м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "ПРИВАТБАНК"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гестіас Плюс"
про стягнення 16 589,03 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Від позивача Нікеркін М.В.
(дов. № 2835-К-О від 05.08.2014)
Від відповідача не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 01.12.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

10.11.2014 Публічне акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" (позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гестіас Плюс"
(відповідач) заборгованості в розмірі 16
589,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач неналежно
виконував взяті на себе зобов'язання у
частині внесення плати за надані
послуги, відповідно до Договору
банківського обслуговування № Б/Н від
12.08.2013, внаслідок чого у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 16 589,03 грн.

Ухвалою суду від 12.11.2014 порушено
провадження у справі № 910/24877/14 та
призначено до розгляду на 01.12.2014.

В судове засідання, призначене на
01.12.2014, з'явився представник позивача та
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

В судове засідання, призначене на
01.12.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений.

Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно заяви про відкриття поточного
рахунку, поданої 12.08.2014 Товариством з
обмеженою відповідальністю "Гестіас
Плюс", Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
"Приватбанк" здійснювалось
обслуговування поточного рахунку
№3845 з встановленим кредитним
лімітом, в електронному вигляді, через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта (системи
клієнт-банк, інтернет клієнт банк,
sms-повідомлення інші), що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Зазначені правила розміщені у мережі
Інтернет на сайті http://privatbank.ua, є
публічною офертою, що містить умови та
правила надання послуг банком його
партнерами, до якої приєднується
клієнт підписуючи заяву у відділенні
банку.

У розділі 1 (відкриття рахунку) поданої
до банку Відповідачем заяви
відзначено: "підписавши цю заяву,
погоджуюсь із Умовами та Правилами
надання банківських послуг, у тому
числі з Умовами та Правилами
обслуговування за Розрахунковими
картками (що розміщені на сайті банку
http://privatbank.ua, http://сlient-bank.privatbank.ua),
Тарифами банку, які разом із цією
заявою та карткою зі зразками підписів
і відбитка печатки складають договір
банківського обслуговування".

Умови обслуговування кредитних
лімітів на поточних рахунках
корпоративних клієнтів врегульовані п.
3.18 Умов та Правил обслуговування за
розрахунковими картками, де у п. 13.18.1.1
визначено, що кредитний ліміт на
поточний рахунок надається на
поповнення оборотних коштів і
здійснення поточних платежів Клієнта,
в межах кредитного ліміту.
Техніко-економічне обґрунтування
кредиту - фінансування поточної
діяльності. Про розмір Ліміту Банк
повідомляє Клієнта на свій вибір або в
письмовій формі, або через встановлені
засоби електронного зв'язку Банку і
Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет
клієнт банк, sms-повідомлення або інших).
Банк здійснює обслуговування Ліміту
Клієнта, що полягає у проведенні його
платежів понад залишок коштів на
поточному рахунку Клієнта, при
наявності вільних грошових ресурсів,
за рахунок кредитних коштів в межах
Ліміту, шляхом дебетування поточного
рахунку. При цьому утворюється
дебетове сальдо.

Згідно з п. 3.18.1.3. кредит надається в
обмін на зобов'язання Клієнта з
повернення кредиту, сплаті відсотків
та винагороди.

Порядок розрахунків між Позивачем та
Відповідачем визначений у п. 3.18.4 Умов
та Правил обслуговування за
розрахунковими картками (Умови
обслуговування кредитних лімітів на
поточних рахунках корпоративних
клієнтів), і порушення такого порядку з
боку відповідача мало місце станом на
29.08.2014 року. Внаслідок порушення
зазначених умов обслуговування
кредитних лімітів, у відповідача
виникла сума заборгованості розміром,
16 589,03 грн., що також підтверджується
наданою до суду банківською випискою
про рух коштів на рахунку відповідача.

З метою вирішення питання про
погашення заборгованості позивач
звернувся до відповідача із
претензією, у якій просив перерахувати
суму заборгованості, однак коштів в
оплату заборгованості позивачем не
отримувалось, у зв'язку із чим Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк "Приватбанк" звернулось до суду із
даним позовом.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
з'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, дійшов
висновку про те, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства. Пунктом 1
частини 2 зазначеної статті визначені
підстави виникнення цивільних прав та
обов'язків, якими зокрема є договори та
інші правочини. Отже внаслідок
укладання договору банківського
обслуговування, у вигляді заяви на
відкриття рахунку від 12.08.2013, між
сторонами виникли цивільні права та
обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

У силу частини 1 статті 193
Господарського кодексу України, норми
якої кореспондуються із нормами статей
525 та 526 Цивільного кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Частиною 2
вказаної статті визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

З системного аналізу вищевикладених
положень, суд дійшов висновку, що між
сторонами склалися кредитні відносини,
які регулюються нормами параграфу 2
Розділу ІІІ Книги п'ять Цивільного
кодексу України.

У силу положень ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного
кодексу України позика вважається
повернутою в момент передання
позикодавцеві речей, визначених
родовими ознаками, або зарахування
грошової суми, що позичалася, на його
банківський рахунок. Позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок позичальника повернути
позику частинами (з розстроченням), то в
разі прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів належних йому.

Отже, як свідчать матеріали справи,
відповідачем порушені договірні
зобов'язання у частині своєчасного
повернення кредитних коштів, у зв'язку
із чим, у відповідача виникла
заборгованість за кредитом у розмірі 10
000,00 грн., яка підлягає стягненню з
останнього.

Пунктом 3.18.4.9 Умов та Правил
обслуговування за розрахунковими
картками (Умови обслуговування
кредитних лімітів на поточних рахунках
корпоративних клієнтів) погоджено, що
розрахунок відсотків за користування
кредитом проводиться щодня, починаючи
з моменту утворення на поточному
рахунку дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
відсотків проводиться до повного
погашення заборгованості за кредитом,
на суму залишку заборгованості за
кредитом. День повернення кредиту в
часовий інтервал нарахування
відсотків не включається. Нарахування
відсотків здійснюється в дату сплати.

Сума нарахованих та несплачених
відсотків за обслуговування рахунку
відповідача, згідно приведеного банком
та перевіреного судом розрахунку
заборгованості станом на 29.08.2014 складає
3 964,44 грн., і при відсутності доказів
погашення зазначеного вище боргу,
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача.

Згідно з п. 3.18.2.2.7 Умов та Правил
обслуговування за розрахунковими
картками (Умови обслуговування
кредитних лімітів на поточних рахунках
корпоративних клієнтів) обов'язком
клієнта визначено сплату Банку
винагороди відповідно до п.п. 3.18.4.4,
3.18.4.5, 3.18.4.6, 3.18.4.11.

Через порушення зобов'язань щодо
оплати за здійснення банківського
обслуговування відповідачу здійснено
нарахування комісії у сумі 1 071,10 грн.
накопичувальним підсумком, у зв'язку з
чим, через непогашення відповідачем
зазначеної суми грошових коштів,
вимоги позивача про її стягнення у
судовому порядку підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
законом або договором.

Про відповідальність у вигляді пені
погоджено у розділі 3.18.5 Умов та Правил
обслуговування за розрахунковими
картками (Умови обслуговування
кредитних лімітів на поточних рахунках
корпоративних клієнтів), а згідно з п.
3.18.5.1. при порушенні Клієнтом будь-якого
із зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, передбачених
п.п. 3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів
повернення кредиту, передбачених п.п.
3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди,
передбаченого п.п. 3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5,
3.18.4.6 Клієнт сплачує Банку за кожний
випадок порушення пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період, за який сплачується
пеня, (в % річних) від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення
платежу. А у разі реалізації Банком
права на встановлення іншого строку
повернення кредиту, Клієнт сплачує
Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.
3.18.4.1.3. від суми заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється у гривні. У випадку якщо
кредит надавався в іноземній валюті,
пеня сплачується в гривневому
еквіваленті за курсом НБУ на дату
сплати.

Положеннями Господарського кодексу
України унормовано поняття штрафних
санкцій. Так, штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Згідно статті 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Дії відповідача, щодо невиконання
взятих на себе зобов'язань за договором
є порушенням умов договору, а тому є
підстави для застосування
відповідальності за умовами договору
та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Так, перевіривши розрахунок пені,
поданий позивачем, суд визнав його
обґрунтованим, а суму пені такою, що
підлягає стягненню у розмірі 1 553,49 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки, відповідачем доказів сплати
коштів на користь позивача суду не
надано, документів які б
підтверджували наявність розбіжностей
у сумі взаєморозрахунків, а також
таких, які б спростовували здійснений
позивачем розрахунок суми боргу,
відповідачем суду також не надано, тому
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі у розмірі 16 589,03 грн., з
яких 10 000,00 грн. - заборгованість за
кредитом, 3 964,44 грн. заборгованість по
процентам за користування кредитом, 1
553,49 грн. - пеня за несвоєчасність
виконання зобов'язання за договором та
1 071,10 грн. заборгованість по комісії за
користування кредитом.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судові витрати - судовий збір -
відповідно до приписів статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гестіас Плюс" (01042, м.
Київ, вулиця Чигоріна, будинок 12, офіс 11,
ідентифікаційний номер 38863721) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк" (49094, місто
Дніпропетровськ, вулиця Набережна
Перемоги, будинок 50; ідентифікаційний
код 14360570) 10 000 (десять тисяч) грн.00 коп. -
заборгованість за кредитом, 3 964 (три
тисячі дев'ятсот шістдесят чотири) грн..
00 коп.- заборгованість по процентам за
користування кредитом, 1 553 (одна тисяча
п'ятсот п'ятдесят три) грн. 49 коп. - пеня
за несвоєчасність виконання
зобов'язання за договором, 1 071 (одна
тисяча сімдесят одна) грн. 10 коп. -
заборгованість по комісії за
користування кредитом та 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00
копійок судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 05.12.2014

Суддя М.О. Лиськов