ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р.
Справа № 911/3961/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лопатіна А.В. розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім Вікант",
м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал
Адвертайзінг", м. Боярка
Києво-Святошинського району

про стягнення 65571,58 грн.

суддя Лопатін А.В.

за участю представників згідно
протоколу судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім Вікант"
(надалі позивач) заявлено позов до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал Адвертайзінг"
(надалі відповідач) стягнення 65571,58 грн.,
з яких: 54329,96 грн. основного боргу, 4599,51
грн. пені, 6642,11 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань по оплаті
поставленого товару, на виконання умов
договору від 30.09.2013 р. № 106/13.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 19.09.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 07.10.2014 р.

06.10.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником позивача подано
витребувані ухвалою суду від 19.09.2014 р.
документи.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 07.10.2014 р., у зв'язку з неявкою
в судове засідання представника
відповідача, розгляд справи відкладено
на 29.10.2014 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 29.10.2014 р., у зв'язку з неявкою
в судове засідання відповідача,
розгляд справи відкладено на 12.11.2014 р.,
попереджено відповідача, що повторна
неявка його представника в судове
засідання та неподання відзиву на
позов не буде підставою для
відкладення розгляду справи і спір
буде вирішено за наявними у матеріалах
справи документами.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
розгляду даного спору ухвалами суду
від 19.09.2014 р., 07.10.2014 р. та 29.10.2014 р., явку
представника в судове засідання 12.11.2014
р. не забезпечив, про причини неявки суд
не повідомив.

Враховуючи обмежений ст. 69 ГПК України
строк розгляду спору та те, що
нез'явлення представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті,
а матеріали справи є достатніми для
вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов у відсутності
представника відповідача, за наявними
у справі матеріалами згідно з вимогами
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутнього у
судовому засіданні представника
позивача, суд

встановив:

30 вересня 2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім Вікант" (постачальник, позивач) та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобал Адвертайзінг"
(покупець, відповідач) укладено договір
№ 106/13, відповідно до умов якого,
постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених даним
договором, передати у власність
покупця металопродукцію (далі - товар),
а покупець зобов'язується своєчасно
прийняти товар і здійснити його оплату
на умовах цього договору (п. 1.1.
договору).

Пунктом 2.1. договору встановлено,
що кількість, асортимент та розгорнута
номенклатура товару, що передається за
цим договором, зазначається у рахунках
- фактурах постачальника (надалі -
рахунки-фактури), які мають силу
специфікації, або в інших додатках до
цього договору та визначаються у
видаткових накладних.

Відповідно п. 3.1. договору
загальна ціна цього договору складає
загальну вартість переданого товару,
яка зазначена в усіх видаткових
накладних.

Згідно з п. 3.5. договору передплата
товару здійснюється покупцем шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок постачальника, вказаний у
цьому договорі або у разунках-фактурах
в розмірі 100% вартості товару протягом
3-х (трьох) банківських днів від дати
рахунку-фактури.

У п. 3.6. зазначено, що постачальник
вправі відвантажити товар згідно
потреб покупця без отримання
попередньої оплати. При цьому покупець
сплачує вартість отриманого товару та
доставку протягом 10-ти (десяти)
календарних днів з моменту отримання
товару.

Пунктом 4.2. встановлено, що цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
31.12.2014 року, а в частині
взаєморозрахунків - до повного
розрахунку між сторонами. Якщо за один
місяць до закінчення терміну дії цього
договору жодна із сторін не повідомила
іншу про свій намір припинити дію цього
договору, він автоматично подовжується
на наступний календарний рік.

Даний договір підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений відтисками печаток
підприємств.

На виконання умов договору № 106/13 від
30.09.2013 р., позивачем було поставлено
відповідачеві товар на суму 598858,70 грн.,
що підтверджується підписаними
представниками сторін та скріпленими
відтисками печаток позивача
видатковими накладними №22673 від 30.09.2013
р. на суму 44421,80 грн., №23321 від 04.10.2013 р. на
суму 65541,30 грн., №24086 від 14.10.2013 р. на суму
46159,08 грн., №24783 від 21.10.2013 р. на суму 44042
грн., №25381 від 25.10.2013 р. на суму 64894,78 грн.,
№25804 від 30.10.2013 р. на суму 77963,16 грн., №26823
від 11.11.2013 р. на суму 43616,32 грн., №27438 від
15.11.2013 р. на суму 44203,80 грн., №28590 від
28.11.2013 р. на суму 65686,04 грн., №29785 від
13.12.2013 рю на суму 37441,48 грн., №30120 від
17.12.2013 р. на суму 32718,96 грн. та №30441 від
24,12,2013 р. на суму 32169,60 грн.

Факт отримання відповідачем - ТОВ
"Глобал Адвертайзінг" товару через
представника підтверджується наявними
в матеріалах справи копіями зазначених
вище накладних, які містять підпис
представника відповідача в графі
"отримав(ла)" та копіями довіреностей
№365 від 30.09.2013 р., №371 від 02.10.2013 р., №420
від 11.11.2013 р., №443 від 28.11.2013 р. та №460 від
17.12.2013 р., які видані відповідачем
Стебловському Юрію Сергійовича на
отримання від позивача товару. Вказані
довіреності підписані керівником
відповідача, та містять відтиски
печаток ТОВ "Глобал Адвертайзінг".

Відповідно до п. 11 Інструкції про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
кількості, затвердженої постановою
Держарбітража при Раді Міністрів СРСР
від 15.07.1965р. №П-6, приймання товарів
мають право здійснювати робітники
отримувача (покупця), уповноважені на
то керівництвом
підприємства-отримувача, і ці
працівники повинні відноситись до
категорії матеріально-відповідальних
осіб. Відпуск товарно-матеріальних
цінностей покупцям або передача їх
безоплатно здійснюється
підприємствами тільки на підставі
доручень отримувачів (покупців).

Порядок використання доручень
регулюється наказом Мінфіну України
№99 від 16.05.96р. "Про затвердження
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих та використаних
доручень на отримання цінностей"
(зареєст. у Мін'юсті України 12.06.96р.
№293/1318). Пунктом 2 Інструкції визначено,
що сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар та інші
товарно-матеріальні цінності, а також
нематеріальні активи, грошові
документи і цінні папери відпускаються
покупцям або передаються безоплатно
тільки за довіреністю одержувача.

Відповідно до п. 1 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Статтею 1 вказаного Закону визначено,
що первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Довіреність на одержання цінностей є
первинним документом, що фіксує
рішення уповноваженої особи
(керівника) підприємства про
уповноваження конкретної фізичної
особи одержати для підприємства
визначені перелік та кількість
цінностей. Без довіреності не може бути
створено інший первинний документ -
накладну-вимогу, товарно-транспортну
накладну, який є дозволом для
здійснення господарської операції з
відпуску цінностей.

У п. 3.6. договору вбачається, що
постачальник вправі відвантажити
товар згідно потреб покупця без
отримання попередньої оплати. При
цьому покупець сплачує вартість
отриманого товари та доставку протягом
10-ти (десяти) календарних днів з моменту
отримання товару.

У свою чергу, як зазначає позивач,
відповідач взяті на себе зобов'язання
за вказаним вище договором поставки у
частині сплати вартості поставленого
позивачем товару не виконав у повному
обсязі, сплативши лише 544528,74 грн., при
поставці товару на суму 598858.70 грн.

З огляду на вищевказані обставини, у
відповідача, станом на дату судового
засідання, рахується заборгованість
перед позивачем у розмірі 54329,96 грн.

Станом на дату судового засідання
відповідачем належних та допустимих
доказів сплати боргу у розмірі 54329,96
грн. до суду не подано.

З огляду на вищезазначені обставини,
судом встановлено факт неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань, у частині оплати
поставленого товару за договором від
30.09.2013 р. № 106/13.

Відповідно до частини другої статті 11
Цивільного кодексу України, підставами
для виникнення прав та обов'язків,
зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, правочини можуть бути
двохсторонніми.

Оскільки відповідач за отриманий товар
не розрахувався, а також враховуючи
норми статті 530 ЦК України, відповідач
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, та у зв'язку з
чим, позивач має право на захист свого
порушеного права відповідно до частини
першої статті 15 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до статті 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно з вимогами частини першої
статті 221 Господарського кодексу
України, кредитор вважається таким, що
прострочив виконання господарського
зобов'язання, якщо він не виконав дій,
що випливають із змісту зобов'язання.

Статтею 509 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язаннями є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію або утриматись від виконання
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обв'язку; зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статті 11
Цивільного кодексу України.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
норм вбачається, що між позивачем та
відповідачем виникли договірні
правовідносини, відповідно до яких
позивач зобов'язався поставити
відповідачу товар, а відповідач, в свою
чергу, зобов'язався за нього
розрахуватись. Оскільки, відповідач не
розрахувався за поставлений товар,
останній вважається таким, що
прострочив виконання зобов'язання, в
зв'язку з чим, позивач має право на
захист свого порушеного права
відповідно до частини першої статті 15
Цивільного кодексу України.

Згідно частини першої та частини
сьомої статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного
кодексу України передбачено: покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем дотримано зазначених вище
норм процесуального законодавства
України, подано всі докази на
підтвердження своїх позовних вимог, в
той час як відповідачем не спростовано
існування заборгованості перед
позивачем у сумі 54329,96 грн.

Оскільки заборгованість відповідача
перед позивачем на час прийняття
рішення не погашена, розмір вказаної
заборгованості відповідає фактичним
обставинам справи, вимога позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 54329,96 грн. за
поставлений товар підлягає
задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просить
стягнути з відповідача 6642,11 грн.
інфляційних втрат та 4599,51 грн. пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зробивши розрахунок інфляційних втрат
по заборгованості за поставлений
товар, щодо кожної видаткової
накладної окремо, з урахуванням
часткової сплати відповідачем
заборгованості, за період з 24.10.2013 р. по
15.09.2014р., суд вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача інфляційних
втрат у розмірі 6642,11 грн. задовольняє
повністю, оскільки сума розрахунку
суду більша суми заявленої до
стягнення позивачем.

Згідно з частиною першою ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною першою ст. 549 Цивільного
кодексу України передбачено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Частиною третьою цієї ж статті
встановлено, що пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.3. договору у разі
порушення строків оплати за товар та
строків приймання товару, указаних у
пункті 3.6. цього договору покупець
сплачує постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Зробивши розрахунок пені по
заборгованості за поставлений товар за
шість місяців від дня, коли
зобов'язання по сплаті коштів мало бути
виконано, суд вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача пені у розмірі
4599,51 грн. задовольняє повністю,
оскільки сума розрахунку суду більша
суми заявленої до стягнення позивачем.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 54329,96 грн. боргу, 4599,51
грн. пені та 6642,11 грн. інфляційних втрат,
загалом 65571,58 грн.

Судові витрати, відповідно до частини
четвертої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, судом
покладаються на відповідача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 22, 44, 49, 82-84, 116, Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Глобал
Адвертайзінг" (08154, Київська обл., м.
Боярка, вул. Білогородська, буд. 23 Б; код
ЄДРПО України 35040267) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім Вікант"
(01001, м. Київ, вул. Експланадна, буд. 34/2, к.
5; код ЄДРПО України 31568293) - 54329 (п'ятдесят
чотири тисячі триста двадцять девять)
гривень 96 коп. основного боргу, 4599
(чотири тисячі п'ятсот дев'яносто
девять) гривень 51 коп. пені, 6642 (шість
тисяч шістсот сорок дві) гривні 11 коп.
інфляційних втрат та 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 27.11.2014 року.

Суддя
А.В. Лопатін