ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Справа № 904/5156/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів :

головуючого суддіХодаківської
І.П.,суддівФролової Г.М., Яценко
О.В.,розглянувши касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"на
постанову від 20.10.2014
Дніпропетровського апеляційного
господарського судуу справі№904/5156/14
господарського суду
Дніпропетровської областіза
позовомДержавного підприємства
"Придніпровська
залізниця"доПублічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний
комбінат"простягнення 35 331 грн. 12 коп.
За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явились

Від відповідача - Лосєв Д.В. (дов. від
23.01.14)

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство
"Придніпровська залізниця" звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Публічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", в
якій просило суд стягнути з
відповідача на користь залізниці 35 331,12
грн., з яких: 34 265,04 грн. плата за
користування вагонами, затриманими на
підходах до станції призначення, 1 066,08
грн. збір за зберігання вантажу та
судові витрати.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 19.08.2014
(суддя Манько Г.В.) позовні вимоги
задоволено, стягнуто з відповідача на
користь позивача плату за користування
вагонами та збір за зберігання вантажу
на загальну суму 35 331 грн. 12 коп.

Постановою колегії суддів
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014 у складі:
Пруднікова В.В., Орєшкіної Е.В.,
Широбокової Л.П. рішення
господарського суду першої інстанції
залишено без змін.

ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" у
касаційній скарзі просить рішення та
постанову попередніх судових
інстанцій скасувати, прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити.
Скарга мотивована неправильним
застосуванням та порушенням судами
норм чинного законодавства, зокрема,
п.п.8, 9, 10, 12 Правил користування
вагонами та контейнерами, ст.ст.119, 121
Статуту залізниць України.

Розглянувши матеріали справи та
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів зазначає наступне.

Стаття 908 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується із статтею 307
Господарського кодексу України
встановлює, що умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно зі статтею 21 Закону України
"Про залізничний транспорт", статтею 71
Статуту залізниць України
взаємовідносини залізниці з
контрагентами визначаються Статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів, іншими
нормативно-правовими актами та
відповідними договорами. Порядок та
умови експлуатації залізничних
під'їзних колій, подачі та збирання
вагонів визначаються договором.

Взаємовідносини залізниці щодо
подачі та забирання вагонів між ДП
"Придніпровська залізниця" та ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", регулюються договором
№ПР/М-13-2/11-131387/НЮдч/2013/у/ТО/1466 про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії ПАТ "Північний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, від 28.11.2013.

На підставі укладеної вище угоди, за
накладними №№ 47708490, 47649991, 47685219, 47685250,
47708482, 47676333, 47650015, 47696265, 47701370, 47717046, 47717053,
47674056, 47685193, 47674049, 47701362, 47696257, і 47701354, 47649983,
42869420,, 42868661, 42868612,, 42862185, 42868679, 42868299, 42867192,
42867184, 42867143, 42868307, 42868273, 42887901,, 42887584, 42868646,
42867176, 42868372, 42868620, 42868448, 42868430, 42868638, 42868398,
42868406, 42868422, 42868364, 42868695, 42861351, 42888388, 42887943,
42868703, 42868380,. 42887919, 42887885, 42887893, 42887935, 42888362,
42888297, 42867150, 42868653, 42868281, 42868687, 42867168, 42857516,
42867044, 42861484, 42861476, 42861492, 42861336, 42861328. 42861344,
42861435, 42861468, 42861443, 42868323, 42868265, 42868315, 42868257,
42868414, 42867036 порожні вагони власності ПП
"Ферроальянс", ТОВ "Істек", ТОВ "ЮВТК", ТОВ
"ВТС", ПП "ВТБ Лізинг Україна", ДП
"Трансгарант Україна", ДП
"Укрспецвагон", ТОВ "ВТС", ТОВ "Євратранс
Україна", ТОВ "Енерготранс", ВО "ЮМЗ ім..
Макарова", ТОВ "Універсал Транс Сервіс",
ТОВ "МТК", ТОВ "ПІК "Енергоінвест" були
прийняті залізницею до перевезення на
адресу одержувача ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат". На
шляху прямування, відповідно до вимог
пунктів 9. 10 р. III Правил користування
вагонами та контейнерами (далі
Правила), затверджених наказом
Міністерства транспорту України 25.02.1999
за № 113 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за
№ 165/3458, дані вагони були затримані на
станціях Кривий Ріг-Головний,
Апостолове, Кривий Ріг-Західний на
підставі наказів №№ 17 від 11.01.14, 20 від
12.01.14, 22 від 12.01.14 через зайнятість колій
на станції призначення Кривий Ріг, у
зв'язку з неприйняттям вантажу
одержувачем ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
свою під'їзну колію. За час затримки
вагонів, залізницею було нараховано
плату за користування спірними
вагонами за відомостями ф. ГУ-46№№ 16019084,
16019087, 25019112, 16019085, 16019086, 17019091, 17049184, 25019114
та збір за зберігання вантажу по
накопичувальній картці ф ФДУ -92 № 15019013
на загальну суму 35 331,12 грн.(з ПДВ).

Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов'язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Збір за зберігання вантажу
розраховується згідно пункту 8 Правил
зберігання вантажів, а саме збір за
зберігання вантажів у вагонах у разі
затримки їх з вини одержувача після
закінчення терміну безоплатного
зберігання сплачується незалежно від
місця затримки (на станції призначення
та на підходах до неї, на прикордонних,
припортових станціях тощо) та розділу Ш
пункту 2.1 Тарифного керівництва № 1,
яким визначено розмір збору за
зберігання власного (орендованого)
рухомого складу на своїх осях (з
одиниці) за добу. Таким чином, збір за
зберігання є регульованим і не
потребує додаткового погодження з
вантажовласником.

Згідно зі статтею 119 Статуту за
користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами,
громадянами - суб'єктами
підприємницької діяльності вноситься
плата. Порядок визначення плати за
користування вагонами (контейнерами)
та увільнення від зазначеної плати у
разі затримки вагонів (контейнерів), що
виникла з вини залізниці,
встановлюється Правилами користування
вагонами і контейнерами.

Зазначена плата вноситься також за
час затримки вагонів на станціях
призначення і на підходах до них в
очікуванні подання їх під
вивантаження, перевантаження з причин,
що залежать від вантажоодержувача,
власника залізничної під'їзної колії,
порту, підприємства.

За час затримки на коліях залізниці
вагонів, що належать підприємствам чи
орендовані ними, стягується 50
відсотків зазначених розмірів плати.

Пунктом 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів встановлено, що порожні власні
вагони перевозяться за перевізними
документами, в яких у графі
"найменування вантажу" вказується:
"Власник вагона (найменування
власника). Направляється до пункту
навантаження (у ремонт тощо)". Порядок
та розмір нарахування плати за
перевезення власних приватних
порожніх вагонів встановлений у пункті
14 розділу 1 Тарифного керівництва N1.
Отже, порожні приватні власні вагони,
які перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом N1,
а також інші права та обов'язки, які має
одержувач відносно вантажу, що прибув
на його адресу.

Відповідно до пункту 12 Правил
користування вагонами та контейнерами
загальний час, за який вноситься
вантажовласником плата залізниці за
користування вагонами, включає час
затримки вагонів з його вини та час
перебування їх у безпосередньому
розпорядженні вантажовласника. Час до
30 хвилин не враховується, час 30 хвилин
і більше враховується як повна година.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, накази про затримку спірних
вагонів на підходах до станції
призначення були видані через
наявність на коліях станції
призначення Кривий Ріг неприйнятих ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" вагонів, що надійшли на його
адресу. За цим фактом станціями
затримки Кривий Ріг-Головний,
Апостолове, Кривий Ріг-Західний у
порядку передбаченому п.9,10 р. III Правил,
акти про затримку вагонів за формою
ГУ-23а №№ 6 від 12.01.14, 1 від 11.01.14, 3 від 12.01.14
та акти загальної форми ГУ-23 №№ 3006 від
12.01.14, 1211 від 11.01.12, 1212 від 12.01.14, 6 від 12.01.14.

Повідомлення про затримку вагонів
станцією призначення Кривий Ріг
представникам комбінату вручено в
порядку і строки, визначені, абз. 4 п. 10 р.
III Правил користування вагонами та
контейнерами.

Пункти 9 та 10 Правил користування
вагонами і контейнерами встановлюють,
що про затримку вагонів з вини
вантажовласника на підходах до станції
призначення залізниця видає наказ.
Наказ підписується посадовою особою,
визначеною начальником залізниці.

Облік затриманих на підходах до
станції призначення вагонів
здійснюється станцією, на якій вони
простоюють, на підставі акта про
затримку вагонів, що складається
станцією. Усі дані, вказані в цьому
акті, передаються станцією у
"Повідомленні про затримку вагонів до
ІВЦ залізниці та на станцію
призначення.

Станція призначення інформує
вантажовласника про затримку вагонів з
його вини, передаючи йому копію
Повідомлення про затримку вагонів не
пізніше двох годин після його
отримання (телефонограмою, телеграфом,
поштовим зв'язком, через посильних,
факсом або іншим способом,
установленим начальником станції за
погодженням з вантажовласником).

Судами попередніх інстанцій
встановлено дотримання
Придніпровською залізницею
зазначеного порядку.

Залізниця самостійно не приймає
рішення про пріоритетність подавання
вагонів на під'їзну колію ПАТ
"Південний ГЗК". Відповідачем порушено
положення пукнту 8 договору "Про
експлуатацію під'їзної колії ВАТ
Південний ГЗК", що унеможливило
здійснити подачу вагонів зі станції
Кривий Ріг на станцію Допоміжна, та
призвело до скупчення вагонів на
станції призначення Кривий Ріг. Факт
скупчення вагонів, що надійшли на
адресу ПАТ "Південний ГЗК"
підтверджується актами загальної
форми і Положенням про зайнятість
колій на станції Кривий Ріг за весь час
затримки вагонів.

Із наданих актів ф.ГУ-23 на віднесення
на відповідальність вантажовласника,
вбачається, що акти загальної форми
ГУ-23 №№ 313-318, 331-340, 346-357, 368-372, 376, 388-396
підписано як представниками залізниці
так і представником вантажовласника,
як це передбачено п. 8 Правил
користування вагонами та контейнерами.

Зазначені вище акти загальної форми
підписано особами, які брали участь у
засвідченні обставин, що стали
підставою для їх складання (п. 3 Правил
складання актів), а саме
прийомоздавальниками Зубко,
Амазоновою, Урсаленко, Корниловою. Крім
того, відповідно до довіреності № 52-16/90
від 28.01.14, підписаної керівником ПАТ
"Південний ГЗК" вказані
прийомоздавальники були уповноважені
на підписання актів загальної форми
фГУ-23.

Згідно пункту 8 Правил користування
вагонами та контейнерами у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми,
який підписується представниками
станції і вантажовласника. В акті
вказується час (у годинах та
хвилинах) початку та закінчення
затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до приписів пункту 3
Правил складання актів акти загальної
форми складаються (окрім іншого), у
випадку затримки вагонів на станції
призначення в очікуванні подачі під
вивантаження (перевантаження) з причин,
що залежать від одержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства, так і в інших випадках
для засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу і можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності, якщо при цьому не
потрібне складання комерційного акта.
При цьому акт загальної форми
підписується особами, які беруть
участь у засвідченні обставин, що стали
підставою для складання акта, але не
менше як двома особами.

Судами встановлено, що зазначені
вище акти загальної форми ГУ-23 є
належними доказами вини відповідача у
затримці вагонів.

Основні положення та порядок роботи
залізниць України встановлені
Правилами технічної експлуатації
-нормативним відомчім документом
Укрзалізниці, затвердженим наказом
Міністерства транспорту України від
20.12.96 за № 411 та зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 25.02.97 за №
50/1854. В пункті 16.3 ПТЕ зазначено, що
порядок використання колій для
приймання та відправлення поїздів має
бути вказаний в технічно-розпорядчому
акті станції. Технічно розпорядчий акт
(ТРА) - нормативний документ, що
регламентує безпечне і безперешкодне
приймання, відправлення та проходження
поїздів через станцію, безпеку
внутрішньостанційної маневрової
роботи й дотримання техніки безпеки.
Додатком № 3 до ТРА є Інструкція про
порядок користування пристроями
маршрутно-релейної централізації
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці.

Інструкцією "Про порядок
користування пристроями
маршрутно-релейної централізації
станції Кривий Ріг" визначено порядок
відправлення поїздів на ст. Допоміжна.
Згідно з п.п 1- 4 зазначеної Інструкції
ДСП ст. Кривий Ріг запитує сусідню
станцію про відправлення поїзда по
телефону, ДСП станції Допоміжна
натискає кнопку "дача згоди",
загорається зелена лампочка "отримання
згоди". Після чого, ДСП станції Кривий
Ріг натискає поїздну кнопку початку
маршруту і здійснюється рух поїзда на
ст. Допоміжна. Пунктом 8 договору "Про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії ПАТ "Південний ГЗК" передбачено
обов'язок диспетчера цеху зовнішнього
транспорту УЗТ по прямому телефонному
зв'язку повідомити старшого
прийомоздавальника або маневрового
диспетчера станції Кривий Ріг про
готовність вагонів до забирання.

Як зазначено судами, позивачем
надано докази повідомлення про
прибуття власних вагонів на адресу ПАТ
"Південний ГЗК", які зареєстровані у
книзі повідомлень фГУ-2, ксерокопії
витягів з яких додані до матеріалів
справи.

ПАТ "Південний ГЗК" надано суду довідки
про наявність вільних колій на станції
Допоміжна на підтвердження можливості
прийняти спірні вагони зі станції
Кривий Ріг. Але відповідачем не
представлено суду доказів в
підтвердження факту прийняття ним
заходів по реагуванню на повідомлення
позивача про подавання вагонів, у тому
числі доказів повідомлення позивача
про готовність вагонів до забирання,
виконання ним вимог Інструкції "Про
порядок користування пристроями
маршрутно-релейної централізації
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці". Факт здійснення
відповідачем зазначених дій позивач
заперечує.

За наведених обставин, суди дійшли
висновку, що за відсутністю згоди
відповідача на прийняття вагонів на
свою під'їздну колію, не включення
"зеленого" вхідного сигналу світлофора,
який дозволяє залізниці своїм
локомотивом доставити запитуємі
вагони на приймально-здавальні колії
станції Допоміжна, залізниця була
позбавлена можливості виконати
покладені на неї зобов'язання за
договором. Через це посилання
відповідача на те, що відповідно до
"Положення про зайнятість колій" була
можливість у залізниці подати спірні
вагони на колії станції Кривий Ріг,
судами відхилені.

Зайнятість прийомо-відправочних
колій по ст. Кривий Ріг, згідно з
технологічним процесом роботи станції
планує поїзний диспетчер дирекції з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку УЗ і власних,
вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів і ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції.
Згідно п. 13.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху
поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 31.08.05р. № 5076,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього технічно -
розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або
неможливості доставити на станцію
призначення затримані вагони у певний
інтервал часу відноситься до
технологічної роботи залізниці, для
чого необхідні спеціальні знання
диспетчера з руху поїздів. Надані
пояснення поїзних диспетчерів
свідчать про неможливість доставки
спірних затриманих вагонів у зв'язку з
зайнятістю колій станції призначення,
у тому числі і з вини
вантажоодержувача, яким не забирались
раніше прибулі на його адресу вагони. З
огляду на це, посилання відповідача на
наявність на станції призначення
вільних колій як на доказ відсутності
своєї вини у затримці вагонів, визнані
судами безпідставними.

Згідно з частини першої статті 614
Цивільного кодексу України
відсутність своєї вини у порушенні
зобов'язання доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Належних доказів на підтвердження
відсутності своєї вини у затримці
спірних вагонів відповідачем не
надано, а затримка вагонів на станції
Кривий Ріг - Західний мала місце з вини
вантажоодержувача, яким не своєчасно
забиралися раніше прибулі вагони на
свою під'їзну колію, що призвело до
скупченості вагонів на станції
призначення Кривий Ріг.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що господарські суди
обгрунтовано дійшли висновку про
задоволення позову.

Відповідно до приписів статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти їх.
Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній
скарзі, не спростовують зазначених
вище висновків та пов'язані з
вирішенням питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, зводяться до
переоцінки доказів по справі, що
виходить за межі повноважень суду
касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, постанова
апеляційної інстанції, якою залишено
без змін рішення господарського суду
першої інстанції про задоволення
позову, відповідає нормам чинного
законодавства і має бути залишена без
змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Вищого
господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
залишити без задоволення.

Постанову від 20.10.2014
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду у справі №904/5156/14
господарського суду Дніпропетровської
області залишити без змін.

Головуючий суддя
І. Ходаківська

Судді
Г. Фролова

О. Яценко