ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

02.12.2014р.
Справа № 907/913/14

За позовом Комунального підприємства
„Виробниче управління водопровідно -
каналізаційного господарства міста
Ужгорода", м. Ужгород

до Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями „Фімадофф", с. Кінчеш,
Ужгородський район

про стягнення загальної суми 17 275,20грн.
(в тому числі сума 14 799,10грн. - основний
борг, сума 287,05грн. - нарахована пеня,
сума 1 557,95грн. - інфляційні втрати, сума
631,10грн. - три проценти річних).

Суддя
В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: Король А.Ю. - юрисконсульт
юридичного відділу за
дов. від 02.01.2014р.

від відповідача: Третинник М.Ю. -
представник за дов. від 01.10.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне
підприємство „Виробниче управління
водопровідно - каналізаційного
господарства міста Ужгорода", м.
Ужгород (далі - позивач)
звернулося до господарського суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями „Фімадофф", с. Кінчеш,
Ужгородський район (далі - відповідач)
про стягнення загальної суми 17
275,20грн. (в тому числі сума 14 799,10грн. -
основний борг, сума 287,05грн. - нарахована
пеня, сума 1 557,95грн. - інфляційні втрати,
сума 631,10грн. - три проценти річних).

Представником відповідача у судовому
засіданні 07.11.2014р. по
справі №907/913/14 було подано до
матеріалів справи письмовий відзив
від 07.11.2014р. на позовну заяву з
додатком до нього (а.с.109 -111), яким (даним
відзивом) просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі, з
підстав зазначених у даному відзиві, з
врученням примірника даного відзиву, з
долученим до нього додатком,
представнику позивача.

За наявності даної обставини, ухвалою
суду від 07.11.2014р. по справі
№907/913/14 строк розгляду спору,
відповідно до вимог ч.3 ст.69 ГПК
України, було продовжено до 03.12.2014р. та
було призначено дану справу до
судового розгляду на 24.11.2014р., з підстав
зазначених у даній ухвалі суду (а.с.115 -
116).

Оскільки сторонами на вищезазначену
дату не було вирішено питання щодо
можливості узгодження відповідачем з
позивачем всіх спірних питань по даній
справі із предмету заявлених позовних
вимог, шляхом можливого укладення
Мирової угоди, подання позивачем заяви
про залишення позовної заяви без
розгляду тощо, у судовому засіданні
24.11.2014р., за усним клопотанням
представників сторін, судом по даній
справі було оголошено перерву до
02.12.2014р. для надання сторонам
можливості узгодити всі спірні питання
по даній справі із предмету заявлених
позовних вимог, що підтверджується
матеріалами справи (а.с. 117).

У дане судове засідання, з урахуванням
відсутності доказових матеріалів щодо
вирішення у добровільному порядку
позову із заявленого предмету позовних
вимог, представником позивача подано
до матеріалів справи додаткові
письмові пояснення від 02.12.2014р.
на відзив відповідача на позовну заяву
(а.с.118 - 119). Зокрема, в даному
додатковому письмовому поясненні,
зазначено ту обставину, що із загально
- сплавної каналізації, яка знаходиться
в старих частинах міста, яка приймає
поверхневі дощові та снігові стоки, а
також господарсько - фекальні стоки, як
населення, так і підприємств і
організацій (в тому числі і
відповідача), подаються такі стоки,
через їх приймання до комунальної
каналізації позивача, як комунального
підприємства, та в подальшому їх
приймання на каналізаційно очисні
споруди позивача, які (такі стоки) в
очищеному виді потрапляють у річку, а
отже, такі надані позивачем
відповідачеві послуги, підлягають
оплаті останнім на користь позивача,
відповідно до укладеного Договору №175
від 01.09.2005р. про приймання стічних вод
до комунальної каналізації.

Також зазначено ту обставину, що
працівниками позивача, спільно з
керівником відповідача, було
проведено 01.12.2014р. обстеження
вищезазначеної каналізаційної мережі
та складено відповідний акт,
засвідчену копію якого долучено до
матеріалів справи (а.с.120), в якому
зазначено та інформацію, що на даний
час каналізаційна мережа, з якої
приймаються стічні води до комунальної
каналізації, перебуває в неробочому
стані. Разом з тим, відсутні належні
докази того, в якому стані дана
каналізаційна мережа перебувала до її
комісійного обстеження та жодного
разу, до цього часу, відповідач не
звертався до позивача із будь - якою
претензією щодо неробочого стану даної
каналізаційної мережі.

Також посилається на ту обставину, що
за раніше надісланою в березні 2013р.
позивачем відповідачеві претензією,
відповідачем було надано гарантійний
лист щодо неможливості проведення
оплати заборгованості за надані
послуги з водовідведення (приймання
дощових стоків до комунальної
каналізації), з підстав відсутності
коштів та на цій підставі щодо
можливості відстрочення терміну такої
оплати до 15.05.2013р., що в свою чергу
засвідчує ту обставину, що в даний
період часу вищезазначена
каналізаційна мережа знаходилася в
робочому стані та відповідачеві було
відомо про існуючу заборгованість за
надані послуги.

За вищезазначених обставин позивач
вважає, що оскільки відповідачем не
проведено в добровільному порядку
погашення заявленої позивачем, в межах
строку позовної давності, до стягнення
суми 14 799,10грн. основного боргу за
надані послуги з приймання стічних вод
до комунальної каналізації, відповідно
до укладеного Договору №175 від 01.09.2005р.,
тому така сума боргу підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача в примусовому порядку.

Розгляд справи відкладався
відповідно до вимог ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 02.12.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України.

Дослідивши та проаналізувавши
наявні у справі доказові матеріали та
заслухавши пояснення уповноважених
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, між
Комунальним підприємством
„Виробничим управлінням водопровідно
- каналізаціного господарства
міста Ужгорода", в подальшому
Водоканал (далі - позивачем) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями „Фімадофф", в подальшому
Абонент (далі - відповідачем) було
укладено Договір №175 від 01.09.2005р. про
приймання стічних вод до комунальної
каналізації (далі - Договір, а.с.9-11).

Відповідно до п.1 Договору Водоканал
зобов"язався приймати від Абонента
стічні води. Водовідведення
здійснюється по об"єкту - цех по
виробництву безалкогольних напоїв в м.
Ужгород по вул. Промисловій, 3-м, що
знаходиться у Абонента на правах
власності згідно договору
купівлі-продажу складського
приміщення №01/01-к від 24.02.2004р..

Відповідно до п.2 Договору Абонентом
взято на себе зобов"язання своєчасно
оплачувати надані йому послуги з
водовідведення.

Умовами п.4 Договору передбачено, що
розрахунки за надані послуги з
водовідведення здійснюються за
затвердженими тарифами. У разі зміни
тарифів, діючих на час укладання
договору, сплата Абонентом наданих
йому послуг здійснюється за новими
тарифами, діючими на період
розрахунку, без зміни інших умов
договору.

Оплата Абонентом наданих послуг
проводиться шляхом перерахування на
розрахунковий рахунок Водоканалу
грошових коштів до 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим, на
підставі встановленого до оплати
рахунку за фактично надані послуги.
Розрахунковий період - один
календарний місяць. Фактичним строком
оплати вважається день надходження
коштів на розрахунковий рахунок
водоканалу.

Відповідно до умов п.9 Договору облік
дощових стічних вод проводиться
виходячи із площ твердого покриття і
кількості опадів, за даними
гідрометеослужби.

Суд зазначає, що приймання стічних вод
від промислових підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності й відомчої належності до
комунальних каналізацій врегульовано
Правилами приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених
пунктів України, затвердженими
Держбудом України (далі - Правила). В
даних Правилах наведено визначення
стічних вод та зазначено, що стічні
води Підприємств - усі види стічних вод,
що утворилися внаслідок їхньої
діяльності після використання води в
усіх системах водопостачання
(господарсько-питного, технічного,
гарячого водопостачання тощо), а також
поверхневі та дощові води з території
Підприємства.

У відповідності до вимог Правил,
кількість дощових вод що потрапляє у
каналізаційні мережі, із зовнішніх
мереж і споруд підприємства,
визначається за даними
гідрометеослужби (п. 15 Правил).

З огляду на вищевикладене, сторонами і
було обумовлено, у відповідності до
вимог чинного законодавства, в
укладеному Договорі, порядок приймання
Водоканалом від Абонента відведених
дощових стоків та визначення їх
кількості.

Отже, визначення умовами договору
порядку обліку стічних вод та
визначення ціни та приймання таких до
каналізаційної мережі пропорційно
території підприємства, яку він займає,
повністю відповідає вимогам чинного
законодавства.

Матеріалами справи підтверджується та
обставина, що на виконання умов
укладеного Договору №175 від 01.09.2005р.
про приймання стічних вод до
комунальної каналізації, по періоду з
жовтня 2011р. по серпень 2014р., позивачем
приймались до комунальної каналізації,
через каналізаційні мережі, стічні
води підприємства відповідача, що
утворилися за рахунок дощових вод,
шляхом виставлення, відповідно до умов
п.4 Договору, рахунків - фактур за
послуги по водопостачанню та
водовідведенню на загальну суму 14
799,10грн.
(далі-рахунки,а.с.19-54).

Відповідачем оплату таких рахунків,
протягом вищезазначеного періоду,
жодного разу не було проведено, в
наслідок чого виникла заборгованість
на загальну суму 14 799,10грн..

Суд зазначає, що Водоканалом
(позивачем) розрахунок кількості
отриманих від Абонента (відповідача)
до комунальної каналізації стічних вод
у вигляді дощових стоків у кожному
вищезазначеному звітному періоді,
визначався згідно довідок
Закарпатського обласного центру з
гідрометеорології щодо кількості
опадів по місту Ужгород у таких
звітних періодах (а.с.72-108).

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Позивачем вживались заходи щодо
добровільного погашення відповідачем
наявної загальної суми 23 166,82грн.
заборгованості, яка утворилася станом
на серпень 2014р., з урахуванням
наявної заборгованості у сумі 10
109,22грн., яка виникла на початок жовтня
2011р., шляхом надсилання претензії від
06.08.2014р. (а.с.55-57) та якою було
повідомлено позивача про можливість
добровільного погашення наявної суми
заборгованості. Разом з тим наявна
сума заборгованості до даного періоду
часу відповідачем не була погашена.

Суд зазначає, що до даної претензії
позивачем також було долучено наявні
рахунки по періоду з січня 2011р. по
липень 2014р..

Всупереч наведеному, відповідач
порушив взяте на себе зобов'язання
(п. 2, п. 4 Договору) по оплаті за
надані послуги, внаслідок чого виник
борг, який, згідно розрахунку позивача,
станом на 15.09.2014р. складає 14 799,10грн.
(а.с.12).

Отже, слід визнати правомірною, і такою,
що ґрунтується на умовах
Договору №175 від 01.09.2005р. про приймання
стічних вод до комунальної каналізації
вимогу позивача щодо стягнення з
відповідача в примусовому порядку
суми 14 799,10грн. зазначеної, як
сумою заборгованості за надані послуги
по прийманню стічних вод у вигляді
дощових стоків до комунальної
каналізації, яка виникла в межах строку
позовної давності, станом на час
подання даного позову до суду.

Оскільки, як було зазначено вище, у
відповідача наявна перед позивачем
заборгованість у сумі 14 799,10грн., тому, з
урахуванням вищезазначених
норм ЦК України та ГК України, позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості у сумі 14
799,10грн., є такими, що належним чином
позивачем, відповідно до вимог ст.ст. 32,
33, 34 ГПК України, обґрунтовані та
підтверджені матеріалами справи та
фактичними обставинами.

Не можуть вважатися вищезазначені
позовні вимоги позивача такими, що є
спростованими відповідачем, з
посиланням на обставини зазначені у
відзиві на позов (а.с.109-110), оскільки
належними доказами не є
підтвердженими. Таким доказом не може
вважатися також Акт від 01.12.2014р.,
складений працівниками позивача
спільно з керівником відповідача щодо
проведеного обстеження каналізаційної
мережі, з якої приймаються стічні води
до комунальної каналізації (а.с.120),
оскільки такий Акт засвідчує
обставину щодо перебування в
неробочому стані такої каналізаційної
мережі на час обстеження, та ніяким
чином не засвідчує обставину щодо її
неробочого стану у періоді надання
позивачем відповідачеві
вищезазначених послуг, відповідно до
виставлених рахунків. Також відсутні
будь - які письмові звернення
відповідача до позивача щодо
неробочого стану даної каналізаційної
мережі до вищезазначеного періоду її
обстеження.

Суд також зазначає, що відповідачем в
судовому порядку не оскаржувались, як
неправомірно виставлені позивачем,
вищезазначені рахунки на оплату
зазначених у них послуг по прийманню
стічних вод у вигляді дощових стоків до
комунальної каналізації.

Крім того факт надання позивачем
відповідачеві таких послуг станом на
початок квітня 2013р. та наявність на
такий період заборгованості у
сумі 17 609,42грн. та її визнання
відповідачем, підтверджується листом
відповідача від 03.04.2013р. (а.с.113).

З огляду на вищезазначене, позов у
заявленій до стягнення сумі 14 799,10грн.
заборгованості підлягає до
задоволення та підлягає до стягнення з
відповідача в примусовому порядку на
користь позивача сума 14 799,10грн. боргу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Нарахована позивачем, відповідно до
вимог даної норми ЦК України,
сума 631,10грн. трьох процентів річних та
сума 1 557,95грн інфляційних втрат, є
правомірно розрахованими відповідно
до розрахунків (а.с. 13-14), які перевірено
судом, а тому дані суми також
підлягають стягненню з відповідача у
примусовому порядку на користь
позивача.

Відповідно вимог п.2 ст. 551 ЦК України
передбачено, що розмір неустойки
(штрафу, пені), встановлюється
Договором.

Вимогами пункту 5 Договору сторонами
передбачено, що у разі несвоєчасної
оплати наданих послуг Абонент сплачує
Водаканалу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу за кожний день
затримки оплати послуг.

За вищенаведених обставин, є
правомірним, відповідно до
вимог п. 5 Договору, з урахуванням
вимог п. 6 ст. 232 ГК України, додаткове
нарахування відповідачеві пені в
загальній сумі 287,05грн., відповідно до
розрахунку пені (а.с.15-18), який
перевірено судом, та дана сума також
підлягає стягненню з відповідача у
примусовому порядку на користь
позивача.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, суд
покладає на відповідача відшкодування
на користь позивача понесених витрат
по оплаті судового збору у сумі 1
827,00грн..

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
193, 232 п.6 Господарського кодексу
України, ст.ст. 525, 526, 530, 546 п.1, 549, 551 п.2,
625 ч.2 Цивільного кодексу України та
ст.ст. 4, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 69 ч.3, 77, 82 - 85, 115 та
116 Господарського
процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями „Фімадофф", /
Ужгородський район, с. Кінчеш,
Мікрорайон "Бази", буд.4А,
ідентифікаційний код 32858040/ на користь
Комунального підприємства „Виробниче
управління водопровідно -
каналізаційного господарства міста
Ужгорода" /м. Ужгород, вул. Митна 1,
ідентифікаційний код 03344326, р/р 2539
в ПАТ „А - Банк", МФО 30770 / загальну
суму 17 275,20грн. (в тому числі
сума 14 799,10грн. - основний борг, сума
287,05грн. - нарахована пеня,
сума 1 557,95грн. - інфляційні втрати, сума
631,10грн. - три проценти річних) та
суму 1 827,00 грн. у відшкодування витрат
по сплаченому судовому збору.

Видати наказ.

3. Рішення суду набирає законної сили в
порядку встановленому відповідно до
ст.85 ГПК України та може бути оскаржено
в порядку та строки, передбачені
вимогами ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 08.12.2014р.

Суддя
В.І. Карпинець