КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа№ 910/8596/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - Кучкова Ю.В. ( довір.
№91/2013/12/30-3 від 30.12.13);

Від відповідача - Крохмальний О.В. (
довір. №952/5 лжс від 23.12.13);

розглянувши апеляційну скаргу
Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
"Липкижитлосервіс"

на рішення господарського суду міста
Києва від 26.06.2014р.

у справі № 910/8596/14 (суддя Пінчук В.І. )

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Київенерго"

до Комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
"Липкижитлосервіс"

про стягнення 4445069, 13 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 26.06.2014р. у справі №910/8596/14
позов задоволено. Стягнуто з
комунального підприємства по
утриманню житлового господарства
Печерського району м. Києва
"Липкижитлосервіс" на користь
публічного акціонерного товариства
"Київенерго 4229339 грн. 71 коп. основний
борг, 48981 грн. 36 коп. збитки від
інфляції, 166748 грн. 06 коп. - 3% річних, 73080
грн. 00 коп. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду
грунтується на тому, що відповідач
неналежним чином виконує взяті на себе
зобов'язання щодо оплати використаної
теплової енергії, внаслідок чого у
відповідача виникла заборгованість,
яка підтверджується матеріалами
справи.

Не погоджуючись з рішенням місцевого
господарського суду відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить Київський апеляційний
господарський суд скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
26.06.2014р. та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає про те, що у розрахунку ціни
позову про стягнення заборгованості,
позивач не виділив обсяги теплової
енергії, використаної для потреб
централізованого опалення, від обсягів
для потреб гарячого водопостачання.
Тому однозначно встановити, які
конкретно суми підлягали сплаті,
неможливо, а також неможливо виділити
ту складову частину вартості теплової
енергії для потреб гарячого
водопостачання, яка не покривається
відповідним тарифом.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.09.2014р. за
клопотанням відповідача призначено
судово-бухгалтерську експертизу,
матеріали справи надіслано до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

28.11.2014р. матеріали справи повернуто
експертною установою та зазначено про
те, що ухвала від 02.09.2014р. про
призначення судово-бухгалтерської
експертизи залишається без виконання,
у зв'язку з тим, що оплата на рахунок
інституту не надійшла.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 28.11.2014р.
поновлено апеляційне провадження у
справі №910/8596/14, розгляд справи
призначити на 09.12.2014р.

В судовому засіданні апеляційного
господарського суду представник
відповідача заявив клопотання про
зобов'язання ГІОЦ надати суду довідку,
щодо того, які кошти від відповідача
надійшли на рахунок позивача за
спірний період.

Зазначене клопотання судовою колегією
відхилено, оскільки така довідка
наявна в матеріалах справи, а
необхідність зобов'язання ГІОЦ надати
суду іншу довідку, відповідачем не
доведено.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін судова
колегія встановила.

Між позивачем, як постачальником, та
відповідачем, як споживачем, 01.02.2004р.
укладено договір на постачання
теплової енергії у гарячій воді №520003,
відповідно до п.1.1 якого позивач
зобов'язався виробити та поставити
теплову енергію споживачу для потреб
опалення та гарячого водопостачання, а
відповідач зобов'язався отримати її та
оплатити відповідно до умов викладених
в цьому договорі.

Відповідно до п.2.1 договору при
виконанні умов договору, а також при
вирішенні всіх питань, що не обумовлені
цим договором, сторони зобов'язуються
керуватися тарифами, затвердженими
Київською міською державною
адміністрацією, чинним законодавством
України, Правилами користування
тепловою енергією, нормативними актами
з питань користування, обліку та
взаєморозрахунків за енергоносії.

Пунктом 2.2.1 договору №520003 від 01.02.2004р.
сторони погодили, що позивач
зобов'язався безперебійно постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на межу балансової належності із
«споживачем» (додатки3,4) для потреб
опалення - в період опалювального
сезону; для гарячого водопостачання -
протягом року згідно із заявленими
«споживачем» величинами приєднаного
теплового навантаження, зазначеними в
додатку 1.

Пунктом 2.3.1 зазначеного договору
передбачений обов'язок комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району
м.Києва "Липкижитлосервіс" виконувати
умови та порядок оплати, в обсягах і в
терміни, які передбачені в додатку № 2
до договору.

Згідно п. 9 додатку № 2 до договору
відповідач самостійно отримує у
районному відділі теплозбуту
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за попередній період
та акт звірки на початок
розрахункового періоду (один примірник
оформленого акту повертає у РВТ ).

Пунктом 10 додатку № 2 до договору
передбачено, що відповідач забезпечує
оплату за теплову енергію, яка
використовується населенням не
пізніше 10 числа місяця наступного за
розрахунковим, а оплата за теплову
енергію, яка використовується
орендарями повинна бути проведена не
пізніше 25 числа поточного місяця.

Предметом позовних вимог є неналежне
виконання відповідачем взятих на себе
зобов'язань щодо оплати поставленої
позивачем за період з жовтня 2011р. по
квітень 2014р. на загальну суму 12862847,88
грн. теплової енергії у гарячій воді,
внаслідок чого, як зазначає позивач у
відповідача перед позивачем виникла
заборгованість в розмірі 4229339,71 грн.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Заборгованість відповідача за
отримані від позивача послуги з
постачання теплової енергії у гарячій
воді за період з жовтня 2011р. по квітень
2014р. у розмірі 4229339,71 грн. матеріалами
справи, а саме: відомостями обліку
спожитої теплової енергії, обліковими
картками (табуляграмами) та
розрахунком основного боргу за
використану відповідачем теплову
енергію.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що у розрахунку ціни
позову про стягнення заборгованості,
позивач не виділив обсяги теплової
енергії, використаної для потреб
централізованого опалення, від обсягів
для потреб гарячого водопостачання,
тому однозначно встановити, які
конкретно суми підлягали сплаті,
неможливо, а також неможливо виділити
ту складову частину вартості теплової
енергії для потреб гарячого
водопостачання, яка не покривається
відповідним тарифом не можуть бути
покладені в основу рішення, оскільки
спростовуються матеріалами справи та
не знайшли свого підтвердження в
процесі розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати
використаної теплової енергії, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 48981,36 грн. збитки
від інфляції та 3% річних в розмірі
166748,06 грн. Наданий позивачем розрахунок
інфляційних та 3% річних перевірений
апеляційним господарським судом, є
арифметично вірним, а тому місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про задоволення позовних
вимог і в цій частині.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, рішення
Господарського міста Києва підлягає
залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального
підприємства по утриманню житлового
господарства Печерського району м.
Києва "Липкижитлосервіс" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014р.. у справі № 910/8596/14
залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду
міста Києва матеріали справи № 910/8596/14.

Повний текст постанови складено та
підписано 11.12.14р.

Головуючий суддя
С.А. Пашкіна

Судді
О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло