КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р. Справа№ 21/073-12/8

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Тищенко О.В.

за участю представників:

від прокуратури не з'явився

від позивача: Дацько Я.О. - представник

від відповідача: Петровець В.С. -
представник

від третьої особи Медведенко Н.І. -
представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Комунального підприємства
«Переяслав-Хмельницьке виробниче
управління комунального господарства»
на рішення Господарського суду
Київської області від 23.06.2014 року у
справі № 21/073-12/8 (суддя Скутельник П.Ф.)

за позовом Київського міжрайонного
екологічного прокурора Дніпровської
екологічної прокуратури в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Київській області

до Комунального підприємства
«Переяслав-Хмельницьке виробниче
управління комунального господарства»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Переяслав-Хмельницька
міська рада Київської області

про стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

Київський міжрайонний екологічний
прокурор Дніпровської екологічної
прокуратури звернувся до
Господарського суду Київської області
в інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у Київській
області з позовною заявою до
Комунального підприємства
«Переяслав-Хмельницьке виробниче
управління комунального господарства»
про стягнення збитків, завданих
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 20.08.2012 року
позовні вимоги задоволено, вирішено
стягнути з Комунального підприємства
«Переяслав-Хмельницьке виробниче
управління комунального господарства»
на користь держави в особі Державної
екологічної інспекції у Київській
області 7 714 327,42 грн. збитків та вирішено
питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.10.2013 року
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача:
Переяслав-Хмельницьку міську раду
Київської області.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 року
апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Переяслав-Хмельницьке
виробниче управління комунального
господарства» залишено без
задоволення, рішення Господарського
суду Київської області від 20.08.2012 р. у
справі №21/073-12 - без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15.04.2014 року касаційну
скаргу Комунального підприємства
«Переяслав-Хмельницьке виробниче
управління комунального господарства»
задоволено частково; постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 та
рішення Господарського суду Київської
області від 20.08.2012 у справі №21/073-12
скасовано, справу №21/073-12 передано на
новий розгляд до Господарського суду
Київської області в іншому складі суду.

Після надходження матеріалів справи до
Господарського суду Київської області
було уточнено позовні вимоги, позивач
просив стягнути з Відповідача збитки у
сумі 7 714 327,42 грн. (сім мільйонів сімсот
чотирнадцять тисяч триста двадцять сім
гривень 42 коп.) до спеціального фонду
Державного бюджету України - 30%, до
спеціального фонду місцевого бюджету
Переяслав-Хмельницька - 50% та до
спеціального фонду обласного бюджету
Київської області - 20% на такі реквізити
за кодом класифікації доходів бюджету
24062100 «Грошові стягнення за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності», (символом звітності 331):
отримувач коштів - Переяслав-Хмельниц.
УК/м. Переяслав-Хмельницький / 24062100, код
банку отримувача (МФО) - 821018, рахунок
отримувача - 0012, банк отримувача -
ГУ ДКСУ у Київській області, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37644877.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 23.06.2014 у справі №
21/073-12/8 позов задоволено повністю, на
підставі рішення з Комунального
підприємства «Переяслав-Хмельницьке
виробниче управління комунального
господарства» підлягає стягненню на
користь держави в особі Державної
екологічної інспекції у Київській
області 7 714 327,42 грн. які мають бути
перераховані одержувачам коштів: 30
відсотків до Державного бюджету
України у сумі 2 314 298,23 грн., 50 відсотків
до місцевого бюджету міста
Переяслава-Хмельницького Київській
області у сумі 3 857 163,71 грн. та 20
відсотків до обласного бюджету
Київської області у сумі 1 542 865,48 грн. на
такі реквізити за кодом класифікації
доходів бюджету 24062100 «Грошові
стягнення за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього середовища внаслідок
господарської та іншої діяльності»,
(символом звітності 331): отримувач
коштів - Переяслав-Хмельниц. УК/м.
Переяслав-Хмельницький / 24062100, код
банку отримувача (МФО) - 821018, рахунок
отримувача - 0012, банк отримувача -
ГУ ДКСУ у Київській області, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37644877

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
Комунальне підприємство
Переяслав-Хмельницьке виробниче
управління комунального господарства»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду Київської області
від 23.06.2014 у справі № 21/073-12/8 скасувати,
та прийняти нове рішення яким у
задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
без з'ясування обставин, що мають
значення для справи, а тому підлягає
скасуванню.

01.10.2014 від представника відповідача
надійшло клопотання про долучення до
матеріалів справи копію дозволу на
користування надрами від 28.08.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014
задоволено заяву судді Іоннікової І.А.
про самовідвід.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014 у зв'язку
з задоволенням заяви судді Іоннікової
І.А. про самовідвід, для розгляду справи
№ 21/073-12/8 визначено колегію суддів у
складі головуючого судді - Тарасенко
К.В., суддів: Авдеєва П.В., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 01.10.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження колегію суддів у складі
головуючого судді - Тарасенко К.В.,
суддів: Авдеєва П.В., Тищенко О.В.,
розгляд справи призначено на 19.11.2014.

У судове засідання 19.11.2014 представник
прокуратури не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином.

Заслухавши думку учасників судового
процесу, колегія суддів приходить до
висновку про можливість розгляду
справи за відсутності представника
прокуратури.

Представник позивача письмового
відзиву на апеляційну скаргу не надав,
однак у судовому засіданні проти її
доводів заперечував, вважаючи її
безпідставною та такою, що не підлягає
задоволенню, а рішення суду є законним,
обґрунтованим та таким, що підлягає
залишенню без змін.

Представник третьої особи письмового
відзиву на апеляційну скаргу не надав,
однак у судовому засіданні її доводи
підтримав, просив апеляційну скаргу
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції скасувати.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення учасників
судового процесу, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Київською міжрайонною екологічною
прокуратурою проведено перевірку
додержання комунальним підприємством
«Переяслав-Хмельницьке виробниче
управління комунального господарства»
вимог водного законодавства України із
залученням спеціалістів Державної
екологічної інспекції у Київській
області.

В результаті перевірки встановлено, що
відповідач у період з 08.08.2011 по 21.02.2012
здійснив забір води з підземного
горизонту Юрського періоду з 20
артсвердловин (м.
Переяслав-Хмельницький - 9 шт., с. Гребля
- 11 шт.) в обсязі 624 894,89 куб.м без
дозвільних документів, що є порушенням
ст.ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України Про
надра.

У відповідності до ст. 4 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» природні ресурси України є
власністю Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування у межах, визначених
Конституцією України, цим та іншими
законами України. Громадяни України
мають право користуватися природними
ресурсами України відповідно до цього
та інших законів.

Положеннями ч.ч. 1, 4, 5 ст. 148
Господарського кодексу України
передбачено, що відповідно до
Конституції України земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, що знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених Конституцією
України. Правовий режим використання
окремих видів природних ресурсів
(землі, вод, лісів, надр, атмосферного
повітря, тваринного світу)
встановлюється законами. Природні
ресурси можуть надаватися суб'єктам
господарювання для використання або
придбаватися ними у власність лише у
випадках та порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 153 Господарського
кодексу України суб'єкт
господарювання, здійснюючи
господарську діяльність, зобов'язаний:
- використовувати природні ресурси
відповідно до цільового призначення,
визначеного при їх наданні (придбанні)
для використання у господарській
діяльності; - ефективно і економно
використовувати природні ресурси на
основі застосування новітніх
технологій у виробничій діяльності; -
здійснювати заходи щодо своєчасного
відтворення і запобігання псуванню,
забрудненню, засміченню та виснаженню
природних ресурсів, не допускати
зниження їх якості у процесі
господарювання; - своєчасно вносити
відповідну плату за використання
природних ресурсів; - здійснювати
господарську діяльність без порушення
прав інших власників та користувачів
природних ресурсів; - відшкодовувати
збитки, завдані ним власникам або
первинним користувачам природних
ресурсів. Законом можуть бути
визначені й інші обов'язки суб'єкта
господарювання щодо використання
природних ресурсів у господарській
діяльності.

Закон України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
у ст. 38 передбачає, що використання
природних ресурсів в Україні
здійснюється в порядку загального і
спеціального використання природних
ресурсів. Законодавством України
громадянам гарантується право
загального використання природних
ресурсів для задоволення життєво
необхідних потреб (естетичних,
оздоровчих, рекреаційних, матеріальних
тощо) безоплатно, без закріплення цих
ресурсів за окремими особами і надання
відповідних дозволів, за винятком
обмежень, передбачених законодавством
України. В порядку спеціального
використання природних ресурсів
громадянам, підприємствам, установам і
організаціям надаються у володіння,
користування або оренду природні
ресурси на підставі спеціальних
дозволів, зареєстрованих у
встановленому порядку, за плату для
здійснення виробничої та іншої
діяльності, а у випадках, передбачених
законодавством України, - на пільгових
умовах.

Нормами ч. 1 ст. 19 Кодексу України Про
надра затверджено, що надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр. Право на
користування надрами засвідчується
актом про надання гірничого відводу.

Статтею 21 Кодексу України Про надра в
редакції від 17.11.2011 року визначено, що
надра у користування для видобування
прісних підземних вод і розробки
родовищ торфу надаються без надання
гірничого відводу на підставі
спеціальних дозволів, що видаються
після попереднього погодження з
органами Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України, Державного комітету України
по нагляду за охороною праці та
Міністерства охорони здоров'я України
на місцях.

Як правильно зазначено у рішенні суду
першої інстанції, відповідач у період з
08.08.2011 року по 21.02.2012 року з порушенням
норм чинного законодавства здійснював
забір води з підземного горизонту
Юрського періоду з 20 артсвердловин (м.
Переяслав-Хмельницький - 9 шт., с. Гребля
- 11 шт.) в обсязі 624 894,89 куб.м. за
відсутності відповідного дозволу.

Відповідно до п.п. 3.5.-3.9. Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.09.2008 року №464 в редакції від 10.09.2008
року, позаплановою перевіркою є
перевірка, яка не передбачена планом
роботи органу Мінприроди. Позапланова
перевірка проводиться за наявності
таких обставин: подання суб'єктом
господарювання письмової заяви до
відповідного органу Мінприроди про
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) на його бажання; виявлення та
підтвердження недостовірності даних,
заявлених у документах обов'язкової
звітності, поданих суб'єктом
господарювання; перевірка виконання
суб'єктом господарювання приписів,
розпоряджень або інших розпорядчих
документів щодо усунення порушень
вимог законодавства, виданих за
результатами проведення планових
заходів органом Мінприроди; звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення;
неподання у встановлений термін
суб'єктом господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів. Під час проведення
позапланової перевірки державні
інспектори перевіряють питання,
необхідність висвітлення яких стала
підставою для її проведення, з
обов'язковим зазначенням цих питань у
направленні на проведення перевірки.
Позапланова перевірка проводиться за
наказом органу Мінприроди та
направленням на проведення перевірки
керівника органу Мінприроди або його
заступника. Тривалість позапланової
перевірки не повинна перевищувати
десяти робочих днів, а щодо суб'єктів
малого підприємництва - двох робочих
днів.

У відповідності до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 19
Закону України «Про прокуратуру» в
редакції від 01.10.2011 року, предметом
нагляду за додержанням і застосуванням
законів є: додержання законів, що
стосуються економічних,
міжнаціональних відносин, охорони
навколишнього середовища, митниці та
зовнішньоекономічної діяльності.
Перевірка виконання законів
проводиться за заявами та іншими
повідомленнями про порушення
законності, що вимагають
прокурорського реагування, а за
наявності приводів - також з власної
ініціативи прокурора. Прокуратура не
підміняє органи відомчого управління
та контролю і не втручається у
господарську діяльність, якщо така
діяльність не суперечить чинному
законодавству.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про
прокуратуру» в редакції від 01.10.2011 року
визначено, що при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право: вимагати від керівників та
колегіальних органів проведення
перевірок, ревізій діяльності
підпорядкованих і підконтрольних
підприємств, установ, організацій та
інших структур незалежно від форм
власності, а також виділення
спеціалістів для проведення перевірок,
відомчих і позавідомчих експертиз.

Враховуючи те, що підставою для
проведення перевірки прокурором за
власною ініціативою є дані, що свідчать
про можливі порушення законності,
зокрема, порушення вимог водного
законодавства України, прокурор, при
виявленні ознак такого порушення, в
силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про прокуратуру» в редакції від 01.10.2011
року, має право залучити до проведення
перевірки спеціалістів контролюючого
органу для встановлення більш якісних
результатів перевірки та провести
перевірку за власною ініціативою.

Пунктом 4.13. Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.09.2008 року №464,
в редакції від 10.09.2008 року, передбачено,
що за результатами проведеної
перевірки, в тому числі спільної з
іншими органами державного нагляду
(контролю), державним інспектором
складається акт перевірки вимог
природоохоронного законодавства.

Згідно абз. 2 п. 1.4. вказаного порядку,
акт перевірки - документ, який фіксує
факт проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання.

За результатами перевірки дотримання
Комунальним підприємством
«Переяслав-Хмельницьке виробниче
управління комунального господарства»
вимог водного законодавства України,
складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
від 21.02.2012 року, згідно якого в ході
спільної перевірки комунального
підприємства «Переяслав-Хмельницьке
виробниче управління комунального
господарства» виявлено порушення, а
саме: відсутній спеціальний дозвіл на
користування надрами (підземні води);
за період з 01.01.2012 по 13.02.2012 року
підприємство здійснювало діяльність
при відсутності дозволу на спеціальне
водокористування (забір води із
свердловин та скид стічних вод у водний
об'єкт); журнали обліку води з
артезіанських свердловин за формою
ПОД-11 та скидів ПОД-13 не ведуться;
журнали обліку забору води з
артезіанських свердловин за формою
ПОД-12 ведуться з порушенням; відсутній
паспорт місця видалення відходів
(мулові карти) та договір на передачу
для подальшої утилізації відходів
(мул), а також відсутні дозвіл та ліміт
на утворення та розміщення відходів.

Даний акт перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
21.02.2012 року є чинним. Доказів скасування
вказаного акту суду не надано, а тому
колегія суддів приймає зазначений акт
як належний та допустимий доказ
порушення відповідачем вимог
природоохоронного законодавства.

Статтею 46 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
визначено, що водокористування може
бути двох видів - загальне та
спеціальне.

Згідно з ч. 3 ст. 24 Кодексу України Про
надра права та обов'язки користувача
надр виникають з моменту отримання
спеціального дозволу на користування
надрами, а в разі надання права
користування надрами на умовах угод
про розподіл продукції - з моменту
набрання чинності такою угодою, якщо
інше не передбачено цією угодою.

Частинами 1, 2 ст. 48, ч. 1 ст. 49 Водного
кодексу України визначено, що
спеціальне водокористування - це забір
води з водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.
Спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу.

Судом встановлено, що в матеріалах
справи наявні копії: дозволу на
спеціальне водокористування від 01.12.2008
року №184/356, термін дії якого з 01.01.2009
року до 01.01.2012 року; дозволу на
спеціальне водокористування від 13.02.2012
року №30/15, термін дії якого з 13.02.2012 року
до 01.01.2013 року, видані Відповідачу
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Київській області.

Згідно пояснень від 29.02.2012 року,
відібраних старшим помічником
Київського міжрайонного екологічного
прокурора Ларіоновою Т.В. у головного
інженера відповідача, останній
зазначив, що дозвіл на користування
надрами не оформлений, на 11
артезіанських свердловин, що
використовуються відповідачем не до
кінця оформлені дозвільні документи на
землю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання»
підприємство питного водопостачання -
суб'єкт господарювання, що здійснює
експлуатацію об'єктів
централізованого питного
водопостачання, забезпечує населення
питною водою за допомогою пунктів
розливу (в тому числі пересувних),
застосування установок (пристроїв)
підготовки питної води та виробництво
фасованої питної води.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
підприємство питного водопостачання
провадить свою діяльність відповідно
до порядку спеціального
водокористування, пов'язаного із
застосуванням водопровідних мереж,
споруд, технічних пристроїв для забору
води безпосередньо з водних об'єктів.
Спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу, який
видається у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. У дозволі
на спеціальне водокористування
визначаються ліміти та строки
спеціального водокористування. Строки
спеціального водокористування
встановлюються органом, який видає
дозвіл на спеціальне водокористування.
У разі використання підземних вод для
питного водопостачання відповідне
підприємство повинне одержати згідно з
законом дозвіл на користування
надрами.

З наведеного вбачається, що отримання
дозволу підприємством питного
водопостачання на використання
підземних вод для питного
водопостачання при використанні
підземних вод для питного
водопостачання є обов'язковим для
такого підприємства, та жодним чином не
залежить від кількості населення, яке
забезпечується питною водою.

Відповідно до ст. 111-12 Господарського
процесуального кодексу України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Скасовуючи постанову Київського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 та рішення Господарського суду
Київської області від 20.08.2012 у справі
№21/073-12, Вищий господарський суд
України у постанові від 15.04.2014 року
зазначив, що із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
не вбачається, що Державною
екологічною інспекцією у Київській
області, на виконання пунктів 4.18, 4.23
Порядку організації та проведення
перевірок суб'єктів господарювання
щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
пункту 2.2 Інструкції з оформлення
органами Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України матеріалів про
адміністративні правопорушення, були
складенні відповідні протоколи про
адміністративні правопорушення
відносно посадових осіб відповідача та
приписи про усунення порушень вимог
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
щодо самовільного користування
надрами. Зазначена обставина не була
врахована судами при вирішенні спору.

Пунктами 4.18., 4.24. Порядку організації та
проведення перевірок суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 10.09.2008 року №464 в
редакції від 10.09.2008 року визначено, що у
разі виявлення під час проведення
перевірки порушення вимог
природоохоронного законодавства, за
які згідно з Кодексом України про
адміністративні правопорушення
передбачено адміністративна
відповідальність, державні інспектори
складають протокол про
адміністративне правопорушення
відповідно до наказу Мінприроди
України від 05.07.2004 N 264 «Про затвердження
Інструкції з оформлення органами
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України
матеріалів про адміністративні
правопорушення», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.07.2004 за N
934/9533. У разі виявлення під час
проведення перевірки порушення вимог
природоохоронного законодавства, за
які згідно з Кодексом України про
адміністративні правопорушення
передбачено адміністративна
відповідальність, державні інспектори
складають протокол про
адміністративне правопорушення
відповідно до наказу Мінприроди
України від 05.07.2004 N 264 «Про затвердження
Інструкції з оформлення органами
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України
матеріалів про адміністративні
правопорушення», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.07.2004 за N
934/9533. Припис щодо усунення порушень
природоохоронного законодавства
складається у двох примірниках, один з
яких не пізніше п'яти робочих днів з дня
складення акта надається керівнику
суб'єкта господарювання чи
уповноваженій ним особі для виконання,
другий з підписом такої особи
залишається в органі Мінприроди, який
здійснював перевірку.

Кодексом України Про надра у ч. 1 ст. 65
визначено, що порушення законодавства
про надра тягне за собою дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову і
кримінальну відповідальність згідно з
законодавством України.

У відповідності до ч. 1 ст. 68 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища» порушення
законодавства України про охорону
навколишнього природного середовища
тягне за собою встановлену цим Законом
та іншим законодавством України
дисциплінарну, адміністративну,
цивільну і кримінальну
відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 240 Кримінального
кодексу України порушення
встановлених правил використання надр,
якщо це створило небезпеку для життя,
здоров'я людей чи довкілля, а також
незаконне видобування корисних
копалин загальнодержавного значення -
караються штрафом від чотирьохсот до
семисот неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян або обмеженням волі
на строк до трьох років, або
позбавленням волі на той самий строк.

Згідно Переліку корисних копалин
загальнодержавного значення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 грудня 1994 року
№827, питні води (для централізованого
водопостачання, для
нецентралізованого водопостачання)
належать до корисних копалин
загальнодержавного значення.

Зважаючи на наведені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
складання протоколу про
адміністративне правопорушення та
припису про порушень
природоохоронного законодавства є
правом контролюючого органу, та
враховуючи те, що за незаконне
видобування питних вод (для
централізованого водопостачання, для
нецентралізованого водопостачання)
передбачена кримінальна
відповідальність, суд дійшов висновку,
що відсутність припису про усунення
порушень природоохоронного
законодавства та протоколу про
адміністративне правопорушення не
виключають факт завдання збитків
державі та не спростовують склад
господарського правопорушення у діях
відповідача.

Крім того, прокуратурою 17.06.2014 року
внесено відомості до Єдиного
державного реєстру досудових
розслідувань по факту вчинення
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 240 Кримінального
кодексу України за №0000020.

Статтею 1 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
встановлено, що використання води -
процес вилучення води для використання
у виробництві з метою отримання
продукції та для господарсько-питних
потреб населення, а також без її
вилучення для потреб гідроенергетики,
рибництва, водного, повітряного
транспорту та інших потреб.

Як встановлено судом, відповідач
протягом періоду з 08.08.2011 по 21.02.2012
здійснив забір води з підземного
горизонту Юрського періоду з 20
артсвердловин (м.
Переяслав-Хмельницький - 9 шт., с. Гребля
- 11 шт.) в обсязі 624 894,89 куб.м., що
підтверджується довідкою відповідача
про об'єм забраної води із свердловин
КП Переяслав-Хмельницького ВУКГ за
період з 08.08.2011 по 21.02.2012 від 28.02.2012 року
№83, копія якої знаходиться в
матеріалах справи.

Згідно ч. 4 ст. 68 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища» підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» встановлено, що шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Для
застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; шкоди; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
заподіювача та шкодою; вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає (ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного
кодексу України).

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, щодо наявності в діях
відповідача протиправної поведінки, що
виявилась у здійсненні спеціального
водокористування без відповідного
дозволу. Разом з тим, має місце
наявність збитків, які завдані державі
у обсязі видобутої відповідачем питної
води, та наявність причинного зв'язку
між протиправною поведінкою
відповідача та збитками, завданими
державі внаслідок видобування питної
води без дозволу на спеціальне
водокористування.

Нормами ст. 22 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Відповідно до абз. 4 п. 1.2. Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої Наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
20.07.2009 року №389, в редакції від 08.08.2011
року (надалі за текстом: Методика), ця
Методика встановлює порядок
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, у разі: самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води).

Пунктами 9.1., 9.2. Методики визначено, що
розрахунок розміру відшкодування
збитків, обумовлених самовільним
використанням водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)), грн, здійснюється за
формулою З = 100 х W х Тар, (23) сам де W - об'єм
води, що використана самовільно без
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування та/або
спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води)), куб.м; Тар -
розмір, грн/100 куб.м, аналогічний ставці
збору за спеціальне використання води,
встановленої статтею 325 Податкового
кодексу України на дату виявлення
порушення (для морської води - розмір,
грн/100 куб.м, аналогічний ставці збору
за спеціальне використання
поверхневих вод для показника «Інші
водні об'єкти», встановленої статтею 325
Податкового кодексу України на дату
виявлення порушення). Фактичний об'єм
води, що використана самовільно без
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування та/або
спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води)), визначається
на основі даних: первинної
документації, статистичної звітності,
ліміту забору та використання води,
індивідуальних норм водоспоживання та
водовідведення або довідки суб'єкта
господарювання за підписом
керівництва, завіреної печаткою.

Таким чином, довідка відповідача про
об'єм забраної води із свердловин КП
Переяслав-Хмельницького ВУКГ за період
з 08.08.2011 по 21.02.2012 від 28.02.2012 року №83, яка
підписана керівником та головним
інженером Відповідача та скріплена
його печаткою є належним доказом для
визначення фактичного об'єму води, що
використана відповідачем без дозволу
на спеціальне водокористування.

З матеріалів справи вбачається, що
розрахунок збитків завданих
відповідачем здійснено відповідно до
п.п. 9.1., 9.2. Методики за формулою З =
100х624894,89х0,3х41,15/100, згідно якого сума
завданих відповідачем збитків
внаслідок самовільного використання
питної води без дозволу на спеціальне
водокористування складає 7 714 327,42 грн.

Пунктом 325.2 ст. 325 Податкового кодексу
України в редакції від 19.01.2012 року
визначено, що ставка збору за
спеціальне використання підземних вод
у Переяслав-Хмельницькому районі
Київської області складає 41,15 грн. за 100
куб. метрів.

Згідно п. 325.9. ст. 325 Податкового кодексу
України в редакції від 19.01.2012 року, до
ставок збору житлово-комунальні
підприємства застосовують коефіцієнт
0,3.

Враховуючи те, що порушення вимог
водного законодавства України було
виявлено 21.02.2012 року та оформлено актом
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
21.02.2012 року, для визначення розміру
збитків, завданих державі відповідачем
внаслідок самовільного користування
надрами, підлягає застосуванню ставка
збору за спеціальне використання
підземних вод, яка діяла станом на дату
виявлення порушення - 21.02.2012 року, у
розмірі 41,15 грн. за 100 куб. метрів. з
урахуванням коефіцієнту 0,3.

З наведеного вбачається, що збитки,
заподіяні Відповідачем державі
внаслідок самовільного використання
водних ресурсів при відсутності
дозволу на спеціальне
водокористування становлять 7 714 327,42
грн.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного
кодексу України, джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів (з
урахуванням особливостей, визначених
пунктом 1 частини другої статті 67-1
цього Кодексу) є: 30 відсотків грошових
стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 69 Бюджетного кодексу
України визначено, що до надходжень
спеціального фонду місцевих бюджетів
належать: 70 відсотків грошових
стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, в тому числі: до сільських,
селищних, міських бюджетів - 50
відсотків, обласних бюджетів та
бюджету Автономної Республіки Крим - 20
відсотків, бюджетів міст Києва та
Севастополя - 70 відсотків.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача збитків у сумі
7 714 327,42 грн. до спеціального фонду
Державного бюджету України - 30%, до
спеціального фонду місцевого бюджету
Переяслав-Хмельницька - 50% та до
спеціального фонду обласного бюджету
Київської області - 20% на такі реквізити
за кодом класифікації доходів бюджету
24062100 «Грошові стягнення за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності», (символом звітності 331):
отримувач коштів - Переяслав-Хмельниц.
УК/м. Переяслав-Хмельницький / 24062100, код
банку отримувача (МФО) - 821018, рахунок
отримувача - 0012, банк отримувача -
ГУ ДКСУ у Київській області, код
отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37644877 є
обґрунтованими, та правомірно
задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду по даній справі
обґрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається, апеляційна скарга
відповідача є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального
підприємства «Переяслав-Хмельницьке
виробниче управління комунального
господарства» залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду Київської області від 23.06.2014 по
справі № 21/073-12/8 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 21/073-12/8 повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
П.В. Авдеєв

О.В. Тищенко