м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 31/189 27.11.14

За позовом Заступника прокурора
Подільського району м. Києва в
інтересах держави в особі 1.
Подільської районної у м. Києві ради,

2. Комунального
підприємства «Оренда»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Андріївське»

про стягнення 566 739,87 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від прокуратури Степаненко К.Ю. -
посвідчення № 029123 від 19.09.2014

від позивача-1 Мороз Д.С. - по дов. №
5-лікв/вих.. від 23.01.2014

від позивача-2 Качмарська Ю.В. - по
дов. № б/н від 26.11.2014

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Заступника прокурора Подільського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Подільської районної у м. Києві
ради та Комунального підприємства
«Оренда» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Андріївське» про
стягнення 566 739,87 грн. заборгованості за
договором оренди нерухомого майна
(будівель, споруд, приміщень) № 429 від
09.12.2003.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.04.2008 порушено провадження у
справі № 31/189 та призначено до розгляду
на 24.04.2008.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 31/189 від 24.04.2008, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представників сторін та невиконанням
вимог ухвали суду від 14.04.2008, розгляд
справи відкладено на 21.05.2008.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 31/189 від 21.05.2008 за клопотанням
відповідача розгляд справи відкладено
на 19.06.2008.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 31/189 від 19.06.2008 за клопотанням
відповідача розгляд справи відкладено
на 27.08.2008.

Прокуратурою 27.08.2008 було подано
клопотання про зупинення провадження у
справі № 31/189 до розгляду справи № 4/340.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.08.2008 провадження у справі №
31/189 було зупинено до вирішення
пов'язаних з нею справ № 35/105 та № 4/340.

На підставі розпорядження
Господарського суду міста Києва від
08.10.2012, у зв'язку з тим, що суддя Качан
Н.І., в проваджені якої знаходилась
справа, звільнена з посади судді
(відставка) здійснено повторний
авторозподіл справи № 31/189 та передано
її на розгляд судді Смирновій Ю.М.

Згідно розпорядження Господарського
суду міста Києва № 04-1/159 від 29.03.2013, у
зв'язку з тривалим лікарняним судді
Смирнової Ю.М., здійснено повторний
авторозподіл справи № 31/189 та передано
її на розгляд судді Сіваковій В.В.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.11.2008 у справі № 35/105 позов
Заступника прокурора Подільського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Подільської районної у м. Києві
ради до Комунального підприємства
«Оренда» та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Андріївське» про
визнання договору оренди нерухомого
майна (будівель, споруд, приміщень) № 429
від 09.12.2003 недійсним залишено без
розгляду. Дана ухвала не була оскаржена
до апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 провадження у справі №
4/340 за позовом Комунального
підприємства «Оренда» до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Андріївське» про визнання укладеною
угоди про внесення змін до договору
оренди нерухомого майна (будівель,
споруд, приміщень) № 429 від 09.12.2003
припинено. Дана ухвала не була
оскаржена до апеляційної інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.10.2014 провадження у справі №
31/189 було поновлено та призначено до
розгляду на 30.10.2014.

Прокуратурою в судовому засіданні
30.10.2014 було заявлено усне клопотання
про відкладення розгляд справи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 31/189 від 30.10.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представників позивача-2 та
відповідача. а також невиконанням
вимог ухвали суду від 21.10.2014, розгляд
справи був відкладений на 25.11.2014.

Прокуратурою в судовому засіданні
25.11.2014 було заявлено усне клопотання
про оголошення в засіданні суду
перерви.

В судовому засіданні 25.11.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 27.11.2014.

Відповідач в судове засідання 27.11.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
оскільки

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу:
м. Київ, вул. Жилянська, 124, яка згідно
спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
02.10.2014 є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверти з ухвалами були
повернуті до суду відділенням
поштового зв'язку Київ-135 з довідками
форми-20 без вручення адресату з
відміткою «вибули».

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№ 01-8/123 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
зазначено, що до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист відправляє до
пункту 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році»
(із змінами від 08.04.2008), в якому
зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 27.11.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.12.2003 між Комунальним підприємством
«Оренда» (орендодавець) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Андріївське» (орендар) було укладено
договір оренди нерухомого майна
(будівель, споруд, приміщень) № 429 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
орендодавець на підставі
розпорядження Подільської районної
державної адміністрації м. Києва № 1536
від 09.09.2003 передає, а орендар приймає в
орендне користування для розміщення
готелю нежитлові приміщення загальною
площею 631,4 кв. м. розташовані за
адресою: м. Київ, вул. Воздвиженська, 60
літера В (далі - нежитлові приміщення
або об'єкт оренди).

Спір виник в зв'язку з тим, що рішенням
Подільської районної у м. Києві
районної ради № 31 від 22.06.2006
встановлено нові орендні ставки за
використання нежитлових приміщень, що
належать до комунальної власності
Подільського району м. Києва.
Орендодавець звертався до відповідача
щодо укладення додаткової угоди до
договору про внесення змін до договору,
проте відповідач підписану угоду не
повернув. Згідно акту № 26-30/37 від 14.09.2007
ревізії фінансово-господарської
діяльності КП «Оренда» за період з
01.01.2006 по 01.05.2007 КП «Оренда» за
договором недоотримано коштів в
розмірі 566 739,87 грн., а отже у відповідача
перед позивачем-2 існує заборгованість
на цю суму.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
прокуратури не підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Згідно з п. 1.2. договору об'єкт оренди
передається орендарю за актом
приймання-передачі, що підписується
сторонами та додається до даного
договорі є його невід'ємною частиною.

Відповідно до акту прийому-передачі
від 19.12.2003 орендодавець передав, а
орендар прийняв в користування об'єкт
оренди.

У відповідності до приписів ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» термін, на який
укладається договір оренди є істотною
умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Пунктом 6.2. договору сторонами
встановлено, що договір діє з 09.12.2003 по
09.12.2008.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва у справі № 4/340 від 24.04.2014, яка
набрала законної сили, встановлено, що
строк дії договору закінчився 09.12.2008.

Загальний порядок укладення, зміни і
розірвання цивільно-правових
договорів врегульовано Главою 53
Цивільного кодексу України. Порядок
укладення, зміни і розірвання
господарських договорів встановлено
Главою 20 Господарського кодексу
України

Пунктом 7 ст. 179 Господарського кодексу
України визначено, що господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 5 ст. 180 Господарського
кодексу України ціна у господарському
договорі визна чається в порядку,
встановленому цим Кодексом, іншими
законами, актами Кабінету Міністрів
України.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу
України вбачається, що ціна в договорі
встано влюється за домовленістю
сторін, тобто є вільною, за виключенням
випадків визначених законом, у яких
ціни (тарифи, ставки тощо)
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами міс цевого
самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Отже, істотними вважаються насамперед
ті умови договору, які названі такими
за законом.

Статтею 284 Господарського кодексу
України (п. 1) визначено, що істотними
умовами договору оренди є: об'єкт
оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); строк, на
який укладається договір оренди;
орендна плата з урахуванням її
індексації; порядок використання
амортизаційних відрахувань;
відновлення орендованого майна та
умови його повернення або викупу.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про
оренду державного та кому нального
майна» істотною умовою договору оренди
є, зокрема, орендна пла та з урахуванням
її індексації.

Орендна плата, як істотна умова
договору оренди, за розміром, формою та
порядком її сплати визначається
статтями 19, 20 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 284 Господарського
кодексу України умови договору оренди
зберігають свою силу на весь строк дії
договору, а також у разі якщо після його
укладення законодавством встановлено
правила, що погіршують становище
орендаря.

Відповідно до п. 1.4. договору за
користування приміщаннями, що
орендується орендар сплачує
орендодавцю орендну плату, місячний
розмір якої на момент підписання
даного договору становить 5 088,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва у справі № 4/340 від 24.04.2014, яка
набрала законної сили, встановлено, що
додатковою угодою № 1 від 12.12.2003 сторони
було внесено зміни до п. 1.4. договору та
визначено розмір орендної плати в сумі
21 576,00 грн.

Згідно з п. 1.5. договору розмір орендної
плати за кожний наступний місяць
визначається з урахуванням індексу
інфляції за поточний місяць.

Таким чином, сторонами договору оренди
було узгоджено розмір оре ндної плати з
визначенням її у сумі 21 576,00 грн. на
місяць та з встановленням порядку
подальшого обчислення її розміру за
насту пні періоди шляхом корегування
на індекс інфляції за попередній
місяць.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу
України регламентовано, що зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188
Господарського кодексу України, ст.ст.
525, 651 Цивільного кодексу України зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» розмір орендної плати може бути
змінено на вимогу однієї з сторін, якщо
з незалежних від них обставин істотно
змінився стан об'єкта оренди, а також в
інших випадках, встановлених
законодавчими актами України.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського
кодексу України передбачено, що
сторона договору, яка вважає за
необхідне, зокрема, змінити договір,
повинна надіслати пропозицію про це
другій стороні, яка у двадцятиденний
строк після одер жання такої
пропозиції повідомляє іншу сторону про
результати її розгляду.

Однак, судом встановлено, що на день
вирішення спору сторонами не уклада
лось будь-яких змін до договору оренди
в частині узгодження нового розміру
орендної плати.

Відповідно до частин 4-5 статті 188
Господарського кодексу України у разі
якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінте ресована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач
звертався до суду з позовом про
визнання укладеною додаткової угоди
про внесення змін до договору (справа №
4/240) проте судового рішення про
задоволення позовних вимог прийнято не
було.

Слід також зазначити, що згідно з ч. 3 ст.
632 Цивільного кодексу України зміна
ціни в договорі після його виконання не
допускається.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується Заступника прокурора,
який мав довести наявність тих
обставин, на підставі яких він
звернувся до господарського суду з
позовними вимогами про стягнення
орендної плати, розмір якої не було
узгоджено сторонами.

Таким чином, позовні вимоги Заступника
прокурора Подільського району м. Києва
безпідставні та задоволенню не
підлягають повністю.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 02.12.2014.

СуддяВ.В.Сівакова