ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 листопада 2014 р.
Справа № 918/1405/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Рівнеобленерго"

до відповідача Відділу державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Рівненській області

про стягнення заборгованості в сумі 24
612 грн. 96 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача : Іванов Ю.М. (довіреність
№190 від 26.12.2013р.).

Від відповідача : не з'явився.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "Рівнеобленерго" звернулося
до господарського суду Рівненської
області із позовом до Відділу
державної автомобільної інспекції
УМВС України в Рівненській області про
стягнення заборгованості в сумі 24 612
грн. 96 коп..

Ухвалою суду від 01.10.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду та порушено
провадження, справу призначено до
слухання на 21.10.2014р.

17.10.2014р. відповідач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення позову, подав відзив на
позовну заяву, у якому позовні вимоги
визнав (а.с. 40).

Ухвалою суду від 21.10.2014р. розгляд справи
відкладено до 11.11.2014р.

Ухвалою суду від 11.11.2014р. розгляд справи
відкладався до 25.11.2014р.

В судовому засіданні 25.11.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав, вказаних у
позовній заяві.

Представник відповідача в судові
засідання 21.10.2014р., 11.11.2014р. та 25.11.2014р. не
з'явився, хоча належним чином був
повідомлений про місце, дату та час
розгляду справи, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення (а.с. 39, 46, 50).

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
заяви без участі відповідача
відповідно до статті 75 ГПК України.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.01.2011р. між Закритим акціонерним
товариством "Ей-І-ЕС Рівнеенерго",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство "Рівнеобленерго"
(постачальник) та Відділом Державної
автомобільної інспекції МВС України в
Рівненській області (споживач)
укладено договір про постачання
електричної енергії №0266 (надалі -
Договір; а.с. 8-13).

Згідно п. 1 договору, постачальник
продає електричну енергію споживачу
для забезпечення потреб
електроустановок споживача з
дозволеною потужністю 4,5 кВт, а
споживач оплачує постачальнику
вартість використаної (купленої)
електричної енергії та здійснює інші
платежі згідно умов даного договору.

У відповідності до пункту 2.2.2 договору,
постачальник зобов'язався постачати
споживачу електроенергію, як різновид
товару в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5, та з
урахуванням умов розділу 6 цього
договору (додаток № 1 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу та субспоживачу" (надалі -
Додаток № 1; а.с. 14), а також забезпечити
отримання споживачем електричної
енергії на рівні дозволеної потужності
Додаток №3 «Перелік об'єктів і точок
обліку споживача та субспоживача»
(надалі - Додаток № 3; а.с. 15).

Відповідно до пункту 2.3.3 договору,
споживач зобов'язався оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатку № 4
"Порядок зняття показників засобів
обліку електричної енергії та
розрахунків" (надалі - Додаток № 4; а.с.16).

Згідно пункту 8.1 договору, оплата
електричної енергії та інших платежів
здійснюється споживачем самостійно
шляхом перерахування коштів на
відповідні розрахункові рахунки
постачальника в терміни визначені
Додатком № 4.

Відповідно до пункту 8.5 договору,
тривалість періоду для оплати
отриманого рахунку має не перевищувати
5 операційних днів з дня отримання
рахунку для споживачів, які оплачують
електричну енергію самостійно, і 10
операційних днів з дня отримання
рахунку для споживачів, які здійснюють
розрахунки через свою територіально
відокремлену головну організацію.

У відповідності до пункту 8.6 договору, у
разі заборгованості споживача за
електричну енергію, уповноваженими
представниками сторін складається
графік погашення заборгованості.

Пунктом 10.2 Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою Національної комісії з
питань врегулювання електроенергетики
України №28 від 31.07.1996р. (надалі - ПКЕЕ)
передбачено, що споживча електричної
енергії зобов'язаний оплачувати обсяг
спожитої електроенергії, а також
здійснювати інші платежі відповідно до
умов договору та рахунків.

Пунктом 3 Додатку №4 передбачено, що
розрахунки за електроенергію
проводяться споживачем виключно
грошовими коштами на поточний
розрахунок із спеціальним режимом
використання постачальника.

Згідно пункту 4 Додатку № 4, відповідно
до визначеної згідно пункту 5 цього
додатку величини коштів за фактично
спожиту електроенергію постачальник
виписує споживачу рахунок на оплату
електричної енергії, який має бути
оплачений протягом 5 операційних днів
від дня отримання споживачем рахунку.

Позивачем відповідачу направлялася
претензія №35/5/122 від 25.04.2014р. з вимогою
сплатити суму заборгованості за
спожиту електроенергію станом на 24.
40.2014р. в розмірі 24 612 грн. 96 коп..

29.05.2014 р. відповідач надіслав відповідь
на претензію №35/9-3324, в якій повідомив,
що посилання на договір про постачання
електричної енергії №0266 від 04.01.2011р. є
неправомірним, оскільки листом від
31.10.2011р. вих..№35/9-8322 відповідачем було
повідомлено про розірвання вказаного
договору у зв'язку із реорганізацією
ВДАІ УМВС. Також у відповіді на
претензію відповідач повідомив, що
претензії щодо заборгованості повинні
бути звернені до Гощанського РВ УМВС,
як до юридичної особи (а.с. 25).

Позивачем відповідачу виписувався
рахунок-фактура за липень 2014 року
№ від 15.07.2014р.(а.с. 19) на загальну
суму 24 612 грн. 96 коп., який відповідачем
не оплачений.

В зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору, загальна
сума заборгованості відповідача перед
позивачем за спожиту електроенергію
становить 24 612 грн. 96 коп..

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, встановивши обставини справи
і давши їм правову оцінку,
господарський суд вважає, що позов
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України, якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України, що
кореспондується із статтею 193 ГК
України - зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Частина 1 ст. 275 ГК України передбачає,
що за договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст.
714 ЦК України, за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525
Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Враховуючи те, що наявність у
відповідача заборгованості за
договором від 04.01.2011р. №0266 за спожиту
електроенергію в сумі 24 612 грн. 96 коп.
підтверджена належними та допустимими
доказами, наявними у матеріалах справи,
і відповідач на момент прийняття
рішення не надав документів, що
свідчать про погашення вказаної
заборгованості перед позивачем, суд
дійшов висновку про обґрунтованість та
законність позовної вимоги публічного
акціонерного товариства
"Рівнеобленерго" про стягнення з
відповідача заборгованості у вказаній
сумі.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 24 612 грн. 96 коп.
заборгованості за спожиту
електроенергію стверджуються
договором від 04.01.2011р. №0266 та іншими
матеріалами справи і підлягає
задоволенню на підставі ст.ст. 11, 509, 526,
530, 612, 629, 714 Цивільного кодексу України
та ст.ст. 173, 193, 275 Господарського
кодексу України.

На підставі статті 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827 грн. 00 коп. покладаються на
відповідача .

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Відділу Державної
автомобільної інспекції УМВС України в
Рівненській області (33028, Рівненська
обл., м. Рівне, вул. Степана Бандери, 14А,
) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Рівнеобленерго" (33013, м. Рівне, вул. Кн.
Володимира, буд 71, ) - 24 612
грн. 96 коп. заборгованості за спожиту
електроенергію на р/р 27 в ПАТ
"Державний ощадний банк України", , МФО 333368 та 1 827 грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору на р/р
6002 в ПАТ "Альфа-Банк", МФО 300346, .

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення підписане суддею "28" листопада
2014р..

Суддя
Горплюк А.М.