ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 листопада 2014 року Справа № 916/2414/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Черкащенка
М.М.,суддів:Вовка І.В., Грека Б.М.,
Селіваненка В.П., Стратієнко Л.В.,

розглянувши заяву Одеської обласної
радипро перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 29.07.2014у
справі№ 916/2414/13за позовомЗаступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Одеської обласної радидо1)
Білгород-Дністровської районної ради;
2) фізичної особи - підприємця ОСОБА_6
про визнання незаконним та скасування
рішення районної ради та визнання
недійсним договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Заступник Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом в інтересах держави в особі
Одеської обласної ради до
Білгород-Дністровської районної ради
та фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
про:

- визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки площею 0,9872 га, яка
розташована на землях Будацької коси,
біля селища Затока,
Білгород-Дністровського району
Одеської області, для забудови та
обслуговування бази відпочинку "Лідія",
укладеного 07.11.2001 відповідачами;

- визнання незаконним та скасування
рішення Білгород-Дністровської
районної ради Одеської області від
07.09.2001 № 479-ХХІІІ "Про надання земельної
ділянки на Будацькій косі біля селища
Затока в довгострокову оренду
приватному підприємцю ОСОБА_6 для
забудови та обслуговування бази
відпочинку "Лідія".

Рішенням господарського суду Одеської
області від 05.11.2013 у справі № 916/2414/13
позов задоволено: визнано незаконним
та скасовано рішення
Білгород-Дністровської районної ради
Одеської області від 07.09.2001 № 479-ХХІІІ
"Про надання земельної ділянки на
Будацькій косі біля селища Затока в
довгострокову оренду приватному
підприємцю ОСОБА_6 для забудови та
обслуговування бази відпочинку "Лідія";
визнано недійсним договір оренди,
укладений 07.11.2001 відповідачами щодо
земельної ділянки площею 0,9872 га, яка
розташована на землях Будацької коси
біля селища Затока
Білгород-Дністровського району
Одеської області та надана для
забудови і обслуговування бази
відпочинку "Лідія".

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 17.12.2013 рішення
господарського суду Одеської області
від 05.11.2013 скасовано, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.03.2014 постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
17.12.2013 у даній справі скасовано, а
справу направлено на новий розгляд до
суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду, постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 22.05.2014 рішення господарського
суду Одеської області від 05.11.2013 у
справі № 916/2414/13 скасовано, у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 29.07.2014 у справі № 916/2414/13
скасовано постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
22.05.2014, а рішення господарського суду
Одеської області від 05.11.2013 залишено в
силі.

Одеською обласною радою подано заяву
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 29.07.2014 у справі № 916/2414/13, в
якій заявник просить скасувати
зазначену постанову, прийняти нове
рішення, в позові відмовити.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 12.08.2013
у справі № 910/6313/13, від 02.10.2012 у справі №
16/296-31/91-2012, від 14.05.2013 у справі №
5011-13/2898-2012 та на постанову Верховного
Суду України від 27.05.2014 у справі №
5011-32/13806-2012 мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України положень статей 261, 267
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), внаслідок чого ухвалено різні
за змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши доводи заяви та додані до
неї постанови Вищий господарський суд
України зазначає, що заява подана
заявником без пропуску строку,
встановленого положеннями статті 11117
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України), і вважає, що
справа № 916/2414/13 підлягає допуску до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 11116 ГПК
України заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Звертаючись з даною заявою, заявник
посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції положень статей 261, 267 ЦК
України, що потягло прийняття різних за
змістом судових рішень щодо строків
позовної давності і порядку їх
відновлення.

Так, у постанові від 29.07.2014 у справі №
916/2414/13, про перегляд якої просить
заявник, та з якої вбачається, що
міжрайонна прокуратура проводила
перевірку законності здійснення
забудовником містобудівної діяльності
на спірній земельній ділянці у 2009 році
та постановах Вищого господарського
суду України від 12.08.2013 у справі №
910/6313/13, від 14.05.2013 у справі № 5011-13/2898-2012,
на які заявник посилається, суд
касаційної інстанції у подібних
правовідносинах дійшов протилежних
висновків щодо початку перебігу
позовної давності та поважності причин
її пропуску, внаслідок чого було
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах, що
є підставою для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 916/2414/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя:М.Черкащенко
Судді:І.Вовк Б.Грек В.Селіваненко
Л.Стратієнко