РІШЕННЯ

"09" грудня 2014 р.Справа № 921/1250/14-г/11

Господарський суд Тернопільської
області у складі судді Сидорук А.М.

Розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ад-Шина", вул.
Закревського, 16, Деснянський район, м.
Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ММ ЛТД", пр.
Галицький, 3, м. Тернопіль

про стягнення заборгованості в сумі 10
952 грн. 87 коп..

За участю представників сторін

Позивача: не з'явився

Відповідача: не з'явився

Суть справи: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ад-Шина", вул.
Закревського, 16, Деснянський район, м.
Київ звернулось до господарського суду
Тернопільської області з позовною
заявою до товариства з обмеженою
відповідальністю "ММ ЛТД", пр.
Галицький, 3, м. Тернопіль про стягнення
заборгованості в сумі 10 952 грн. 87 коп., з
яких: 9 000 грн. 00 коп. - сума боргу, 454 грн. 93
коп. - 3 % річних та 1 497 грн. 94 коп. -
інфляційні нарахування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не здійснив повної оплати
за поставлений товар згідно накладної
№ АВSІ004755 від 03 вересня 2012 року, в
наслідок чого в останнього виникла
заборгованість в сумі 9 000 грн. 00 коп., на
яку нараховано 454 грн. 93 коп. - 3 % річних
та 1 497 грн. 94 коп. - інфляційні
нарахування.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 12 листопада
2014 року порушено провадження у справі
та розгляд даної справи призначено на 25
листопада 2014 року. В порядку ст. 77 ГПК
України розгляд справи відкладено на 09
грудня 2014 року на 12 год. 00 хв..
Зобов'язано відповідача надати суду
документально обгрунтований відзив на
позов.

Представник позивача в судове
засідання 09 грудня 2014 року не з"явився,
однак 09 грудня 2012 року на адресу
господарського суду Тернопільської
області надійшло клопотання б/н б/д про
відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове
засідання 09 грудня 2014 року не з"явився,
хоча про дату та час розгляду справи
повідомлений належним чином
(повідомлення про вручення поштового
відправлення знаходяться в матеріалах
справи). Письмового відзиву на позов не
подав, заперечень чи спростувань щодо
заявлених позовних вимог суду не надав.

Разом з тим, враховуючи, що брати участь
в судових засіданнях є правом сторони,
передбаченим ст. 22 ГПК України, явка
сторін не визнавалася судом
обов'язковою; відповідач не виявив
бажання ознайомитись з матеріалами
справи та без поважних причин не подав
суду відзив на позов, однак зважаючи на
достатність в матеріалах справи
документів, необхідних для розгляду
спору по суті, господарський суд вважає
за можливе розглянути справу за
наявними в ній документами, за
правилами ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази, наявні в матеріалах справи,
судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України право
на звернення до господарського суду за
захистом своїх порушених, оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів
мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності.

У відповідності до статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з врахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

В силу ст. 11 ЦК України цивільні права і
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Із змістом зазначеної норми
кореспондуються (відповідають) і
приписи ст. 174 ГК України.

В період з 03 вересня 2012 року по 06
вересня 2012 року позивачем ТзОВ "Ад-Шини"
відвантажено шини автомобільні, а
відповідачем ТзОВ "ММ ЛТД" прийнято
товар на загальну суму 68 548 грн. 61 коп.
згідно накладної № АВSI004755 від 03
вересня 2012 року та рахунку № SKVZ
від 03 вересня 2014 року. Строк оплати
товару встановлений до 03 жовтня 2012
року.

Вище зазначена накладна відповідає
вимогам, які встановлені Законом
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні" для
первинних документів та є підставою
для покладення на відповідача
обов'язку по проведенню розрахунків за
отриманий товар.

Як зазначає позивач у позовній заяві,
відповідач за отриманий товар
розрахувався частково в сумі 59 548 грн. 61
коп.. Втім, відповідних доказів суду не
надано.

З метою досудового врегулювання спору
позивачем надіслано відповідачу
лист-вимогу № 30/10 від 30 жовтня 2014 року
про сплату боргу в найкоротший строк,
який залишений останнім без виконання.

Таким чином, непогашеною залишається
сума боргу в розмірі 9 000 грн. 00 коп., яку
позивач просить стягнути із
відповідача в судовому порядку.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст.
173 ГК України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматися від
певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Статтею 599 ЦК України визначено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Статтею 692 ЦК України встановлено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, всупереч вимог законодавства,
відповідач свої зобов'язання по оплаті
вартості поставленого товару не
виконав в повному обсязі, а тому, суд
визнає позовні вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача основної
заборгованості за поставлений товар в
сумі 9 000 грн. 00 коп. правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача, який прострочив
виконання грошового зобов"язання 454
грн. 93 коп. - 3 % річних та 1 497 грн. 94 коп.
інфляційні нарахування за період з
27.02.2013 р. по 03.11.2014 р..

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розглянувши подані позивачем
розрахунки, з огляду на наявність
заборгованості за поставлений товар,
суд вважає вимоги позивача в цій
частині обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33,43 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

На день розгляду справи докази
погашення відповідачем заборгованості
в матеріалах справи відсутні.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених правових норм, а
також враховуючи, що позивачем
доведено обґрунтованість позовних
вимог про стягнення заборгованості за
поставлений товар, а відповідачем в
установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростовано,
господарський суд дійшов висновку, що
позов нормативно та документально
доведений, та підлягає до задоволення в
сумі 10 952 грн. 87 коп., з яких: 9 000 грн. 00
коп. - основний борг, 554 грн. 93 коп. - 3 %
річних та 1 497 грн. 94 коп. - інфляційні
нарахування.

У відповідності до вимог ст. 49 ГПК
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ММ ЛТД", пр.
Галицький, 3, м. Тернопіль,
ідентифікаційний код 22601881 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ад-Шина", вул.
Закревського, 16, Деснянський район, м.
Київ, ідентифікаційний код 35974863 - 9 000
грн. 00 коп. основний борг, 554 грн. 93 коп. - 3
% річних, 1 497 грн. 94 коп. - інфляційні
нарахування та 1 827 грн. 00 коп. в
повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
суду законної сили.

3. На рішення господарського суду, яке
не набрало законної сили, сторонами
може бути подано апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня його
прийняття /підписання - 11.12.2014 р./ через
місцевий господарський суд.

Суддя
А.М. Сидорук