ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" грудня 2014 р.Справа № 5017/3848/2012

За позовом: Дунайського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави в особі:

1) Міністерства інфраструктури України
в особі

2) Приватного акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" в особі
Ізмаїльської філії Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту"

до відповідачів: 1) Публічного
акціонерного товариства
"Ізмаїлснабсервіс"

2) Саф'янівської
сільської ради Ізмаїльського району
Одеської області

про визнання недійсним та скасування
рішення та державного акту

Головуючий суддя: Цісельський О.В.

Судді: Д'яченко Т.Г.

Брагіна Я.В.

За участю представників сторін:

від прокурора: Пшенічко С.О. -
посвідчення від 11.12.2013р.

від позивача 1: не з'явився

від позивача 2:1)Соловйов К.С. -
довіреність від 29.12.2013р.

2) Понісько С.І. -
довіреність від 25.12.2013р.

від відповідача 1: Ковальський В.Є. -
довіреність від 11.01.2013р.

від відповідача 2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Дунайський прокурор з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави звернувся до
господарського суду Одеської області
із позовом в інтересах держави в особі
Міністерства інфраструктури України в
особі Приватного акціонерного
товариства "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту" в особі
Ізмаїльської філії Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту"до
відповідачів - Публічного акціонерного
товариства "Ізмаїлснабсервіс" (НАДАЛІ -
ПрАТ " Ізмаїлснабсервіс") та
Саф'янівської сільської ради
Ізмаїльського району Одеської області
(надалі - Саф'янівська сільрада), в якій
просить суд: 1) визнати незаконним та
скасувати рішення ХХІІІ сесії ХХІІ
скликання Саф'янівської сільської ради
Ізмаїльського району № 549 від 04.03.1998р.
"Про видачу Відкритому акціонерному
товариству "Ізмаїлснабсервіс"
державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 4, 2 га"; 2) визнати незаконним
державний акт від 27.11.1998р. на право
постійного користування землею площею
4,2 га для розміщення та обслуговування
будівель та споруд, який зареєстровано
у Книзі записів державних актів на
право постійного користування землею
ОД № 10-11-ОПЗ; 3) зобов'язати відділ
Держземагенства у Ізмаїльському
районі Одеської області скасувати
запис у Книзі записів державних актів
на право постійного користування
землею ОД № 10-11-ОПЗ.

27.12.2012р. ухвалою господарського суду
Одеської області позовну заяву (вх. №
6177/2012) було прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі №
5017/3848/2012 із призначенням її до розгляду
в судовому засіданні.

04.02.2013р. представником відповідача 1 -
ПрАТ " Ізмаїлснабсервіс", звернувся до
суду із клопотанням (вх. № 3796/2013) про
припинення провадження у справі на
підставі п.2 ч. 1 ст.80 ГПК України та про
залишення позову без розгляду
відповідно до п.1 ч.1 ст.81 ГПК України.

Зазначене клопотання було мотивовано
наступними: щодо припинення
провадження - Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 05.07.2011р. залишеною в силі Ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 31.10.2012р.
було відмовлено у задоволені позову
Дунайському транспортному прокурору ,
який він заявив в інтересах ВАТ
"Київ-Дніпровського МППЗТ" до
Саф'янівської сільради, Ізмаїльської
райдержадміністрації Одеської
області за участю третьої особи - ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс"; щодо залишення
позову без розгляду - прокурором
заявлено позов в інтересах двох
позивачів, один з яких - ПрАТ
"Київ-Дніпровського МППЗТ", на думку
представника відповідача, не є органом
державної влади й не є органом
місцевого самоврядування, в розумінні
рішення Конституційного Суду України
№ 3-рп/99 від 08.04.1999р.

Судом у задоволені клопотання було
відмовлено з підстав того, що: по-перше,
в основу відмови у задоволені позову
Дунайському транспортному прокурору
Ізмаїльський міськрайонний суд
Одеської області поклав той факт, що
рішення Саф'янівської сільради № 549 від
04.03.1998р., на підставі якого було видано
оспорюваний державний акт, на час
розгляду справи Ізмаїльським
міськрайонним судом Одеської області
було чинним й питання його скасування
судом не розглядалося; по-друге, ПрАТ
"Київ-Дніпровського МППЗТ" є
акціонерним товариством, власником 100%
акцій якого є Держава в особі МІУ (п.5.1.
Статуту ПрАТ "Київ-Дніпровського
МППЗТ"), а тому на думку суду, надане
прокурором обґрунтування, що в разі
порушення прав ПрАТ
"Київ-Дніпровського МППЗТ"
безпосередньо порушуються права та
інтереси Держави є повністю доречним
та обґрунтованим.

При розгляді даної справи
господарським судом Одеської області
було встановлено, що фактично
предметом спору у справі є
правомірність зайняття ПАТ
"Ізмаїлснабсервіс" земельної ділянки
площею 4,2 га, на якій розташовані
під'їзні шляхи Ізмаїльської філії ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ".

Як свідчать матеріали справи, на
підставі державного акту на право
постійного користування землею,
виданого ПАТ "Ізмаїлснабсервіс",
останньому було надано в постійне
користування земельну ділянку для
розміщення та обслуговування будівель
та споруд, загальною площею 4,20 га, на
частині якої, за ствердженням
прокурора та позивачів, знаходяться
під'їзні колії які належать ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" .

Разом з тим, визначити, яка саме
земельна ділянка надана в постійне
користування, межі земельної ділянки,
яка належить ПАТ "Ізмаїлснабсервіс", а
також чи знаходяться саме на цій
земельній ділянці під'їзні шляхи, які
належать ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ",
можливо тільки із залученням
відповідних спеціалістів.

15.02.2013р. ухвалою господарського суду
Одеської області провадження у справі
№ 5017/3848/2012 було зупинено у зв'язку з
призначення судової
будівельно-технічної експертизи,
проведення якої було доручено судовому
експерту - фізичній особі-підприємцю
Цуркану В.І.

На вирішення судової
будівельно-технічної експертизи було
поставлено наступні питання: 1) Яка
довжина колії, що належить позивачу та
проходить по території відповідача?; 2)
Чи врахована зазначена площа земельної
ділянки на якій розташовано під'їзна
залізнична колія при оформленні
землевпорядної документації при
оформленні державного акту на право
постійного користування землею?; 3) Яка
площа земельної ділянки необхідна для
обслуговування під'їзної колії
публічного акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту"?; 4) Чи можливе
використання земельної ділянки
відповідача без земельної ділянки
позивача на якій знаходяться під'їзні
колії?

У зв'язку із призначенням судової
будівельно-технічної експертизи
провадження по справі № 5017/3848/2012
ухвалою господарського суду Одеської
області від 15.02.2013р. було зупинено.

21.03.2014р. до господарського суду
Одеської області були повернуті
матеріали справи № 5017/3848/2012 разом із
висновком експерта № 13/31-2013 по судовій
будівельно-технічній експертизі, який
було складено 26.02.2014р.

провадження у справі було поновлено із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні суду на 02.04.2014р.

25.03.2014р. ухвалою господарського суду
Одеської області, враховуючи, що
обставини, які зумовили зупинення
провадження у справі, усунено,
провадження у справі №5017/3848/2012 було
поновлено із призначенням її до
розгляду в судовому засіданні.

02.04.2014р. ухвалою суду, приймаючи до
уваги те, що в матеріалах справи були
відсутні докази своєчасного
повідомлення прокурора, Міністерства
інфраструктури України та Саф'янівську
сільраду про час та місце проведення
судового процесу, що, з урахуванням
нез'явлення їх в засідання суду,
перешкоджало всебічному та повному
розгляду справи по суті, а також
враховуючи категорію і складність
спору та наявність у справі висновків
судового експерта, справу №5017/3848/2012
було призначено до колегіального
розгляду у складі трьох суддів
господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.04.2014р., відповідно до
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, на підставі
ухвали господарського суду Одеської
області від 02.04.2014р. про призначення
справи №5017/3848/2012 до колегіального
розгляду, з метою визначення складу
колегії суду, було проведено
автоматичний розподіл справи
№5017/3848/2012, відповідно до якого
визначено наступний склад колегії
суддів господарського суду Одеської
області: головуючий суддя - Цісельський
О.В., суддя Демешин О.А., суддя Щавинська
Ю.М., справу було прийнято до
провадження у визначеному складі
колегії суддів із призначенням її до
розгляду в судовому засіданні на
12.05.2014р.

Враховуючи наявні в матеріалах справи
документи суд дійшов висновку, що
рішення господарського спору, який
виник між сторонами по справі
№5017/3848/2012, може безпосередньо вплинути
на права та обов'язки Головного
управління Держкомзему у Одеській
області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.06.2014р. Головне управління
Держкомзему у Одеській області було
залучено до участі у справі №5017/3848/2012 в
якості додаткового відповідача.

Так як ухвалою господарського суду
Одеської області від 02.06.2014р. було
помилково залучено до участі у справі
Головне управління Держкомзему у
Одеській в якості відповідача,
оскільки в позовній заяві, прокурор
просить суд зобов'язати відділ
Держземагенства у Ізмаїльському
районі Одеської області скасувати
запис у книзі записів державних актів
на право постійного користування
землею за ОД №10-11-ОЗП, судова колегія
доходить висновку щодо заміни
неналежного відповідача Головного
управління Держкомзему у Одеській на
належного - відділ Держземагенства у
Ізмаїльському районі Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.06.2014р.було здійснено
заміну неналежного відповідача
Головне управління Держкомзему у
Одеській на належного - відділ
Держземагенства у Ізмаїльському
районі Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 07.08.2014р., відповідно до
Розпорядження заступника керівника
апарату суду від 07.08.2014р. у зв'язку з
перебуванням члена колегії - судді
Демешина О. А. з 07.08.2014р. по 08.08.2014р. у
відрядженні та відповідно до рішення
зборів суддів господарського суду
Одеської області (протокол № 17-8/24 від
17.04.2014р.) було призначено повторний
автоматичний розподіл справи та
визначено наступний склад колегії
суддів господарського суду Одеської
області для розгляду даної справи:
головуючий суддя -Цісельський О.В.,
судді - Желєзна С.П., Щавинська Ю.М.,
справу було прийнято до провадження у
визначеному складі колегії суддів із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні на 04.09.2014р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.09.2014р., відповідно до
Розпорядження керівника апарату суду
№ 658 від 04.09.2014р., з підстав перебування
судді Желєзної С.П. у відпустці з
15.08.2014р. по 05.09.2014р. та відповідно до
рішення зборів суддів господарського
суду Одеської області (протокол № 17-8/24
від 17.04.2014р.) було призначено
автоматичний розподіл справи та
визначено наступний склад колегії
суддів господарського суду Одеської
області для розгляду даної справи:
головуючий суддя - Цісельський О.В.,
судді - Щавинська Ю.М., Д'яченко Т.Г.,
справу було прийнято до провадження у
визначеному складі колегії суддів із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні на 25.09.2014р.

03.09.2014р. та 18.09.2014р. на адресу суду
надійшли письмові пояснення Відділу
Держземагенства у Ізмаїльському
районі Одеської області (вх. №№ 22842/14,
25311/14), зі змісту яких вбачається, що
згідно п.1 ч.3 постанови Кабінету
Міністрів України №703 від 22.06.2011р. "Про
затвердження Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно" органом
державної реєстрації прав є структурні
підрозділи територіальних органів
Мін'юсту, що забезпечують реалізацію
повноважень Укрдержреєстру, у зв'язку з
чим у Відділу Держземагенства у
Ізмаїльському районі Одеської області
повноваження щодо скасування
реєстрації у Книзі записів державних
актів на право постійного користування
землею відсутні.

З врахуванням вищенаведеного суд
дійшов висновку що, провадження в
частині позовних вимог до Відділу
Держземагенства у Ізмаїльському
районі Одеської області слід припинити
в порядку п.1-1 ст.80 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 25.09.2014р. провадження у
справі №5017/3848/2012 в частині позовних
вимог до Відділу Держземагенства у
Ізмаїльському районі Одеської області
було припинено.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 03.11.2014р., відповідно до
Розпорядження керівника апарату суду
№ 918 від 03.11.2014р. з підстав перебування
судді Щавинської Ю.М. з 03.11.2014р. на
лікарняному, Розпорядженням керівника
апарату господарського суду Одеської
області від 03.11.2014р. №918 та відповідно
до рішення зборів суддів
господарського суду Одеської області
(протокол № 17-8/24 від 17.04.2014р.) було
призначено автоматичний розподіл
справи та визначено наступний склад
колегії для розгляду даної справи:
головуючий суддя - Цісельський О.В.,
судді - Д'яченко Т.Г., Брагіна Я.В., справу
було прийнято до провадження у
визначеному складі колегії суддів із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні на 17.11.2014р.

Прокурор заявлені позовні вимоги
підтримує в повному обсязі, просить суд
їх задовольнити.

Представник позивача-1 (МІУ), в судове
засідання, що відбулося 04.12.2014р. не
з'явився, про час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення про отримання поштового
відправлення, яке є у матеріалах
справи. Відповідно до наданих суду
письмових пояснень позов прокурора
підтримує в повному обсязі.

Представники позивача-2 (ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ"), позовні
вимоги прокурора в судовому засіданні
підтримали у повному об'ємі. Крім того,
до господарського суду неодноразово
надходили їх письмові пояснення, в яких
відповідач - 2 обґрунтовував свою
позицію щодо позову прокурора..

Представник відповідача 1 (ПАТ
"Ізмаїлснабсервіс"), проти позову
прокурора заперечує, просить суд в його
задоволені відмовити в повному обсязі,
крім того у наданому 04.02.2013р. на адресу
суду відзиві на позов (вх.. № 3822/2013) ним
було звернуто увагу на пропуск
позивачем строку позовної давності та
заявлено про застосування наслідків
спливу позовної давності.

Відповідач 2 (Саф'янівська сільська
рада) в судові засідання не з'являвся,
хоча про час та місце їх проведення був
повідомлений належним чином, про що
свідчать поштові повідомлення
повернуті на адресу суду з відміткою
про вручення останньому поштової
кореспонденції, відповідно до наданого
суду відзиву на позов (вх.. № 15660/14) проти
позову прокурора заперечує, просить
відмовити у його задоволенні.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

В ході розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Згідно з ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні у
справі докази та надавши їм відповідно
правову оцінку, суд дійшов наступних
висновків:

Як свідчать матеріали справи, на
підставі рішення Саф'янівської
сільради № 549 від 04.03.1998р. "Про видачу
Державного акту на право постійного
користування землею відкритому
акціонерному товариству
"Ізмаїлснабсервіс"" останньому було
видано Державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою загальною площею 4,2 га".

Згідно до акту встановлення
(відновлення) в натурі меж земельної
ділянки 26.03.1998р. було встановлено в
натурі межі земельної ділянки
загальною площею 4,2 га, переданої ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" відповідно до
рішення Саф'янівської сільради № 549 від
04.03.1998р.

27.11.2011р. ВАТ "Ізмаїлснабсервіс" отримало
Державний акт на право постійного
користування землею Серії ІІ-ОД № 002683,
який зареєстровано в книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за ОД № 10-11-ОЗП.

03.08.1990р. Верховною радою УРСР був
прийнятий Закон №142-ХІІ "Про економічну
самостійність УРСР", частиною 2 статті 4
якого було встановлено, що до власності
народу України належать основні засоби
виробництва в промисловості,
будівництві, сільському господарстві,
транспорті, зв'язку, банки, кредитні
установи, майно торгових, комунальних
та інших підприємств, а також житловий
фонд та інше майно на території
України.

Суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження майном в
Українській УРСР були також
врегульовані прийнятим 07.02.1991р. Законом
України №697-ХІІ "Про власність", який
діяв до прийняття Верховною радою
України Закону України від 27 квітня 2007
року №997-V "Про внесення змін та
визнання такими, що втратили чинність,
деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Цивільного
кодексу України".

Указом Президії Верховної Ради України
від 30.08.1991р. №1452-ХП "Про передачу
підприємств, установ та організацій
союзного підпорядкування,
розташованих на території України, у
власність держави" встановлено, що
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, розташовані
на території України, з прийняттям
цього Указу переходять у державну
власність України.

Пунктом 1 Декрету Кабінету Міністрів
України від 15.12.1992р. №8-92 "Про управління
майном, що є у загальнодержавній
власності", що діяв до 18.10.2006р., було
покладено на міністерства та інші
підвідомчі Кабінету Міністрів України
органи державної виконавчої влади
здійснення функцій щодо управління
майном, що є у загальнодержавній
власності, крім майнових комплексів
підприємств, установ, організацій,
управління якими здійснюють
відповідні служби Верховної Ради
України, Президента України, Кабінету
Міністрів України згідно з
законодавчими актами України.

У відповідності до зазначених вище
норм чинного законодавства України
встановлено, що з набуттям держави
України самостійності під'їзні шляхи,
користування землею під якими є
предметом спору у цій справі, належало
до державної форми власності.

Як встановлено судом, ВАТ
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" засновано
відповідно до наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України від
30.10.2001р. № 746 шляхом перетворення
державного підприємства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" у Відкрите
акціонерне товариство в порядку,
передбаченому Указом Президента
України від 15.06.1993р. № 210 "Про
корпоратизацію підприємств",
затвердженому постановою КМУ від 5.07.93р.
№508.

Відповідно до Технічного паспорту
під'їзних залізничних колій ВАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" Ізмаїльська
філія, (ст. Розформування м. Ізмаїл вул.
Нахімова, 300) 233 - ТЗ - 2007 р." частина
під'їзної колії № 4 першого маневрового
району які знаходяться на території
ВАТ "Ізмаїлснабсервіс"(від стрілочного
переводу № 204 до тупикового упору), яка
належать ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" в
особі і яка, відповідно, використовує
земельну ділянку під цією під'їзною
колією з моменту їх побудови.

Враховуючи вимоги прокурора та
представників позивачів та
заперечення представника відповідача 1
- ПАТ "Ізмаїлснабсервіс", ухвалою суду
було призначено проведення судової
будівельно-технічної експертизи,
відповідно до якої біли поставлені
питання, а саме:

1) Яка довжина колії, що належить
позивачу та проходить по території
відповідача?

2) Чи врахована зазначена площа
земельної ділянки на якій розташовано
під'їзна залізнична колія при
оформленні землевпорядної
документації при оформленні
державного акту на право постійного
користування землею?

3) Яка площа земельної ділянки
необхідна для обслуговування під'їзної
колії публічного акціонерного
товариства "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту"?

4) Чи можливе використання земельної
ділянки відповідача без земельної
ділянки позивача на якій знаходяться
під'їзні колії?

На виконання вищенаведеної ухвали до
господарського суду надійшов висновок
експерта № 13/31-2013 по судово-будівельній
експертизі від 26.02.2014 р. (т.2, а.с.106-115), з
якого вбачається, що у відповідності до
технічного паспорту "Під'їзних
залізничних колій ВАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" (ст.
Розформування м. Ізмаїл вул. Нахімова,
300) 233 - ТЗ - 2007 р.", досліджувана
одноколійна під'їзна колія № 4 першого
маневрового району, її повна довжина
від стрілочного переводу № 204 до
розташованого на території ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" тупикового упору
становить 690 м.

В результаті виконаних експертом
промірів встановлено, що в межах
земельної ділянки, визначеної
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою,
виданим ПАТ "Ізмаїлснабсервіс",
розташована частина під'їзної колії № 4
першого маневрового району довжиною
264,48 м.

Необхідна для обслуговування під'їзної
залізничної колії частина земельної
ділянки повинна бути смугою 5,5м, що
перетинатиме виділену ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" земельну ділянку
від лінії зовнішньої межі БВ до лінії
зовнішньої межі ДЕ, в межах якої
повинні перебувати лише колійні
споруди.

Як зазначає у висновку експерт,
ідеально, з огляду на вимоги п. 3.8
"Правил технічної експлуатації
залізниць України" та п. 40 "Правил
технічної експлуатації міжгалузевого
промислового залізничного транспорту
України" ширина земляного полотна для
одноколійних залізничних колій має
становити 5,5 м, отже необхідна для
обслуговування досліджуваної частини
під'їзної залізничної колії має
складати 1455 м (264,48м х 5,5 м), але вказаний
розрахунок не враховує криву ділянку
колії та не враховує місця габаритних
наближень, зокрема, вантажної рампи.
Отже за висновком експерта, в межах
наданої у постійне користування ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" земельної ділянки
по вул. Зелена, 34 в с. Саф'яни
Ізмаїльського району Одеської області
розташовано частину належної ПАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" під'їзної
залізничної колії першого маневрового
району довжиною 264,48 м, для
обслуговування якої з урахуванням
місць габаритних наближень, необхідно
виділити частину земельної ділянки
площею 1522 м2.

Після проведення експертного
дослідження, експертом були зроблені
наступні висновки, щодо об'єктів
дослідження, а саме:

По першому питанню: в визначених
виданим ВАТ "Ізмаїлснабсервіс"
державним актом на право постійного
користування землею для розміщення та
обслуговування будівель та споруд,
площею 4,2 га, серії ІІ-ОД № 002683 по вул.
Зелена, 34 в с. Саф'яни Ізмаїльського
району Одеської області,
розташовується частина належної ПАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" під'їзної
залізничної колії № 4 першого
маневрового району довжиною 264,48 м (ця
величина може бути уточнена після
відновлення в натурі (на місцевості)
зовнішніх меж вказаної земельної
ділянки).

По другому питанню: в наданих для
дослідження матеріалах господарської
справи № 5017/3848/2012 наявні фрагменти
складеної Одеською філією Інституту
землеустрою Української академії
аграрних наук Технічної документації
по складанню Державного акту на право
постійного користування землею ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" на території
Саф'янівської сільради Ізмаїльського
району Одеської області (т.с. 1, а.с.64-68). У
вказаних матеріалах відсутні данні
щодо встановлення обмежень на виділену
у постійне користування ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" земельну ділянку у
зв'язку із розташуванням на ній ділянки
" під'їзної залізничної колії, належної
ПАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ".

По третьому питанню: в межах наданої у
постійне користування ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" земельної ділянки
по вул. Зелена, 34 в с. Саф'яни
Ізмаїльського району Одеської області
розташовано частину належної ПАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" під'їзної
залізничної колії № 4 першого
маневрового району довжиною 264,48 м для
обслуговування якої згідно із п. 3.8
"Правил технічної експлуатації
залізниць України" та п. 40 "Правил
технічної експлуатації міжгалузевого
промислового залізничного транспорту
України" із урахуванням місць
габаритних наближень, необхідно
виділити частину земельної ділянки
площею 1522 м2 (ця величина може бути
уточнена після відновлення в натурі (на
місцевості) зовнішніх меж вказаної
земельної ділянки).

По четвертому питанню: фактично
частина наданої у постійне
користування ВАТ "Ізмаїлснабсервіс"
земельної ділянки по вул. Зелена, 34 в с.
Саф'яни Ізмаїльського району Одеської
області на якій розміщено відрізок
під'їзної залізничної колії
використовується лише позивачем,
оскільки спорудження будь-яких інших
будівель та споруд на ній не можливе.
Таким чином, використання відповідачем
земельної ділянки без її частини, на
якій споруджено під'їзну залізничну
колію є технічно можливим. Але експерт
зазначив, що за умови вилучення
необхідної для обслуговування
під'їзної залізничної колії частини
земельної ділянки, надана у постійне
користування ВАТ "Ізмаїлснабсервіс"
земельна ділянка по Зелена, 34 в с.
Саф'яни Ізмаїльського району Одеської
області буде розділена на дві окремі,,
отже втратить свою цілісність, а
сполучення між двома окремими буде
здійснюватись лише через наявний
технологічний переїзд.

У відповідності до ст.23 Закону України
"Про транспорт" до земель залізничного
транспорту належать землі, надані в
користування підприємствам і
організаціям залізничного транспорту
відповідно до чинного законодавства
України. До складу цих земель входять
землі, які є смугою відведення
залізниць, а саме землі, надані під
залізничне полотно та його
облаштування, станції з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонного, колійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації, захисні і
укріплюючі насадження, службові,
культурно-побутові приміщення та інші
споруди, необхідні для забезпечення
роботи залізничного транспорту.

Як встановлено судом виходячи з
висновків експертизи, площа земельної
ділянки, необхідної для обслуговування
під'їзної залізничної колії № 4 першого
маневрового району із урахуванням
місць габаритних наближень, необхідно
виділити частину земельної ділянки
площею 1522 м2.

Окрім того, як встановлено судом, при
вирішені Саф'янівською сільрадою
питання щодо надання ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" у постійне
користування земельної ділянки площею
4,2 га по вул. Зелена, 34 в с. Саф'яни
Ізмаїльського району Одеської області
і при подальшому виготовлені
Державного акту на право постійного
користування землею ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" не передбачено
обтяжень та не встановлено зон
обмежень, передбачених п, 2,16.
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів на право власності на
земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою та
договорів оренди землі.

З урахуванням викладеного, суд
доходить висновку про безпідставність
передання Саф'янівською сільрадою
земельної ділянки площею 1522 м2 в
постійне користування ПАТ
"Ізмаїлснабсервіс".

При цьому, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1, 2 ст.35 ГПК України
Обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання. Обставини,
визнані судом загальновідомими, не
потребують доказування.

Як вбачається із матеріалів справи при
розгляді господарським судом Одеської
області справи № 20/240-09-6349 було
встановлено наступне.

ВАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" засновано
відповідно до наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України від
30.10.2001р. № 746 шляхом перетворення
державного підприємства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" у Відкрите
акціонерне товариство в порядку,
передбаченому Указом Президента
України від 15.06.1993р. № 210 "Про
корпоратизацію підприємств",
затвердженому постановою КМУ від 5.07.93р.
№508.

Крім того, згідно наказу Міністерства
транспорту України №744 від 30.10.2001р.
Одеське МППЗТ було також перетворено у
Відкрите акціонерне товариство
"Одеське міжгалузеве підприємство
промислового залізничного транспорту".
Також цим наказом Міністерства
транспорту України був затверджений
акт передачі нерухомого майна у
власність ВАТ "Одеське МППЗТ", згідно з
яким до новоствореного товариства було
передано майно.

Наказом Міністерства транспорту і
зв'язку України №396 від 26.04.2006р. ВАТ
"Одеське МППЗТ" було реорганізоване у
Одеську філію ВАТ "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту".

В процесі реорганізації було складено
передавальний баланс від 17.07.2006р., у
відповідності з яким все майно, права
та обов'язки ВАТ "Одеське МППЗТ" були
передані до статутного фонду ВАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ".

Вищенаведене рішення господарського
суду набрало законної сили й на час
розгляду цієї справи не скасовано.

Згідно п.1.2. статуту ВАТ
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" є
правонаступником усіх прав та
обов'язків державного підприємства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту з його філіями
та відкритих акціонерних товариств з
їх філіями.

Відповідно до п.5.1 Статуту ВАТ
„Київ-Дніпровське МППЗТ" засновником
та єдиним акціонером товариства є
держава в особі Міністерства
транспорту та зв'язку України,
правонаступником якого є Міністерство
інфраструктури України. Так, частка у
статутному фонді ВАТ
„Київ-Дніпровське МППЗТ", яка належить
державі в особі Міністерства, складає
100%.

Відповідно п. 1.1 Положення про
Ізмаїльську філію ВАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" - Ізмаїльська
філія створена згідно вимог чинного
законодавства на підставі наказу
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 26.04.2006 р. № 396 та є
відокремленим підрозділом ВАТ
«Київ-Дніпровське МППЗТ»(т.1 а.с.34-39).

Згідно п.п.6.1, 6.2 вказаного Положення
майном Ізмаїльської філії ВАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" є майно,
виділене їй у користування товариством
для досягнення мети діяльності згідно
з цим положенням. Майно, що закріплено
за філією товариством складається з
основних засобів, обігових коштів,
цінних паперів, а також інших
цінностей, вартість, яких
відображається в окремому балансі
філії.

Статтею 9 Закону України "Про транспорт"
від 10.11.1994р. визначено, що споруди,
фінансові ресурси, закріплені за
підприємствами, об'єднаннями
центрального органу виконавчої влади в
галузі транспорту, є загальнодержавною
власністю і належать до єдиної
транспортної системи.

Як встановлено судом, відповідно до
інвентарної картки № 15а спірна
під'їзна залізнична колія № 4 входить
до майна, переданого у власність ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ".

Як зазначив представник позивача 1 -
ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" зазначене
майно на даний час знаходиться у
статутному фонді ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" на балансі
його Ізмаїльської філії.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України
"Про господарські товариства"
товариство є власником майна
переданого йому учасниками у власність
як вклад до статутного (складеного)
капіталу.

Окрім того, ст.85 Господарського кодексу
України визначає, що господарське
товариство є власником, зокрема: майна,
переданого йому у власність
засновниками і учасниками як внески;
іншого майна, набутого товариством на
підставах, не заборонених законом.

Зазначена судом правова позиція
повністю співпадає із правовою
позицією Верховного Суду України,
висловленою у Постанові Суду від
14.10.2014р. по справі № 3-150 гс 14.

Відповідно до приписів ст. 11128 ГПК
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Крім того, суд вважає за доцільне
зазначити наступне.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема:
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Враховуючи те, що надання Саф'янівською
сільрадою ВАТ "Ізмаїлснабсервіс"
земельної ділянки у постійне
користування за своєю правовою
природою є правочином та з урахуванням
приписів ст. 217 Цивільного кодексу
України якою визначено, що недійсність
окремої частини правочину не має
наслідком недійсності інших його
частин і правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини.

Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується. Власник майна, права
якого порушені внаслідок видання
правового акта органом державної
влади, органом влади Автономної
Республіки Крим або органом місцевого
самоврядування, має право вимагати
відновлення того становища, яке
існувало до видання цього акта.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 чинного
Земельного кодексу України держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема: г) визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Частина 1 ст. 155 ЗК України встановлює,
що у разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним.

Суд вважає, що позовні вимоги прокурора
слід задовольнити частково, а саме слід
визнати частково незаконним та
скасувати рішення ХХІІІ сесії ХХІІ
скликання Саф'янівської сільської ради
Ізмаїльського району № 549 від 04.03.1998р.
"Про видачу Відкритому акціонерному
товариству "Ізмаїлснабсервіс"
державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 4,2 га" в частині площі земельної
ділянки у розмірі 1522м2.

Щодо позовної вимоги прокурора про
визнання незаконним державного акту
від 27.11.1998р. на право постійного
користування землею площею 4,2 га для
розміщення та обслуговування будівель
та споруд, який зареєстровано у Книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею ОД №
10-11-ОПЗ суд зазначає наступне.

Зважаючи на те, що право постійного
користування у ВАТ "Ізмаїлснабсервіс"
виникло на підставі рішення ХХІІІ
сесії ХХІІ скликання Саф'янівської
сільської ради Ізмаїльського району №
549 від 04.03.1998р. , яке на думку суду слід
визнати частково недійсним в частині
площі земельної ділянки у розмірі 1522м2,
оспорюваний державний акт підлягає
визнанню недійсним частково.

Як зазначено у п.2.3. рекомендацій
президії Вищого господарського суду
України від 02.02.2010р. № 04-06/15 "Про
практику застосування господарськими
судами земельного законодавства" щодо
позовних вимог про визнання недійсним
державного акта на право власності на
земельну ділянку, то така вимога, як
правило, заявляється яв відновлення
права з наслідками, передбаченими
законодавством, а тому вирішення
такого питання є похідним від
встановлення права власності (права
користування) спірною земельною
ділянкою. Отже, при визнанні недійсним
рішення, розпорядження, угоди тощо, на
підставі якої виданий акт, останній
підлягає поверненню органу, що його
видав (п.3.10. Інструкції про порядок
складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною
ділянкою та договорі оренди землі,
затвердженої наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
від 04.05.99р. № 43). З урахуванням цього
визнання акта незаконним в судовому
порядку не вимагається. Оцінка цих
обставин має міститись не в
резолютивній, а в мотивувальній
частині рішення.

Разом з тим Вищий господарський суд
України не виключає можливості
визнання у судовому порядку недійсним
державного акта на право власності
(постійного користування) на землю.

Зокрема, у постанові від 20.10.2010 № 18/186-09
Вищий господарський суд України
зазначив, що відповідно до ст. 11 ЦК
України, ст.ст. 116, 125, 126 ЗК України
громадяни та юридичні особи набувають
право власності на земельні ділянки за
рішенням органів виконавчої влади,
органів місцевого самоврядування або
на підставі рішення суду, яке набрало
законної сили, при цьому таке право
виникає з моменту його державної
реєстрації та посвідчується державним
актом, виданим на підставі
відповідного рішення органу
виконавчої влади, органу місцевого
самоврядування або суду.

Таким чином, розгляд позовних вимог про
визнання недійсним державного акта на
право власності на земельну ділянку
залежить від обставин, які були
підставами для видачі відповідного
акту, тобто, є похідним від них.
Аналогічне за змістом твердження
міститься і у п. 2.3 вищезазначених
рекомендацій Президії Вищого
господарського суду України.

Зазначене свідчить про те, що позовні
вимоги про визнання недійсним
державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою
можуть бути предметом судового
розгляду. Це не суперечить змісту ст. 12
ГПК України, якою передбачено, що
господарським судам підвідомчі,
зокрема, справи у спорах, що виникають
при укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав.

Згідно із правовою позицією визначеною
Пленумом Вищого господарського суду
України у абз. 1 п. 2.8. своєї постанови № 6
від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" право
постійного землекористування є
безстроковим, на відміну від права
оренди, і може бути припинене лише з
підстав, передбачених статтею 141 ЗК
України, перелік яких є вичерпним.

Відповідно до п. "е" ст.141 ЗК України
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Порушені права землекористувачів
підлягають захисту способами,
передбаченими статтею 152 ЗК України, з
обов'язковим дотриманням норм чинного
законодавства. Відповідно до вказаної
норми захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється, зокрема, шляхом визнання
прав, визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування, а також
застосування інших, передбачених
законом, способів, у тому числі шляхом
поновлення прав юридичних і фізичних
осіб, порушених внаслідок прийняття
неправомірних рішень, дій чи
бездіяльності державних органів або
посадових осіб органів місцевого
самоврядування (частина 2 статті 77
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні").

Як встановлено судом, позивач 2 є
власником державного майна,
розташованого на частинні спірної
земельної ділянки, а також враховуючи
те, що при винесенні оспорюваного
рішення не було враховано те, що на
спірній земельній ділянці знаходиться
державне майно, й порядок використання
земельної ділянки на якій розташовано
це майно не було врегульовано, суд
дійшов до висновку щодо наявності всіх
підстав для зверненя прокурора до
господарського суду для захисту прав
держави в особі її відповідних органів.

З урахуванням наведеного, суд вважає,
що вимога прокурора про визнання
незаконним державний акт від 27.11.1998р. на
право постійного користування землею
площею 4,2 га для розміщення та
обслуговування будівель та споруд,
який зареєстровано у Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею ОД № 10-11-ОПЗ , також
підлягає частковому задоволенню в
частині площі земельної ділянки у
розмірі 1522м2.

Щодо заявленого клопотання
відповідачем 1 про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 256 чинного
Цивільного кодексу України, позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Стаття 257 ЦК України встановлює, що
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Стаття 267 ЦК України визначає, що особа,
яка виконала зобов'язання після спливу
позовної давності, не має права
вимагати повернення виконаного, навіть
якщо вона у момент виконання не знала
про сплив позовної давності. Заява про
захист цивільного права або інтересу
має бути прийнята судом до розгляду
незалежно від спливу позовної
давності. Позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові. Якщо суд визнає
поважними причини пропущення позовної
давності, порушене право підлягає
захисту.

Окрім того, відповідно до п.п.3 п.5
розділу ІІ "Прикінцеві положення"
Закону України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" від 20.12.2011р. № 4176 протягом
трьох років з дня набрання чинності цим
Законом особа має право звернутися до
суду з позовом про: 1) визнання
недійсним правочину, вчиненого під
впливом насильства або обману; 2)
застосування наслідків нікчемного
правочину; 3) визнання незаконним
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право особи.

При цьому стосовно вимог, передбачених
підпунктами 1 та 2 цього пункту, особа
може звернутися до суду лише за умови,
якщо строк їх пред'явлення,
встановлений положеннями Цивільного
кодексу України, що діяли до набрання
чинності цим Законом, не сплив на
момент набрання чинності цим Законом.

Тобто, зазначена норма закону вказує
обмеження щодо звернення до суду при
спливу позовної давності тільки у
випадку визнання недійсним правочину,
вчиненого під впливом насильства або
обману та застосування наслідків
нікчемного правочину.

Заборони щодо звернення до суду з
вимогою про визнання незаконним
правового акта законодавець не
встановив.

А тому судом відмовлено у клопотанні
відповідача 1 про застосування строків
позовної давності, оскільки прокурор
при подачі позову діяв в рамках чинного
законодавства України.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Щодо посилання відповідача-1 на те, що а
ні прокурором, а ні позивачем ПАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" в особі
Ізмаїльської філії не надано належних
доказів наявності у позивача 1 права
власності на залізничну колію № 4
спростовується наявними в матеріалах
справи доказами і не приймаються судом
до уваги, оскільки матеріалами справи
встановлено зворотне.

Окрім того, суд звертає увагу сторін на
наступне.

Відповідно до висновків, зроблених
судовим експертом при проведені
судової експертизи - використання
відповідачем земельної ділянки без її
частини, на якій споруджено під'їзну
залізничну колію є технічно можливим,
але за умови вилучення необхідної для
обслуговування під'їзної залізничної
колії частини земельної ділянки,
надана у постійне користування ВАТ
"Ізмаїлснабсервіс" земельна ділянка по
Зелена, 34 в с. Саф'яни Ізмаїльського
району Одеської області буде розділена
на дві окремі, отже втратить свою
цілісність, а сполучення між двома
окремими буде здійснюватись лише через
наявний технологічний переїзд. Що може
дійсно ускладнити відповідачу 2
користування земельною ділянкою.

Суд звертає увагу сторін, що відповідно
до ст. 103 ЗК України визначено поняття -
Зміст добросусідства, відповідно до
якого, Власники та землекористувачі
земельних ділянок повинні обирати такі
способи використання земельних
ділянок відповідно до їх цільового
призначення, при яких власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок завдається найменше
незручностей (затінення, задимлення,
неприємні запахи, шумове забруднення
тощо).

Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані не
використовувати земельні ділянки
способами, які не дозволяють власникам,
землекористувачам сусідніх земельних
ділянок використовувати їх за цільовим
призначенням (неприпустимий вплив).

Власники та землекористувачі
земельних ділянок зобов'язані
співпрацювати при вчиненні дій,
спрямованих на забезпечення прав на
землю кожного з них та використання цих
ділянок із запровадженням і
додержанням прогресивних технологій
вирощування сільськогосподарських
культур та охорони земель (обмін
земельних ділянок, раціональна
організація територій, дотримання
сівозмін, встановлення, зберігання
межових знаків тощо).

А глава 16 Земельного кодексу України
визначає поняття права земельного
сервітуту, види права земельного
сервітуту, порядок встановлення та дії
земельних сервітутів, а також умови
припинення дії земельного сервітуту,
що на думку суду, зможе сприяти у
мирному врегулюванні подальших
відносин сторін.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на досліджені матеріали
справи, проаналізувавши положення
чинного законодавства України, що
регулює спірні правовідносини, суд,
вбачає доведеними та обґрунтованими
заявлені прокурором позовні вимоги, а
тому дійшов до висновку про їх часткове
задоволення.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідачів
на користь державного бюджету України
витрати по сплаті судового збору, а
саме по 1218 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд вважає що експертиза по
справі була, фактично, проведена для
підтвердження позивачем 2 заявлених
прокурором позовних вимог, тобто в
інтересах Приватного акціонерного
товариства "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту", витрати на
проведення експертизи, понесені ПрАТ
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту",
відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Дунайського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави в особі Міністерства
інфраструктури України в особі
приватного акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" -
задовольнити частково.

2. Визнати частково недійсним та
скасувати рішення ХХІІІ сесії ХХІІ
скликання Саф'янівської сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області №549 від 04.03.1998р. про видачу
відкритому акціонерному товариству
"Ізмаїлснабсервіс" державного акту на
право постійного користування
земельною ділянкою, в частині площі
земельної ділянки в розмірі 1 522 кв.м.

3. Визнати частково недійсним державний
акт від 27.11.1998р. на право постійного
користування землею, площею для
розміщення та обслуговування будівель
та споруд, який зареєстровано у Книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею ОД
№10-11-ОЗП, в частині площі в розмірі 1 522
кв.м.

4. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Ізмаїлснабсервіс" (68670,
Одеська обл., Ізмаїльський район, с.
Саф'яни, вул. Зелена, 34, код ЄДРЮОФОП
05409461) на користь Державного бюджету
України (р/р 3008 отримувач ГУ ДКСУ в
Одеській області банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області
МФО 828011 код класифікації: 22030001) 1 218 (одна
тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. -
судового збору.

5. Стягнути з Саф'янівської сільської
ради Ізмаїльського району Одеської
області (68670, Одеська обл., Ізмаїльський
район, с. Саф'яни, вул. Леніна, буд. 85, код
ЄДРЮОФОП 04379433) на користь Державного
бюджету України (р/р 3008 отримувач
ГУ ДКСУ в Одеській області банк отримувача: ГУ ДКСУ в
Одеській області МФО 828011 код
класифікації: 22030001) 1 218 (одна тисяча
двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. -
судового збору.

6. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено
09.12.2014р.

Головуючий суддя
О.В.
Цісельський

Суддя
Т.Г.
Д'яченко

Суддя
Я.В.
Брагіна

Повне рішення складено 09 грудня 2014 р.