Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25177/14 02.12.14

За позовом Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «СЛАВ КОМПАНІ»

про стягнення 25 478,25 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Богданевич Ю.В. -
довіреність №155/1/03-03636 від 11.09.2014 року;

від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство
«Київжитлоспецексплуатація»
звернулося до Господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «СЛАВ
КОМПАНІ» про стягнення 25 478,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення орендної плати
за користування об'єктом оренди, згідно
умов Договору №05/3796 про передачу майна
комунальної власності територіальної
громади міста Києва, яке передається в
оренду від 19.10.2011 року.

З цих підстав, позивач просив суд
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 25 077,14 грн. -
заборгованості по орендній платі, 401,52
грн. - 3% річних, 1 827,00 грн. - судового
збору.

Ухвалою від 17.11.2014 року порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 02.12.2014 року.

В судове засідання 02.12.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Ухвали
суду, позовна заява надсилались на всі
відомі адреси, в тому числі на юридичну
адресу підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 17.11.2014 року, що свідчить про
достатність часу для підготовки до
судового розгляду справи, подання суду
відзиву на позов, доказів в
обґрунтування своєї позиції, в разі їх
наявності.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 02.12.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 02.12.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2011 року між Комунальним
підприємством
«Київжитлоспецексплуатація» (далі по
тексту - орендодавець, позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «СЛАВ КОМПАНІ» (далі
по тексту - орендар, відповідач)
укладено Договір №05/3796 про передачу
майна комунальної власності
територіальної громади міста Києва,
яке передається в оренду (далі по
тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору,
ОРЕНДОДАВЕЦЬ на підставі рішення
Київської міської ради від "31" березня
2011р. №92/5479 додаток 2 пункт 4 та листа
Постійної комісії Київської міської
ради з питань власності від "07" грудня
2007р. № 29/283-1013 передає, а ОРЕНДАР приймає
в оренду нерухоме майно (нежитлові
приміщення), далі - об'єкт оренди, за
адресою: вулиця Залки Мате будинок №6
літ. А для розміщення організації, яка
здійснює діяльність у галузі
фізкультури і спорту, що безпосередньо
організує дозвілля дітей, юнацтва,
розвиває їх фахові здібності та
залучає до занять фізичною культурою
та спортом.

Згідно з п. 2.1. Договору, Об'єктом оренди
є: нежитлові приміщення в будинку,
загальною площею 200,00 (двісті цілих)
кв.м, у т.ч. на 1 поверсі - 200,00 (двісті
цілих) кв.м, згідно з викопіюванням з
поверхового плану, що складає
невід'ємну частину цього Договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, за
користування об'єктом оренди ОРЕНДАР
сплачує ОРЕНДОДАВЦЮ орендну плату,
розрахунок якої здійснюється на
підставі Методики розрахунку орендної
плати за користування майном
територіальної громади м. Києва,
затвердженої рішенням Київради від "28"
вересня 2006 року № 34/91 , та за жовтень
2011р. становить: 21 грн. .15 коп. за 1 кв.м
орендованої площі, що в цілому складає:
4048 грн. 67 коп. чотири тисячі сорок вісім
грн. 67 коп.; місячний розмір якої згідно
з розрахунком орендної плати, що є
невід'ємною частиною цього Договору, за
жовтень 2011р. становить: 21 грн. 15 коп. за 1
кв.м орендованої площі, що в цілому
складає: 4048 грн. 67 коп. чотири тисячі
сорок вісім грн. 67 коп.

Згідно з п. 3.2. Договору, розмір орендної
плати за кожний наступний місяць
визначається з урахуванням індексу
інфляції за поточний місяць.

Відповідно до п. 3.5. Договору, орендна
плата сплачується ОРЕНДАРЕМ, починаючи
з дати підписання акту
приймання-передачі. Останнім днем
сплати орендної плати є дата
підписання Сторонами акту
приймання-передачі при поверненні
об'єкта оренди ОРЕНДОДАВЦЕВІ.

Згідно з п. 3.6. Договору, орендна плата
сплачуються ОРЕНДАРЕМ незалежно від
наслідків господарської діяльності
ОРЕНДАРЯ щомісячно не пізніше 10 числа
поточного місяця на рахунок
ОРЕНДОДАВЦЯ.

Відповідно до п. 4.2. Договору, ОРЕНДАР
зобов'язаний вносити орендні платежі
своєчасно і в повному обсязі.

Факт приймання-передачі об'єкту оренди
підтверджується підписаним між
сторонами 19.10.2011 року Актом
приймання-передачі (копія акту
міститься в матеріалах справи).

Однак, як слідує з матеріалів справи,
внаслідок порушення відповідачем
зобов'язання щодо своєчасності та
повноти сплати орендної плати
відповідно до умов Договору, у
відповідача перед позивачем за період
з 10.11.2013 року по 07.05.2014 року виникла
заборгованість зі сплати орендних
платежів в розмірі 25 077,14 грн., на
підтвердження іншого суду не надано
жодних доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути
річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760
ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» Орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» орендар за користування
об'єктом оренди вносить орендну плату
незалежно від наслідків господарської
діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України
визначено, що орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач взяті на себе
зобов'язання виконав належним чином,
надав відповідачеві у тимчасове платне
користування об'єкт оренди на певний
строк та за відповідну плату згідно
умов Договору, а відповідач в порушення
умов Договору не сплатив на користь
позивача орендну плату за період з
10.11.2013 року по 07.05.2014 року та має перед
позивачем заборгованість в розмірі 25
077,14 грн.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення 25 077,14 грн. -
заборгованості по орендній платі,
нормативно та документально доведені,
а тому підлягають задоволенню.

Також позивач, керуючись статтею 625 ЦК
України, просить суд стягнути з
відповідача на свою користь 401,52 грн. - 3%
річних.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2.
Постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду України від 17
грудня 2013 року №14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання. Індекс інфляції - це
показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача в частині
стягнення з відповідача 401,52 грн. - 3%
річних, нормативно та документально
доведені, а тому підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «СЛАВ КОМПАНІ» (02660, м.
Київ, ВУЛИЦЯ МАГНІТОГОРСЬКА, будинок 1,
) на користь
Комунального підприємства
«Київжитлоспецексплуатація» (01034, м.
Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А,
) 25 077 (двадцять п'ять
тисяч сімдесят сім) грн. 14 коп. -
заборгованості по орендній платі, 401
(чотириста одну) грн. 52 коп. - 3% річних, 1
827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 05.12.2014 року.