м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Денвал
Фрут»доТовариства з обмеженою
«Суалохін»провизнання припиненим
договору та стягнення коштів
Суддя Васильченко Т.В.
в присутності представників сторін:
від позивача - Антоненко А.О.,
довіреність б/н від 02.09.2014;
від відповідача - Грабова С.Ю.,
довіреність №19 від 05.11.2014.
Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Денвал Фрут»
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Суалохін»
про визнання припиненим з 01.04.2014
договору оренди №5 від 30.09.2013 та
стягнення надмірно сплачених грошових
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підставі ч. 2 ст. 604 Цивільного кодексу
України, договір оренди №5 від 30.09.2013
припинив свою дію з 01.04.2014 у зв'язку з
укладенням договору оренди №10 від
01.04.2014, а тому відповідач зобов'язаний
коштів за договором №5 від 30.09.2013.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 11.09.2014 порушено провадження у
06.10.2014 через відділ діловодства суду
відповідач подав письмовий відзив, в
якому проти позову заперечив, з підстав
того, що договір оренди №5 діє до 01.09.2016;
доказів його розірвання не надано, а
тому відсутні підстави для повернення
гарантійного платежу.
В судовому засіданні 06.10.2014 на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву
13.10.2014 позивач, через відділ
діловодства суду, подав додаткові
пояснення, в яких зауважив на тому, що
відносини оренди між позивачем та
відповідачем виникли на підставі
укладеного договору оренди № 5 від
30.09.2013, згодом воля сторін замінити
первісне зобов'язання новим була
виражена укладанням ними договору
оренди №10 від 01.04.2014, яким сторони
припинили дію попереднього договору
№5.
В судовому засіданні 15.10.2014 на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву
23.10.2014, через відділ діловодства суду,
відповідач подав додаткові пояснення,
в яких зазначив про відсутність між
сторонами будь-яких домовленостей про
заміну первісного зобов'язання новим
зобов'язанням та відповідно припинення
договору №5.
В судовому засіданні 10.11.2014 продовжено
строк розгляду спору на п'ятнадцять
днів та, у відповідності до ч. 3 ст. 77 ГПК
України, оголошено перерву до 21.11.2014.
11.11.2014 відповідач подав письмові
пояснення, в яких проти позову
заперечив, оскільки укладення договору
№10 жодним чином не припинило
правовідносини між позивачем та
відповідачем за договором №5, так як
згідно договору №10 відповідачем
передано позивачу у користування інше
приміщення та на інших умовах.
14.11.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав клопотання про витребування
в порядку статті 38 ГПК України доказів
у відповідача, а саме: копії (та
оригінали) податкової звітності з
податку на прибуток (декларації) та
податок на додану вартість, а саме
декларації з ПДВ з усіма додатками, а
також реєстр виданих та отриманих
податкових накладних за період з 01.10.2013
по теперішній час, копії
правовстановлюючих документів на
будівлю за адресою: м. Київ, вул.
Каховська, 64 літ. «З» та копії всіх
договорів оренди, укладених на всі
приміщення, що знаходяться у вказаній
21.11.2014 позивач подав письмові
пояснення, в яких зазначив про те, що
договір №5 було припинено договором №10
на підставі новації, у зв'язку з чим
просив позов задовольнити повністю.
Також, 21.11.2014 позивач через відділ
діловодства суду подав клопотання про
виклик посадової особи позивача для
дачі пояснень стосовного укладеного
між сторонами договору оренди №10 від
01.04.2014 та про призначення технічної
експертизи документів.
В судовому засіданні 21.11.2014 на підставі
ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено перерву
Розглянувши в судовому засіданні 24.11.2014
клопотання позивача про виклик
посадової особи та витребування
доказів, суд відмовляє в їх
задоволенні, в зв'язку з
необґрунтованістю та безпідставністю.
Також, за результатами розгляду в
судовому засіданні клопотання
позивача про призначення експертизи,
суд дійшов висновку про відмову в його
задоволенні, з огляду на не доведення
дійсної необхідності проведення
експертизи у даній справі.
В судовому засіданні 24.11.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.
В свою чергу, представник відповідача
проти задоволення позову заперечив.
В судовому засіданні 24.11.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
які приймали участь під час розгляду
справи, з'ясувавши фактичні обставини,
на яких ґрунтується позов, та оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30.09.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Денвал Фрут»
(орендар) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Суалохін»
(орендодавець) було укладено договір
оренди №5, відповідно до умов якого
орендодавець зобов'язується передати в
оренду, а орендар прийняти у тимчасове
платне користування складське
приміщення площею 445 кв.м., яке
розташоване на першому поверсі, літера
«З» та знаходиться за адресою: м. Київ,
вул. Каховська, 64.

01.11.2013 сторони підписали акт
прийому-передачі приміщення в оренду,
відповідно до якого орендодавець
передав, а орендар прийняв приміщення
загальною площею 445 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Каховська, 64.

За умовами п. 2.1 договору орендар
вступає в користування приміщенням у
день підписання сторонами акту
прийому-передачі приміщення.

Орендар сплачує орендодавцю щомісячну
орендну плату, яка нараховується з
моменту підписання акту
прийому-передачі приміщення та
становить 55000,00 грн. При цьому, протягом
трьох банківських днів з моменту
підписання цього договору орендар
зобов'язується надати орендодавцю
гарантійний платіж в розмірі місячної
орендної плати, що становить 55000,00 грн.,
який буде утримуватись орендодавцем як
гарантійний платіж, згідно з розділом 10
цього договору та при умові належного
виконання орендарем своїх договірних
зобов'язань може бути використаний як
орендна плата за останній місяць
оренди приміщення (п.п. 3.1-3.2.1).

Відповідно до п. 10.1 договору
гарантійний платіж утримується
орендодавцем на протязі дії цього
договору як забезпечення сплати
орендарем орендної плати або виконання
інших обов'язків за цим договором.

Цей договір відповідно до п. 11.1 починає
діяти з 01.10.2013 та закінчується 01.09.2016,
включаючи обидві дати та з правом
подальшого продовження дії цього
договору, за умови підписання
сторонами додаткової угоди щодо
погодження істотних умов договору на
наступний термін.

В подальшому, 01.04.2014 сторонами у справі
укладено договір оренди №10, відповідно
до умов якого відповідач
зобов'язується передати в оренду, а
позивач прийняти у тимчасове платне
користування, згідно умов цього
договору складське приміщення площею
445 кв.м., яке розташоване на першому
поверсі літ. «З» та знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Каховська, 64.

01.04.2014 сторони підписали акт
прийому-передачі приміщення в оренду,
відповідно до якого орендодавець
передав, а орендар прийняв приміщення
загальною площею 445 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Каховська, 64.

За умовами п. 2.1 договору №10 орендар
вступає в користування приміщенням у
день підписання сторонами акту
прийому-передачі приміщення.

Орендар сплачує орендодавцю щомісячну
орендну плату, яка нараховується з
моменту підписання акту
прийому-передачі приміщення та
становить 17000,00 грн. При цьому, протягом
трьох банківських днів з моменту
підписання цього договору орендар
зобов'язується надати орендодавцю
гарантійний платіж в розмірі місячної
орендної плати, що становить 17000,00 грн.,
який буде утримуватись орендодавцем як
гарантійний платіж, згідно з розділом 10
цього договору та при умові належного
виконання орендарем своїх договірних
зобов'язань може бути використаний як
орендна плата за останній місяць
оренди приміщення (п.п. 3.1-3.2.1 договору
№10).

Строк дії договору №10 відповідно до
п.11.1 сторони погодили з 01.04.2014 до 01.03.2017,
включаючи обидві дати та з правом
подальшого продовження дії цього
договору, за умови підписання
сторонами додаткової угоди щодо
погодження істотних умов договору на
наступний термін.

Позивач посилаючись на те, що за своєю
правовою природою договір оренди №10
від 01.04.2014 є новацією, тому з дня його
укладення на підставі ч. 2 ст. 604 ЦК
України, зобов'язання, що витікали з
договору оренди №5 від 30.09.2013
припинилися, у зв'язку із заміною цих
зобов'язань на нові, просить суд
визнати припиненим з 01.04.2014 договір
оренди №5 від 30.09.2013 та стягнути з
відповідача надмірно сплачені грошові
кошти у розмірі 55000,00 грн.

Відповідач, в свою чергу, заперечує
проти позову, з підстав недоведеності
припинення договору №5 від 30.09.2013 у
зв'язку з новацією.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Стаття 509 Цивільного кодексу України
визначає, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна за змістом норма
міститься у п.1 ст. 193 Господарського
кодексу України.

Зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом
(ч. 1 ст. 598 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 604 ЦК України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін; зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація); новація не
допускається щодо зобов'язань про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю, про сплату аліментів та в
інших випадках, встановлених законом;
новація припиняє додаткові
зобов'язання, пов'язані з первісним
зобов'язанням, якщо інше не встановлено
договором.

Таким чином новація - це угода про
заміну первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими самими
сторонами.

При цьому, новацію характеризують
наступні ознаки: наявність взаємної
згоди сторін щодо припинення дії
попереднього зобов'язання та щодо умов
нового зобов'язання; сторони
первісного та нового зобов'язання
мають бути тими самими; первісне та
нове зобов'язання мають бути дійсними;
наявність умови про припинення
попереднього зобов'язання; припинення
всіх додаткових зобов'язань;
виникнення між тими ж особами нового
зобов'язання, яке, як правило, містить
умову про інший предмет чи спосіб
виконання.

Отже, нове зобов'язання відрізняється
від попереднього своїм змістом. Для
того, щоб новація відбулася, сторони
повинні обумовити в своїй угоді
припинення зобов'язання, що діяло, і
заміну його новим зобов'язанням.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України №10/407/09 від 15.04.2010, №12/69-10 від
23.03.2011 та Верховного Суду України №
922/2339/14 від 30.09.2014.

Позаяк, в договорі оренди №10 від 01.04.2014,
з яким позивач пов'язує новацію,
відсутні умови про припинення
зобов'язання за договором оренди №5 від
30.09.2013 та заміну їх новим, що свідчить
про відсутність новації у спірних
правовідносинах та підстав для
визнання договору оренди №5 припиненим
з 01.04.2014.

В даному випадку, сторони уклали інший
договір оренди, з іншим розміром
орендної плати.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

При цьому, саме на стороні, що
посилається на новацію, лежить
обов'язок у випадку суперечки довести
угоду з цього приводу з іншою стороною
зобов'язання.

Втім, позивач під час розгляду справи
не довів наявності між сторонами угоди
про заміну первісного зобов'язання
новим (новації), а всі доводи викладені
в позовній заяві та поясненнях по
справі спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для задоволення позову в
частині визнання договору оренди №5
від 30.09.2013 припиненим у зв'язку з
новацією.

А відтак, відсутні підстави і для
задоволення вимог в частині стягнення
55000 грн. зайво сплачених коштів за
договором №5 від 30.09.2013, що за своєю
правовою природою є гарантійним
платежем, який у відповідності до п. 10.1
договору оренди №5 від 30.09.2013
утримується відповідачем протягом дії
договору, тобто до 01.09.2016.

З огляду на вищезазначене, в
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю «Денвал
Фрут» слід відмовити в повному обсязі,
з покладенням витрат по сплаті
судового збору на позивача, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва
-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.12.2014.

Суддя
Т.В.Васильченко