ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"09" грудня 2014 р. Справа № 903/623/13 За
заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "Елітмол", м. Київ

товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Влас",
м. Луцьк

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД,
м. Луцьк

про банкрутство

Суддя М. С. Шум

Представники сторін:

від заявника: Дмитренко С. С.

ліквідатор: Череватий Л. Б.

Суть справи: ухвалою суду від 08.07.2013
року, яка залишена без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 30.07.2013 року,
порушено провадження у справі про
банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД,
розпорядником майна боржника
призначено Сольського В. С.

Ухвалою суду від 22.10.2013 року
розпорядником майна товариства з
обмеженою відповідальністю
"Каскад-Продакшн" ЛТД призначено
арбітражного керуючого Череватого
Любомира Богдановича (Свідоцтво
Міністерства юстиції від 28.02.2013 року
№313, вул.Городоцька, 277, м. Львів, 79022).

Ухвалою суду від 12.11.2013 року
затверджено реєстр вимог кредиторів
ТзОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД.

Постановою господарського суду від
10.12.2013 року процедуру розпорядження
майном у справі про банкрутство
товариства з обмеженою
відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД
припинено, ТзОВ "Каскад-Продакшн" ЛТД
визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру строком на 12
місяців, ліквідатором ТзОВ
"Каскад-Продакшн" ЛТД призначено
арбітражного керуючого Череватого Л. Б.

Ухвалою суду від 11.03.2014 року
затверджено реєстр поточних вимог
кредиторів.

17.09.2014 року через канцелярію суду
надійшла заява з грошовими вимогами до
ТзОВ «Каскад-Продакшн» ЛТД від
Дмитренка Сергія Сергійовича на суму 36
262 грн. 35 коп. з них 11 480 грн. 67 коп.
заборгованість по заробітні платі за
виконані ним роботи та 24 781 грн. 68 коп.
середнього заробітку за період
затримки виплати заробітної плати.

Ухвалою суду від 12.11.2014 року відповідну
заяву прийнято до розгляду,
ліквідатора зобов'язано розглянути
заяву про визнання кредитором у справі
про банкрутство ТзОВ "Каскад-Продакшн"
ЛТД та надати заявнику та суду
обґрунтування щодо визнання або
відхилення кредиторської вимоги.

Присутній в судовому засіданні заявник
пред'явлені вимоги підтримав та
просить суд задоволити їх в повному
об'ємі.

Ліквідатор ТзОВ «Каскад-Продакшн» ЛТД
в судовому засіданні заявлені вимоги
не заперечує.

Згідно ч. 1 ст. 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
вимоги за зобов'язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури протягом двох
місяців з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

У відповідності до п. 29 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України "Про Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011р.
№4212-VІ) від 28.03.2013р №01-06/606/2013 (із
наступними змінами та доповненнями)
після оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом поточні
вимоги (грошові вимоги, що виникли під
час проведення процедур банкрутства),
стають конкурсними вимогами та можуть
бути заявлені згідно з ч. 1 ст. 38 Закону.
Заяви з такими грошовими вимогами
надсилаються кредиторами
безпосередньо до господарського суду,
який призначає їх до розгляду в
судовому засіданні. Розгляд грошових
вимог кредиторів у ліквідаційній
процедурі здійснюється господарським
судом в тому ж порядку, що і грошових
вимог, заявлених на підставі ст. 23
Закону. За результатами розгляду
грошових вимог кредиторів
господарським судом затверджується
реєстр вимог кредиторів і формуються
представницькі органи кредиторів.

Заявник - Дмитренко Сергій Сергійович
просить включити його до реєстру вимог
кредиторів ТзОВ «Каскад-Продакшн» ЛТД
на суму 36 262 грн. 35 коп. з них 11 480 грн.
67 коп. невиплаченої заробітної плати за
період з 01.05.2012 року по 01.04.2013 року та 24 781
грн. 68 коп. середній заробіток за час
затримки розрахунку по заробітній
платі, нарахованої по 29.08.2014 року.

На підтвердження своїх вимог заявником
долучено до матеріалів справи копію
трудової книжки та оборотно-сальдову
відомість.

Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» кредитори за
вимогами щодо виплати заробітної плати
мають право протягом тридцяти днів від
дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.
Особи, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними кредиторами, а їх вимоги
погашаються в шосту чергу в
ліквідаційній процедурі.

Відповідне правило не поширюється на
вимоги кредиторів щодо виплати
заробітної плати.

Заяви кредиторів за вимогами щодо
виплати заробітної плати, авторської
винагороди, аліментів, а також за
вимогами щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
щодо яких є заперечення боржника,
розглядаються згідно з цим Законом.

Розпорядник майна зобов'язаний окремо
внести до реєстру відомості про вимоги
щодо виплати заробітної плати.

Судом встановлено, що заявник працював
у ТзОВ «Каскад-Продакшн» ЛТД,
звільнений з роботи 19.04.2013 року на
підставі ст. 38 КЗпП України за власним
бажанням, що підтверджується трудовою
книжкою серії БТ-І №3777875, виданої на
ім'я Дмитренка Сергія Сергійовича (Т.15,
а. с. 15).

З оборотно-сальдової відомості по
рахунку 66.1 ТзОВ «Каскад-Продакшн»
вбачається заборгованість по
заробітній платі перед Дмитренком С. С.
за період з 01.05.2012 року по 01.04.2013 року в
розмірі 11 480 грн. 67 коп.

Відтак, заборгованість Дмитренка
С. С. по заробітній платі виникла до дня
порушення провадження у справі про
банкрутство ТзОВ «Каскад-Продакшн» ЛТД
(до 18.07.2013 року).

Ухвалою суду від 12.11.2013 року
затверджено реєстр конкурсних вимог
кредиторів, в тому числі внесено
заборгованість по заробітній платі
боржника перед Дмитренком С. С. в
розмірі 14 034 грн. 59 коп.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Відповідно до п. 4.5 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.11.2012 року №18 2 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
припинення провадження у справі на
підставі пункту 2 частини другої статті
80 ГПК можливе за умов, якщо рішення
господарського суду або іншого органу,
який вирішив господарський спір між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав, набрало законної сили,
не змінено і не скасовано у відповідній
частині в передбаченому законом
порядку. За відсутності таких умов
заінтересована особа вправі
звернутися з позовом до господарського
суду на загальних підставах.

Відтак, заява Дмитренка С. С. в
частині включення до реєстру вимог
кредиторів заборгованості по
невиплаченій заробітній платі в сумі 11
480 грн. 67 коп. підлягає припиненню на
підставі п. 2 ст. 80 ГПК України.

Щодо включення до реєстру вимог
кредиторів нарахованої заявником
заборгованості в розмірі 24 781 грн. 68 коп.
середнього заробітку за час затримки
розрахунку по заробітній платі,
нарахованої по 29.08.2014 року слід
зазначити наступне:

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата усіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок.

В разі спору про розмір сум, належних
працівникові при звільненні, власник
або уповноважений ним орган в усякому
випадку повинен в зазначений у цій
статті строк виплатити не оспорювану
ним суму.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Згідно статті 2 Закону України "Про
оплату праці" структура заробітної
плати складає основну, додаткову
заробітну плату та інші заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про
застосування судами законодавства про
оплату праці" роз'яснено, що відповідно
до загальних положень ст.ст. 1, 2 Закону
"Про оплату праці" розмір заробітної
плати за працю на підставі трудового
договору залежить від
професійно-ділових якостей працівника,
складності й умов виконуваної ним
роботи, результатів останньої та
господарської діяльності підприємства
і що за своєю структурою заробітна
плата складається: з основної -
винагороди за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норм часу, виробітку, обслуговування,
посадових обов'язків); із додаткової -
винагороди за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці (доплати, надбавки, гарантійні й
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством, премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій), а також із
заохочувальних та компенсаційних
виплат - винагороди за підсумками
роботи за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями,
компенсаційних та інших грошових і
матеріальних виплат, які не
передбачені актами чинного
законодавства або які провадяться
понад установлені цими актами норми.

З огляду на вищезазначені положення
суд вважає, що виплати за час затримки
розрахунку при звільненні працівника
за своєю правовою природою можуть бути
віднесені до структури заробітної
плати, передбачених ст. 2 Закону України
"Про оплату праці", а тому мають той же
правовий статус в процедурі
банкрутства, що й вимоги з заробітної
плати.

Положеннями пункту 20 зазначеної
постанови Пленуму Верховного Суду
України визначається, що установивши
при розгляді справи про стягнення
заробітної плати у зв'язку із затримкою
розрахунку при звільненні, що
працівникові не були виплачені належні
йому від підприємства, установи,
організації суми в день звільнення,
коли ж він у цей день не був на роботі, -
наступного дня після пред'явлення ним
роботодавцеві вимог про розрахунок,
суд на підставі ст. 117 КЗпП України
стягує на користь працівника середній
заробіток за весь період затримки
розрахунку, а при непроведенні його до
розгляду справи - по день постановлення
рішення, якщо роботодавець не доведе
відсутності в цьому своєї вини. Сама по
собі відсутність коштів у роботодавця
не виключає його відповідальності.

У разі не проведення розрахунку у
зв'язку із виникненням спору про розмір
належних до виплати сум вимоги про
відповідальність за затримку
розрахунку підлягають задоволенню у
повному обсязі, якщо спір вирішено на
користь позивача або такого висновку
дійде суд, що розглядає справу. При
частковому задоволенні позову
працівника суд визначає розмір
відшкодування за час затримки
розрахунку з урахуванням спірної суми,
на яку той мав право, частки, яку вона
становила у заявлених вимогах,
істотності цієї частки порівняно із
середнім заробітком та інших
конкретних обставин справи.

Пунктом 21 зазначеної постанови Пленуму
встановлено, що при визначенні
середньої заробітної плати слід
виходити з того, що в усіх випадках,
коли за чинним законодавством вона
зберігається за працівниками
підприємств, установ, організацій, це
слід робити відповідно до Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995р. №100 (з
наступними змінами і доповненнями). Цей
нормативний акт не застосовується лише
тоді, коли середня заробітна плата
визначається для відшкодування шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я, та
призначення пенсії.

Конституційним Судом України в рішенні
від 22 лютого 2012 року №4-рп/2012 щодо
офіційного тлумачення положень ст. 233
КЗпП України у взаємозв'язку з
положеннями статей 117, 2371 цього Кодексу
зазначено, що за статтею 47 Кодексу
роботодавець зобов'язаний виплатити
працівникові при звільненні всі суми,
що належать йому від підприємства,
установи, організації, у строки,
зазначені в ст. 116 КЗпП, а саме в день
звільнення або не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про проведення
розрахунку. Непроведення з вини
власника або уповноваженого ним органу
розрахунку з працівником у зазначені
строки є підставою для
відповідальності, передбаченої ст. 117
Кодексу, тобто виплати працівникові
його середнього заробітку за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

В рішеннях Європейського Суду з прав
людини по численних заявах до суду
громадян України зазначається, що
невиплата заробітної плати, інших
належних працівникові сум є втручанням
у право заявника на мирне володіння
майном у сенсі першого речення ст. 1
Першого протоколу до Конвенції (994-535).
Європейський Суд з прав людини також
звертає увагу на те, що відсутність
достатніх коштів у
підприємства-боржника не може бути
виправданням тривалого невиконання
судових рішень. Тобто має місце
порушення Конвенції про захист прав
людини та основних свобод.

Також суд зазначає, що відповідно до п.
50 постанови Пленуму Верховного Суду
України №15 від 18.12.2009 року "Про судову
практику в справах про банкрутство"
додаткові вимоги працівників боржника
щодо виплати заробітної плати мають
обліковуватись арбітражними керуючими
залежно від її нарахування та
задоволення протягом часу провадження
справи про банкрутство.

Крім того, суд зазначає, що порушення
процедури про банкрутство роботодавця,
наявність тривалого періоду
здійснення виконавчих дій органами
державної виконавчої служби, незначна
частка заборгованості підприємства
перед працівником у виплаті
компенсації за невикористану
відпустку порівняно із сумою
середнього заробітку за весь час
затримки розрахунку при звільненні по
день фактичного розрахунку не може
свідчити про відсутність вини
роботодавця в невиплаті працівникові
належних коштів і не є підставою для
звільнення роботодавця від обов'язку
сплатити зазначені кошти.

Вищевикладена позиція знайшла своє
відображення у постанові Судової
палати у цивільних справах Верховного
Суду України від 02.07.2014 року у справі
№6-76цс14.

Враховуючи викладене, керуючись
ст. ст. 23, 38, 45 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Включити до реєстру вимог кредиторів
банкрута - товариства з обмеженою
відповідальністю "Каскад-Продакшн" ЛТД
(м. Луцьк, вул.Єршова, 3, )
грошові вимоги Дмитренка Сергія
Сергійовича в розмірі 24 781 грн. 68 коп.
середнього заробітку за час затримки
виплати заробітної плати, нарахованої
по 29 серпня 2014 року та віднести їх до
першої черги задоволення.

2. Провадження у справі щодо включення
до реєстру вимог кредиторів банкрута
вимоги Дмитренка Сергія Сергійовича на
суму 11 480 грн. 67 коп. припинити.

3. Управлінню державної
казначейської служби України у місті
Луцьку повернути Дмитренку Сергію
Сергійовичу (вул.. Крилова, 11/5, м.Луцьк,
паспорт серії АС 322896 виданий04.08.1997 року
Луцьким МУ УМВС України у Волинській
області) з державного бюджету судовий
збір в сумі 1 218 грн. 00 коп. (одна тисяча
двісті вісімнадцять грн. 00 коп.), що
сплачений квитанцією №2468.55.1 від 16.09.2014
року (оригінал квитанції знаходиться у
справі №903/623/13).

4. Підставою для повернення
судового збору є дана ухвала, підписана
суддею та засвідчена гербовою печаткою
господарського суду Волинської
області.

Суддя
М. С. Шум