КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. Справа№ 5011-41/11385-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Гуменюк Т.М.

від відповідача - Поліщук С.О.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком» в особі
Київської міської філії ПАТ
«Укртелеком» на рішення
Господарського суду міста Києва від
29.09.2014 (головуючий суддя Спичак О.М.,
судді - Любченко М.О., Цюкало Ю.В. )

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Київенерго»

до Публічного акціонерного
товариства «Укртелеком»

про визнання права власності на
вбудоване приміщення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Київенерго» звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до ПАТ «Укртелеком» про
визнання права власності на вбудоване
приміщення.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 позовні вимоги були
задоволені повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій вказує, що
рішення прийнято з порушення норм
матеріального права, при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, а тому просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва та прийняти нове рішення, яким в
задоволені позовних вимог відмовити
повністю.

Ухвалою суду від 03.11.2014 апеляційну
скаргу прийнято до провадження та
призначено до розгляду у складі
колегії суддів: головуючий суддя
Шапран В.В., судді - Андрієнко В.В.,
Шевченко Е.О.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченко Е.О. від
02.12.2014 склад колегії змінено на:
головуючий суддя - Шапран В.В., судді
Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Через відділ документального
забезпечення до суду від представника
позивача надійшов відзив на апеляційну
скаргу, в якому він зазначив, що рішення
суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим, а тому просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а рішення суду без змін.

Представники сторін в судове засідання
на вказану дату з`явилися та надали
усні пояснення стосовно предмету
спору.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

Наказом Міністерства енергетики та
електрифікації України від 31.08.1995 № 177
у процесі корпоратизації створено
Державну акціонерну енергопостачальну
компанію АК «Київенерго», яка є
правонаступником виробничого
енергетичного об'єднання «Київенерго»,
його майна, прав та обов'язків.

З урахуванням даного наказу, Фонд
державного майна України передав до
статутного фонду новоствореному
акціонерному товариству об'єкти
нерухомого майна згідно з переліком
майна, переданого до статутного фонду
АЕК «Київенерго», серед яких зазначена
також трансформаторна підстанція № 5260
за адресою: м.Київ, вул. Єреванська, 18-А,
інвентарний номер об'єкта 20030520,
вартістю 329 510 065,68 крб. , яка включена до
статутного фонду позивача , про що
позивачем станом на момент вирішення
спору надано відповідну довідку від
20.04.2012 № 034/56-2379.

Передане до статутного фонду майно
було поставлено позивачем на облік у
філіалі «Кабельні мережі Київенерго»,
що підтверджується інвентарною
карткою обліку основних засобів,
складеною за типовою формою,
затвердженою наказом Міністерства
статистики України від 29.12.1995 № 352.

20.01.2011 позивач звернувся з листом №
034/57-238 до Київського міського бюро
технічної інвентаризації КМДА з
проханням провести технічну
інвентаризацію трансформаторної
підстанції № 5260.

Як вбачається з пояснень представника
позивача, ПАТ «Київенерго» з листа КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»
від 17.03.2011 № 12017, дізналося про те, що
трансформаторна підстанція № 5260 за
адресою: м.Київ, вул. Єреванська, 18-А, яка
належить позивачу, вже
проінвентаризована та на неї оформлено
правовстановлюючі документи на іншу
юридичну особу: ПАТ «Укртелеком».

Головним управлінням комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
відповідачу видано свідоцтво про
право власності від 15.02.2006 за № 186-В на
будівлю АТС-242,243 за адресою: м. Київ, вул.
Єреванська, 18-А і на ньому було вчинено
реєстраційні написи КП Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна.

Проте, у загальний обсяг
зареєстрованого за відповідачем майна
входить і належна позивачу будівля
трансформаторної підстанції № 5260 за
адресою: м.Київ, вул. Єреванська, 18-А.

Також, згідно поверхових планів та
журналом підрахунку площ приміщень
будівлі АТС-242,243 площею 3 473,70 кв.м,
розташованої по вулиці Єреванська, 18-А
в Солом'янському адміністративному
районі міста Києва, складених
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
встановлено, що місце розташування
трансформаторної підстанції №5260 в
об'ємі будівлі відповідає приміщенню
№19, розташованого на першому поверсі.

Зважаючи на зазначене, позивач
звернувся до суду із позовом про
визнання за ПАТ «Київенерго» право
власності на вбудовану будівлю
трансформаторної підстанції № 5260
площею 49,16 кв.м., за адресою: м. Київ, вул.
Єреванська, 18-а.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про землі енергетики та правовий
режим спеціальних зон енергетичних
об'єктів» від 09.07.2010 р. № 2480-VI
трансформаторна підстанція - це
електрична установка відкритого або
закритого типу, призначена для
розподілу або перетворення
електричної енергії.

Статтею 181 ЦК України визначено, що до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Згідно з ст. 188 ЦК України якщо кілька
речей утворюють єдине ціле, що дає
змогу використовувати його за
призначенням, вони вважаються однією
річчю (складна річ). Правочин, вчинений
щодо складної речі, поширюється на всі
її складові частини, якщо інше не
встановлено договором.

У відповідності до ст.4 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень права
на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, якщо на момент виникнення
прав діяло законодавство, що не
передбачало обов'язкової реєстрації
таких прав.

Як встановлено судом першої інстанції,
право власності на будівельну частину
трансформаторної підстанції позивачем
не реєструвалося, оскільки на момент
передачі чинне законодавство не
вимагало обов'язкової реєстрації.

У відповідності до ст. 317 Цивільного
кодексу України власникові належать
права володіння, користування та
розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу
України власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

Частиною 2 ст. 328 Цивільного кодексу
України передбачено, що право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше не випливає із
закону або незаконність набуття права
власності не встановлена судом.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу
України право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 386 Цивільного
кодексу України держава забезпечує
рівний захист прав усіх суб'єктів права
власності. Власник, який має підстави
передбачати можливість порушення
свого права власності іншою особою,
може звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою.

Як зазначалося, Фондом державного
майна України було передано до
статутного фонду позивача об'єкти
нерухомого майна згідно з Переліком, у
т.ч. і будівлю трансформаторної
підстанції № 5260, тобто державою було
передано складну річ (приміщення та
обладнання ТП) з метою використання її
за призначенням для здійснення
діяльності з забезпечення споживачів
електричною енергією, а отже з цього
моменту позивач є власником будівлі ТП
в силу ст. 12 Закону України «Про
господарські товариства» (у редакції,
чинній станом на момент відповідної
передачі), згідно якої товариство є
власником майна, переданого йому
засновниками і учасниками у власність.

Акт приймання - передачі
трансформаторної підстанції № 5260 за
адресою: м.Київ, вул. Єреванська, 18-А,
інвентарний номер об'єкта 20030520, - не
оформлявся, оскільки і приміщення, і
обладнання трансформаторної
підстанції до передачі у власність
позивача юридично і фізично перебували
у володінні та користуванні його
правопопередника на праві повного
господарського відання.

Як зазначив позивач в судовому
засіданні, обслуговує та експлуатує
дану підстанцію саме позивач, і він має
доступ до вказаного приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.01.2013 було призначено судову
будівельну експертизу, на вирішення
якої поставлено питання щодо площі
вбудованої будівлі трансформаторної
підстанції № 5260 за адресою: м.Київ, вул.
Єреванська, 18-А, яка входить до складу
приміщень будівлі АТС-242,243 площею 3 473,70
к.м., по внутрішнім та зовнішнім
обмірам.

Згідно висновку експерта Київського
науково - дослідного інституту судових
експертиз за результатами проведення
судової будівельно-технічної
експертизи № 1293/1294/13-43 від 28.10.2013,
експертом надано відповідь про те, що
при порівнянні результатів
проведеного обстеження з копіями
поверхових планів та журналом
підрахунку площ приміщень будівлі
АТС-242,243 площею 3 473,70 кв.м, розташованої
по вулиці Єреванська, 18-А в
Солом'янському адміністративному
районі міста Києва, складених
Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна,
встановлено, що місцерозташування
трансформаторної підстанції №5260 в
об'ємі будівлі відповідає приміщенню
№19, розташованого на першому поверсі,
площа якого згідно даних БТІ становить
76,6 кв.м. У внутрішньому просторі
приміщення № 19, станом на момент
проведення дослідження, влаштовано
цегляні перегородки, що утворюють
групу з п'яти вбудованих приміщень
трансформаторної підстанції №5260, а
саме: приміщення трансформаторної
кабіни «Т-1» (площею 10,4 кв.м); приміщення
першої секції розподільчого пристрою
«РУ-10 кВ» (площею 9,7 кв.м); приміщення
другої секції розподільчого пристрою
«РУ-10 кВ» (площею 9,6 кв.м); приміщення
трансформаторної кабіни «Т-2» (площею
10,3 кв.м); приміщення розподільчого
пристрою «РУ-0,4 кВ» (площею 34,6 кв.м).

Загальна площа групи приміщень №19 по
внутрішнім обмірам становить 74,6 кв.м.
Зменшення площі приміщення №19 з 76,6 кв.м
до 74,6 кв.м відбулось у зв'язку з
проведеними будівельними роботами по
переплануванню шляхом влаштування в
об`ємі приміщення цегляних
перегородок.

Отже даним висновком експерта, який
правомірно був прийнятий судом першої
інстанції як належний та допустимий
доказ, в розумінні приписів чинного ГПК
України, підтверджено площу в розмірі
74,6 кв.м. вбудованої будівлі
трансформаторної підстанції № 5260 за
адресою: м.Київ, вул. Єреванська, 18-А, а
також те, що спірна будівля є
вбудованою.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
колегія суддів погоджується із
висновком Господарського суду міста
Києва про те, що матеріалами справи
підтверджується, що до статутного
фонду позивача було передано саме
вбудовану будівлю трансформаторної
підстанції № 5260 за адресою: м.Київ, вул.
Єреванська, 18-А площею 74,6 кв.м., що
підтверджується переліком скорочень,
якій міститься наприкінці Переліку
майна, переданого до статутного фонду
АЕК «Київенерго», складеного Фондом
державного майна, а отже, згідно ст. 12
Закону України «Про господарські
товариства» (у редакції, чинній станом
на момент відповідної передачі) та
ст.ст. 319, 328 ч. 2 Цивільного кодексу
України позивач є власником вбудованої
будівлі трансформаторної підстанції №
5260 за адресою: м.Київ, вул. Єреванська,
18-А площею 74,6 кв.м., яка передана в його
статутний фонд, і право власності
позивача підлягає захисту судом згідно
приписів ст. 16 Цивільного кодексу
України та ст. 20 Господарського кодексу
України.

Аналогічна правова позиція викладена
колегіями суддів Київського
апеляційного господарського суду в
постанові від 14.03.2013 № 5011-51/11971-2012, що
залишена без змін постановою Вищого
господарського суду від 20.05.2013, та в
постанові № 37/245 від 01.03.2011, залишеного
також без змін постановою Вищого
господарського суду України від 17.06.2011.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Згідно зі статтею 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегією суддів не приймаються доводи
та обґрунтування, викладені апелянтом
у скарзі, з підстав вище викладених.

Зважаючи на все вище зазначене колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції повно, всебічно і об'єктивно
з`ясовано обставини справи, винесено
рішення у відповідності до норм
матеріального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно задоволенні
позовні вимоги ПАТ «Київенерго», а тому
апеляційна скарга ПАТ «Укртелеком» не
підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга ПАТ «Укртелеком»
залишається без задоволення, судові
витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укртелеком»
в особі Київської міської філії ПАТ
«Укртелеком» залишити без задоволення,
рішення Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 у справі № 5011-41/11385-2012-
без змін.

Матеріали справи № 5011-41/11385-2012
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов