ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.11.2014 Справа № 920/1881/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Київське центральне
конструкторське бюро
арматуробудування», м. Київ

до відповідача: Дочірнього
підприємства «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб», м. Суми

про стягнення 516 676 грн. 52 коп.

Суддя Б.І. ЛИХОВИД

За участі представників сторін:

від позивача: Деннер Г.О., довіреність
від 26.11.2014р.

від відповідача: не прибув

у судовому засіданні брала участь
секретар с/з Я.Л. Петен

Суть спору: позивач у позовній заяві
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь суму заборгованості за
невиконання своїх зобов`язань по
виконанню умов договору № Т3/010-14 від
26.05.2014р., укладеного між сторонами, у
розмірі 516 676 грн. 52 коп., з яких: 515 236 грн.
68 коп. - основна заборгованість, 1 439 грн.
84 коп. - 3% річних, а також просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача у дане судове
засідання подав заяву, в якій позивач
відмовляється від позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
свою користь 3% річних, в іншій частині
позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача у дане судове
засідання не прибув, письмового
відзиву на позовну заяву не подав, про
місце та час слухання справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
поштове повідомлення від 18.11.2014р.

Оскільки відповідач був належним чином
повідомлений про місце та час розгляду
справи, при цьому не скористався своїм
правом на участь у судовому засіданні,
причини неявки суду не повідомив, у
дане судове засідання клопотання про
відкладення розгляду справи від нього
не надходило, а у матеріалах справи
наявні достатньо доказів для вирішення
спору по суті, тому згідно зі статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши надані
докази, суд встановив:

Між Публічним акціонерним
товариством «Київське центральне
конструкторське бюро
арматуробудування» (позивач) та
Дочірнім підприємством «Завод
обважнених бурильних та ведучих труб»
(відповідач) 26.05.2014р. був укладений
договір № Т3/010-14, відповідно до п. 1.1.
якого продавець (відповідач)
зобов`язався передати у власність
покупця (позивач), а покупець
зобов`язався прийняти і оплатити
продукцію (товар) на умовах, в порядку і
в строки, визначені даним договором.
Найменування, кількість, асортимент і
ціна товару визначені у специфікаціях
(додатках), які є невід`ємною частиною
договору.

Пунктом 2.2 договору сторони
визначили, що ціна товару вказується у
специфікаціях (додатках).

У відповідності до пунктів 4.3 та 4.5
договору, датою поставки товару
вважається дата передачі товару
позивачу. Строк поставки узгодженої
партії товару обумовлюється у
специфікаціях (додатках), що є
невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 5.1 договору, позивач
здійснює попередню оплату на
банківський рахунок відповідача у
розмірі 100% загальної вартості
специфікації (додатку), із них -
авансовий платіж у розмірі 50% від
загальної вартості специфікації
(додатку) - протягом 5 банківських днів з
дати підписання специфікації і
виставлення рахунку на передоплату.
Залишкові 50% від вартості специфікації
(додатку) - після виготовлення товару
(партії товару), перед його
відвантаженням у строк не більше 7
банківських днів з моменту отримання
письмового (факсимільного)
повідомлення від відповідача про
готовність товару (партії товару) до
відвантаження і виставлення рахунку.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 цього
Кодексу, тобто із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Договір № Т3/010-14 від 26.05.2014 року,
який за своєю правовою природою є
договором поставки, підписаний
повноважними представниками сторін,
відповідає вимогам, передбаченим ст.
ст. 628, 639, 837 Цивільного кодексу України
щодо змісту та форми договору, не
розірваний сторонами та не визнаний
недійсним в судовому порядку.

У ст. 712 Цивільного кодексу України
закріплено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач свої зобов`язання відповідно
до зазначеного договору виконав, що
підтверджується матеріалами справи.
Так, на виконання п. 5.1 договору, на
підставі рахунку на передоплату № 258
від 27.05.2014р. на суму 797 580 грн. (а. с. 13)
позивач перерахував передоплату на
рахунок відповідача 30.05.2014р., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1875 від 30.05.2014р. ( а. с. 14) та банківською
випискою від 30.05.2014р. (а. с. 15).

Відповідач свої зобов'язання з
поставки товару, згідно пункту 4.5
договору та п. 4 специфікації № 1,
виконав не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач частково поставив позивачу
товар на суму 282 343 грн. 32 коп., що
підтверджується видатковою накладною
№ 1098 від 14.08.2014р. (а. с. 17) та рахунком -
фактурою № 548 від 14.08.2014р. (а. с. 18).

Таким чином, враховуючи розмір
попередньої оплати (797 580 грн. 00 коп.),
перерахованої позивачем відповідачу
та розмір поставленого відповідачем
товару (282 343 грн. 32 коп.), відповідач
недопоставив оплачений позивачем
товар на суму 515 236 грн. 68 коп., чим
порушив свої зобов'язання за договором
№ Т3/010-14 від 26.05.2014р. і у зв`язку з чим
виникла його заборгованість перед
позивачем у даній сумі.

Як встановлено матеріалами справи,
03.09.2014р. позивач листом № 225-К звертався
до відповідача з вимогою допоставити
товар (а. с. 19), на що відповідач листом №
М/1-492/14 від 05.09.2014р. повідомив позивача
про неможливість здійснити поставку
товару та про готовність повернути
передоплату (а. с. 20). Листом № ФЕК-494 від
05.09.2014р. позивач знову звертався до
відповідача з вимогою вже повернути
передоплату у розмірі 515 236 грн. 68 коп. (а.
с. 21-22). Проте, станом на день розгляду
справи, відповідач не повернув
позивачу передоплату за непоставлений
товар у сумі 515 236 грн. 68 коп.

Відповідно до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушення зобов'язання
є його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання на лежним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутно сті
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбаченим цим Кодексом.

Аналогічна норма щодо виконання
зобов`язань міститься в статті 526
Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов`язковим
для виконання сторонами.

Ч. 2 ст. 693 ЦК України встановлено, що
якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Відповідач порушив вимоги
вищевказаних норм та умови укладеного
між сторонами договору № Т3/010-14 від
26.05.2014р. щодо поставки товару позивачу
та не повернув передоплату за товар у
розмірі 515 236 грн. 68 коп., у зв`язку з чим
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача даної суми заборгованості
за непоставлений товар є правомірними,
обґрунтованими, повністю
підтверджуються матеріалами справи та
підлягають задоволенню.

У зв`язку з поданням представником
позивача заяви від 27.11.2014р. про відмову
від позовних вимог в частині стягнення
з відповідача 3% річних, суд, на підставі
п. 4 ст. 80 ГПК України, припиняє
провадження у справі у даній частині
позовних вимог.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно задоволених позовних
вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В
:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього
підприємства «Завод обважнених
бурильних та ведучих труб» (40020, м. Суми,
вул. Комарова, 2, код 30991664) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Київське центральне конструкторське
бюро арматуробудування» (03113, м. Київ,
вул. Полковника Шутова, 9, код 33096208) 515 236
грн. 68 коп. боргу, 10 304 грн. 73 коп. витрат
по сплаті судового збору.

3. Провадження по справі з частині
стягнення з Дочірнього підприємства
«Завод обважнених бурильних та ведучих
труб» (код 30991664) на користь Публічного
акціонерного товариства «Київське
центральне конструкторське бюро
арматуробудування» (код 33096208) 1 439 грн. 84
коп. 3% річних - припинити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.12.2014р.

СУДДЯ
Б.І. ЛИХОВИД