номер провадження справи 18/118/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014
Справа № 905/2750/13-908/3926/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Такт" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Фурманова, 16-А)

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Зуївський
енергомеханічний завод" (86783, Донецька
область, місто Зугрес, вул. Леніна, 18-А,
засоби зв'язку: (0625) 9-50-15, , факс: (0625) 9-50-23, (0625) 9-50-51)

про стягнення 166538,750 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Бичков В.В. довіреність №
466/1 від 01.04.2014 року, паспорт серії АН
№ 266868 від 14.06.2004 року;

від відповідача: не з'явився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції" та розпорядження Вищого
господарського суду України від 02.09.2014
р. № 28-р справу господарського суду
Донецької області № 905/2750/13 надіслано
до господарського суду Запорізької
області.

Протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями, враховуючи відмову
Вищого господарського суду України у
прийняті касаційної скарги на ухвалу
Донецького апеляційного
господарського суду у справі № 905/2750/13
від 13.02.2014 р., справу №
905/2750/13 передано на розгляд судді
Носівець В.В.

Згідно з п. 3 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції" справи, розгляд яких не
закінчено і які перебувають у
провадженні місцевих, апеляційних
судів, розташованих в районі АТО, в разі
неможливості здійснювати правосуддя
передаються судам відповідно до
встановленої згідно із Законом
підсудності протягом десяти робочих
днів з дня прийняття відповідного
розпорядження головою відповідного
вищого спеціалізованого суду (абзац
перший частини третьої статті 1 Закону).
Зазначена передача здійснюється
шляхом винесення відповідних ухвал на
підставі наведеної норми Закону та
частини першої статті 17 ГПК України.
Розгляд переданих справ починається
спочатку (шляхом винесення ухвали про
прийняття справи до провадження).

Ухвалою суду від 09.10.2014 року справу №
905/2750/13-908/3926/14 прийнято до провадження,
присвоєно справі номер провадження
18/118/14, судове засідання призначене на
12.11.2014 року; з метою встановлення
фактичних обставин справи, враховуючи
що у позивача інша юридична адреса та
поштовий зв'язок з відповідачем
відновлений, розгляд справи
відкладався на 27.11.2014 р. Розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу та за наявними у справі
документальними доказами в порядку ст.
75 ГПК України, який закінчений 27.11.2014 р.,
судом оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав, що викладені
у позовній заяві. Підставою для
звернення з позовом зазначав неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором поставки № 943 від 17.05.2011 р., а
саме порушення строків та порядку
внесення плати за отриманий товар,
внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 144619,74 грн.
Враховуючи положення договору та норми
чинного законодавства позивачем
нараховані до стягнення пеня у розмірі
18317,38 грн. та 3% річних у розмірі 3601,63 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, відзив на позов суду не
надав, представник відповідача в
судове засідання за викликом не
з'явився; про час та місце судового
засідання відповідача повідомлено
належним чином, в порядку ст. 64 ГПК
України.

Заслухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ТАКТ» (постачальник,
позивач у справі) та товариство з
обмеженою відповідальністю «Зуївський
енергомехачний завод» (покупець,
відповідач у справі) 17.05.2011 р. уклали
договір постачання товару № 943 (надалі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується
поставляти і передавати у власність
покупця металопрокат (надалі - товар), а
покупець зобов'язується своєчасно
сплачувати і приймати цей товар на
умовах, визначених цим договором.

Найменування, асортимент товару, об'єм
партії, що поставляється, ціна за
одиницю товару, ціна партії товару,
умови постачання партії товару
узгоджуються сторонами в Специфікації,
яка додається до цього договору і є
його невід'ємною частиною (п. 1.2
договору).

Пунктом 3.3 договору сторони узгодили,
що кінцевий термін оплати вказується в
Специфікації. Пунктом 4.4 договору
встановлено, що датою постачання на
умовах ЕХW (склад постачальника м.
Донецьк) вважається дата отримання
товару представником покупця на складі
постачальника.

Згідно з п. 10.3 договору (в редакції
додаткової угоди № 2 до договору № 943
від 17.05.2011 р.) строк дії договору до
31.12.2012 р.

Враховуючи положення п. 1.2 договору
сторонами узгоджена Специфікація № 24
до договору 943 від 17.05.2011 р., відповідно
до якої позивач повинен передати
відповідачу товар на загальну суму
154609,38 грн.; умови поставки ЕХW м. Донецьк;
термін постачання квітень 2012 р.; оплата
здійснюється в термін 10-ти діб з дати
відвантаження продукції.

На виконання умов договору позивач
передав у власність ТОВ «Зуївський
енергомеханічний завод» металопрокат
в асортименті згідно видаткових
накладних № РН-005753 від 25.04.2012 р. на
загальну суму 77056,06 грн. в т.ч. ПДВ, №
РН-005841 від 26.04.2012 р. на загальну суму
36882,84 грн. в т.ч. ПДВ, № РН-006022 від 03.05.2012 р.
на загальну суму 30680,84 грн. в т.ч. ПДВ.

Про факт отримання уповноваженим
представником відповідача
обумовленого у Специфікації № 24 товару
свідчать довіреності на ім'я Лукін
Сергій Олександрович (паспорт серії ВА
№ 586899 від 16.01.1997 р.) № 423 від 24.04.2012 р., № 435
від 28.04.2012 р.

Таким чином, враховуючи умови договору,
товар який відвантажений (переданий
відповідачу у власність) 25.04.2012 р.
повинен бути оплачений по 05.05.2012 р.
(включно); товар, який відвантажений
25.04.2012 р. - по 06.05.2012 р. (включно), товар,
який відвантажений 03.05.2012 р. - по 13.05.2012 р.
(включно).

Відповідач свої зобов'язання по оплаті
отриманого товару не виконав, чим
порушив умови договору.

Заборгованість в сумі 144619,74 грн.
відповідачем не сплачена, у зв'язку з
чим позивачем направлений лист № 47/12
від 23.07.2012 р. з вимогою про сплату боргу
у термін до 31.07.2012 р.

Оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що вимога про стягнення з
відповідача на користь позивача 144619,74
грн. основного боргу підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено,
що сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України. Цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК
України).

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Статтею 610 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін
прийняла на себе певні зобов'язання
щодо його виконання, однак відповідач,
покладений на нього обов'язок щодо
оплати поставленого позивачем товару
на суму 144619,74 грн., у встановлений
договором строк, не виконав, факт
порушення відповідачем умов,
визначених договором, доведений та
підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із
відповідача 144619,74 грн. основного боргу
обґрунтована та задовольняється судом.

За порушення відповідачем строків
оплати отриманого товару, позивач,
враховуючи положення п. 8.2, 8.6. договору,
просив стягнути 18317,38 грн. пені за
період прострочення з 05.05.2012 р. по 11.03.2013
р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: сплата
неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочення платежу пеню, в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Умовами п. 8.2 договору передбачено, що
за кожний день прострочення оплати
товару покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику від простроченої суми
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період
прострочення.

Пунктом 8.6 договору встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за даною
угодою припиняється через 365
календарних днів, починаючи з дня, коли
зобов'язання мало бути виконане
боржником.

Враховуючи наведене, перевіривши
наданий розрахунок, суд дійшов
висновку, що розрахунок пені є не
вірним, оскільки позивачем не вірно
визначено дату настання прострочення
внесення платежу (товар, який
відвантажений 25.04.2012 р. повинен бути
оплачений по 05.05.2012 р. (включно); товар,
який відвантажений 25.04.2012 р. - по 06.05.2012 р.
(включно), товар, який відвантажений
03.05.2012 р. - по 13.05.2012 р. (включно).
Перерахувавши заявлену до стягнення
суму, суд дійшов висновку, що за період
з 06.05.2012 р. по 11.03.2013 р. до стягнення
належить 18269,48 грн. пені, в решті вимог
щодо стягнення 47,90 грн. пені суд
відмовляє.

За порушення виконання відповідачем
грошового зобов'язання позивач просив
стягнути з відповідача 3% річних у
розмірі 3601,63 грн. за період з 13.05.2012 р. по
11.03.2013 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо іншій розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за
своєю природою є компенсацією за
понесені збитки, завдані знеціненням
грошових коштів, а три відсотки річних -
є платою за користування коштами, які
не були своєчасно сплачені боржником.
Вказана правова позиція викладена в
інформаційному листі Верховного Суду
України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних
суд визнав виконаним не вірно, оскільки
позивачем не правильно визначений
період прострочення та дату настання
прострочення внесення платежу за
накладною від 03.05.2012 р. № РН-006022 на суму
30680,84 грн.

Згідно з перерахунком, зробленим судом,
3% річних за період прострочення з 13.05.2012
р. по 11.03.2013 р. (303 дні) складають 3591,55 грн.,
в решті заявлених позовних вимог щодо
стягнення 10,13 грн. 3% річних суд
відмовляє в позові.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості,
пені та 3% річних відповідач суду не
надав, викладені в позові обставини не
спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог в повному об'ємі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Зуївський
енергомеханічний завод» (86783, Донецька
область, м. Харцизьк, м. Зугрес, вул.
Леніна, буд. 18-А, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «ТАКТ» (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Фурманова, 16-А,
) 144619,74 грн. (сто сорок
чотири тисячі шістсот дев'ятнадцять
грн. 74 коп.) основного боргу, 18269,48 грн.
(вісімнадцять тисяч двісті шістдесят
дев'ять грн. 48 коп.) пені, 3591,55 грн. (три
тисячі п'ятсот дев'яносто одну грн. 55
коп.) 3% річних, 3329,62 грн. (три тисячі
триста двадцять дев'ять грн. 62 коп.)
судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позову -
відмовити.

Суддя
В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно
із вимогами ст. 84 ГПК України, 02 грудня
2014 р.