ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2014 р.Справа № 922/4456/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Харківського державного
авіаційного виробничого підприємства
орденів Жовтневої Революції та
Трудового Червоного Прапора, м. Харків;
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембудмонтаж", м.
Харків; про стягнення 69.000,00 грн. за
участю представників:

позивача - Бутко Л.І., довіреність № 305-5
від 02.01.2014 р.;

відповідача - Калініна О.Ю., довіреність
від 12.11.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Харківське державне авіаційне орденів
Жовтневої Революції та Трудового
Червоного Прапору виробниче
підприємство 08.10.2014 року звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Рембудмонтаж» про стягнення
заборгованості у сумі 69.000,00грн.

В якості правових підстав позову
вказує на те, що відповідачем не був
повернутий аванс, сплачений позивачем
на виконання умов договору від 07.05.2010 р.
№ 5, платіжним дорученням № 158 від
27.07.2010р., в якості передплати за
будівельно-монтажні роботи, які, у
зв'язку із скрутним фінансовим
становищем, позивач виконав власними
силами; в якості правових підстав
вказує на норми ст.ст. 613, 614, 854 ЦК
України.

Представник позивача позов підтримує
повністю та наполягає на його
задоволенні, з підстав викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача просить
відмовити в позові повністю, у відзиві
на позовну заяву (вх. № 40898 від 18.11.2014 р.,
а.с. 35) вказує на те, що з часу
перерахування грошових коштів у
розмірі 69.000,00 грн. згідно платіжного
доручення № 158 від 27.07.2010 р. минуло
більше ніж три роки, лист позивача від
21.03.2014 р. № КС/10 та акт звірки від 28.10.2013
р. № 114/673-3636 відповідач не отримував,
тобто строк позовної давності вже
сплинув.

В судовому засіданні 18.11.2014 р. оголошено
перерву до 10год. 00хв. 27.11.2014 р.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно дослідивши
надані учасниками судового процесу
докази і таким чином з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення проти них, суд установив
наступне.

Між Харківським державним авіаційним
виробничим підприємством (замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Рембудмонтаж»
(підрядник) було укладено договір від
07.05.2010 р. № 5 (а.с. 9-10), відповідно до умов
п.1.1. якого підрядник зобов"язався
виконати за завданням замовника
роботи, зазначені у п.1.2. даного
договору, пов'язані з освоєнням
технології забарвлення і сушки виробів
на не стандартизованому обладнанні,
замовник зобов"язався прийняти і
оплатити виконану роботу.

Початок виконання робіт - протягом 5-ти
днів з моменту виконання замовником
умов, передбачених п.2.2. даного
договору.

Закінчення виконання робіт - протягом
3-х місяців після надходження
попередньої оплати на розрахунковий
рахунок підрядника.

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами і діє до
30.12.2010 р. (п. 3.1. договору).

При цьому, строк дії даного договору
неодноразово продовжувався: до 30.12.2011р.
та до 31.12.2012р., додатковими угодами від
04.01.2011р. №1 та від 30.12.2011р. №2, відповідно
(а.с. 20, 21).

Згідно п.2.2. договору замовник протягом
5 робочих днів, з моменту підписання
даного договору сплачує підряднику
передоплату у розмірі 69.000,00 грн.

На виконання умов договору, позивач
перерахував відповідачу передоплату в
сумі 69.000,00грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 158 від 27.07.2014 р.
(а.с. 22).

За змістом п. 2.5. договору невикористана
підрядником протягом 30-ти календарних
днів передоплата підлягає поверненню.

Як стверджує позивач у позовній заяві
21.03.2013 р. він повідомив відповідача
листом № КС/10 (а.с. 23) про необхідність
повернення попередньої оплати, у
зв"язку з довгостроковим невиконанням
відповідачем своїх зобов"язань за
договором і тому, що роботи за
договором вже виконані позивачем
власними силами.

Відповідач свої зобов"язання за
договором не виконав, суму попередньої
оплати позивачу не повернув.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них суд
виходить з наступного.

Згідно зі статтями 193, 202
Господарського кодексу України та
статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Згідно ст. 837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Згідно п. 4 ст. 849 ЦК України, замовник
має право у будь-який час до закінчення
роботи відмовитися від договору
підряду, виплативши підрядникові плату
за виконану частину роботи та
відшкодувавши йому збитки, завдані
розірванням договору.

На підставі наведених норм права з
урахуванням обставин справи суд
приходить до висновку про те, що строк
дії договору підряду від 07.05.2010р. №5
закінчився 31.12.2012р. і замовник
повідомив підрядника про необхідність
повернення виплаченої, але
невідпрацьованої суми попередньої
оплати, а відтак правових підстав для
утримання відповідачем вказаної суми
попередньої оплати немає, і тому вона
підлягає поверненню позивачеві.

При цьому суд зауважує, що з тлумачення
норми п.2.5. договору у її системному
зв"язку з п.3.1. договору та ч.7 ст.180 ГК
України (строком дії господарського
договору є час, впродовж якого існують
господарські зобов'язання сторін, що
виникли на основі цього договору)
випливає, що сума авансу, котра не була
використана підрядником на протязі
терміну в 30-ть календарних днів,
підлягає поверненню замовникові до
закінчення строку дії договору (тобто,
до 31.12.2012 - див. т.І а.с. 21).

Таке тлумачення відповідає принципам
справедливості, добросовісності і
розумності цивільного законодавства
(ст.3 ЦК України), адже в противному разі
(якщо вважати, що сума авансу підлягає
поверненню на протязі 30-ти днів з дня її
одержання підрядником) не було б сенсу
у подальшій дії договору. Між тим строк
дії договору і первісно був визначений
сторонами довше ніж 30-ть днів з моменту
перерахування авансу (до 30.12.2010р.), і
потім двічі продовжувався (до 31.12.2012р.).
З обставин справи і пояснень
представників сторін вбачається, що
строк подовжувався тому, що існувала
вірогідність виконання підрядником
відповідного замовлення і
відпрацювання таким чином одержаного
авансу. За таких обставин до закінчення
строку дії договору повернення авансу
не мало сенсу.

Таким чином, суд приходить до висновку
про те, що сума авансу одержана
відповідачем повинна була бути
повернута позивачеві 31.12.2012р., а з
01.01.2013р. зобов"язання відповідача в цій
частині вважаються порушеними.

З урахуванням цього суд відхиляє
посилання відповідача на пропуск
строку позовної давності, адже перебіг
останнього згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. Отже, в даному разі
перебіг строку позовної давності
розпочався після спливу строку
протягом якого міг бути відпрацьований
або повернутий аванс, тобто на
наступний день після закінчення строку
дії договору -- 01.01.2013р. Відтак, позов
пред"явлено у межах позовної давності.

Крім того, суд зазначає, що навіть якщо
вважати строк позовної давності
пропущеним то все одно його
застосування унеможливлено
відсутністю заяви позивача про його
застосування. Відповідно ч.3 ст. 267 ЦК
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Тобто, відповідна заява
про застосування строку позовної
давності є необхідною умовою для
застосування строку. Натомість одна
лише сама по собі вказівка на існування
строку позовної давності, висловлена у
мотивувальній частині відзиву, але без
звернення (прохання) до суду про
застосування строку позовної давності
не може бути визнана заявою про
застосування строку позовної давності
в розумінні ч.3 ст. 267 ЦК України.

Всупереч вимог ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України (судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень)
відповідач інших доказів на
спростування наявності у нього
обов"язку повернути одержану, але
невідпрацьовану суму авансу не надав. У
зв'язку з цим суд приходить до висновку
про наявність у справі достатніх
правових підстав для задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати у даній справі, які
складаються з витрат по сплаті
судового збору, у відповідності до ст. 49
ГПК України, покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, на підставі
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 15, 16,
261, 267, 525, 526, 530, 849 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 20, 193 Господарського
кодексу України, керуючись, ст. ст. 1, 4, 12,
27, 32, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рембудмонтаж!" (61001, м.
Харків, вул. Плеханівська, буд. 41/43, кв. 21,
п/р 4371 в ХОД АКБ УСБ, МФО 351016, код
35855990) на користь Харківського
державного авіаційного виробничого
підприємства орденів Жовтневої
Революції та Трудового Червоного
Прапора (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134,
рах. 0901 АТ "Базис "Фінанси та
Кредит", МФО 300131, код 14308894)
заборгованість у сумі 69.000,00 грн. та 1.827,00
грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 01.12.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/4456/14/