м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група»
до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Інкомстрах»
про стягнення 31 600, 12 грн.
Суддя Пригунова А.Б.
Представники: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Інкомстрах» про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу у
розмірі 31 600, 12 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані виплатою позивачем
страхового відшкодування власнику
пошкодженого транспортного засобу, у
зв'язку з чим у нього вникло право
регресної вимоги до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Інкомстрах».
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на 03.11.2014
р. за участю повноважних представників
сторін, яких зобов'язано надати суду
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.11.2014 р. розгляд справи
відкладено на 26.11.2014 р. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
У дане судове засідання представники
сторін не з'явились, про поважні
причини неявки суд не повідомили.
При цьому суд відзначає, що ухвали суду
направлялась сторонами на вказані в
позовній заяві та витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців адреси.
Відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.
Приймаючи до уваги, що учасники
провадження у справі були належним
чином повідомлені про дату та час
судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
та зважаючи на те, що від учасників
провадження не надходило будь-яких
клопотань, в тому числі, про
відкладення розгляду справи, суд
вважає, що неявка у судове засідання
представників сторін не є перешкодою
для прийняття рішення у даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем.

У судовому засіданні 26.11.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.04.2012 р. між Приватним акціонерним
товариством Страхова компанія
«Українська страхова група» та Малиш
Максимом Миколайовичем укладено
договір добровільного страхування
наземного транспортного засобу №
28-0101-12-0227, за умовами якого застраховано
майнові інтереси, пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом -
автомобілем "Skoda Octavia", державний
реєстраційний номер АІ0162СО, 2011 року
випуску.

Термін дії договору встановлено з
14.04.2012 р. до 13.04.2013 р.

Вигодонабувачем за договором
визначено Публічне акціонерне
товариство «Універсал Банк».

13.03.2013 в Київській області на
автомобільній дорозі
Гостомель-Бородянка сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля "Skoda Octavia", державний
реєстраційний номер АІ0162СО, що
належить Малишу М.М. під керуванням
останнього та автомобіля «ВАЗ 21099»
державний реєстраційний номер АО3017АА
під управлінням Постолюк С.О.

У відповідності до постанови
Ірпінського міського суду Київської
області від 18.04.2013 р. водія автомобіля
«ВАЗ 21099» державний реєстраційний
номер АО3017АА визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
притягнуто до адміністративної
відповідальності у вигляді стягнення
штрафу.

Відповідно до рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Автоцентр
Прага Авто на Кільцевій» № САСТ-304030 від
13.03.2013 р. вартість ремонту автомобіля
"Skoda Octavia", державний реєстраційний
номер АІ0162СО становить 33 431, 34 грн.

Відповідно до страхового акту №
ДККА-25207 від 22.03.2013 р. сума страхового
відшкодування, що належить до виплати
Малишу М.М. становить 31 600, 12 грн.

Як встановлено судом, позивачем
перераховано на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Автоцентр
Прага Авто на Кільцевій» стразове
відшкодування у розмірі 31 600, 12 грн.
відповідно до страхового акту №
ДККА-25207 від 22.03.2013 р., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 4763 від 2203.2013 р., засвідчена копія
якого долучена до матеріалів справи.

Цивільно-правова відповідальність
водія за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу - автомобіля «ВАЗ 21099» державний
реєстраційний номер АО3017АА
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Інкомстрах» за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АВ/9760205, який
був чинний на момент
дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
Приватним акціонерним товариством
Страхова компанія «Українська
страхова група» зазначає, що у зв'язку з
тим, що ним було здійснено виплату
страхового відшкодування власнику
пошкодженого автомобіля "Skoda Octavia",
державний реєстраційний номер АІ0162СО,
позивач відповідно до ст.ст. 993, 1191
Цивільного кодексу України та ст. 27
Закону України «Про страхування»,
набув право зворотної вимоги до осіб,
відповідальних за завдану шкоду. Тож,
враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду перед
третіми особами, завдану внаслідок
експлуатації транспортного засобу -
автомобіля «ВАЗ 21099» державний
реєстраційний номер АО3017АА
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Інкомстрах», позивач просить стягнути
з останнього шкоду, завдану з вини
водія застрахованого транспортного
засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського
кодексу України, страхування - це
діяльність спеціально уповноважених
державних організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування
одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
страхування» страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

При цьому, за правилами ч. 1 ст. 25 Закону
України «Про страхування», який є
нормативно-правовим актом, що регулює
відносини у сфері страхування і
спрямований на посилення страхового
захисту майнових інтересів
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб, здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Отже, з урахуванням наведеного
обов'язок страховика здійснити виплату
страхового відшкодування
страхувальнику виникає у разі, якщо
такий страховий випадок прямо
передбачений умовами договору
страхування на підставі відповідного
страхового акту.

Аналогічні висновки містяться,
зокрема, у постановах Вищого
господарського суду України № 914/3831/13
від 10.06.2014 р., № 910/4048/13 від 22.07.2013 р. та у
постанові Верховного Суду України від
23.04.2012 р.

При цьому, нормами Закону України «Про
страхування» не передбачено
обов'язкове проведення експертиз,
досліджень, оцінок тощо та відповідно
до листа Верховного Суду України
"Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування" від 19.07.2011 р., визначаючи
розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене,
суд дійшов висновку, що страхове
відшкодування власнику пошкодженого
транспортного засобу автомобіля "Skoda
Octavia", державний реєстраційний номер
АІ0162СО виплачено у відповідності до
приписів ст. 25 Закону України «Про
страхування».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - юридичні та фізичні
особи, життю, здоров'ю та/або майну яких
заподіяна шкода внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з
використанням транспортного засобу;
забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За таких обставин, у зв'язку з
пошкодженням автомобіля "Skoda Octavia",
державний реєстраційний номер АІ0162СО,
у водія автомобіля «ВАЗ 21099» державний
реєстраційний номер АО3017АА виник
обов'язок відшкодувати власнику
пошкодженого автомобіля витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
позивачем у відповідності до ст. 25
Закону України «Про страхування»
здійснено виплату страхового
відшкодування власнику автомобіля Skoda
Octavia", державний реєстраційний номер
АІ0162СО у розмірі визначеної вартості
відновлювального ремонту автомобіля
на підставі договору страхування №
28-0101-12-0227 від 11.04.2012 р.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, особа, яка виплатила страхове
відшкодування набуває право регресної
вимоги саме в межах її фактичних
затрат.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля "Skoda Octavia", державний
реєстраційний номер АІ0162СО, у нього
виникло право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяну шкоду,
тобто, у даному випадку - до водія
автомобіля «ВАЗ 21099» державний
реєстраційний номер АО3017АА.

Однак, цивільно-правова
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб
під час експлуатації наземного
транспортного засобу автомобіля «ВАЗ
21099» державний реєстраційний номер
АО3017АА застрахована Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Інкомстрах» за полісом №
АВ/9760205.

Водночас, за приписами ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи.

Однак, полісом № АВ/9760205 встановлено
нульову франшизу.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Тож, виходячи із вищенаведеного,
приймаючи до уваги заявлені позивачем
вимоги та наведені ним обґрунтування, з
огляду на встановлені судом обставини
справи, суд дійшов висновку, що доводи
позивача підтверджуються наявними у
справі документами та є
обґрунтованими, а відтак - підлягають
задоволенню судом.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Українська страхова група»
задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерногом
товариства«Страхова компанія
«Інкомстрах» (03150, м. Київ, вул.
Червоноармійська, 72, оф. 32-33, ), з будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Українська
страхова група» (03038, м. Київ, вул. Івана
Федорова, 32-А, )
відшкодування в порядку регресу у сумі
31 600, 12 ()тридцять одна тисяча шістсот
грн. 12 коп.) грн. та 1 827, 00 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) грн. -
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 28.11.2014
р.

Суддя

Пригунова А.Б.