КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. Справа№ 910/25822/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Новікова М.М.

при секретарі
Фільманович М.Є.

за участю представників:

позивача: Ціхоцький В.М.;

відповідача: Поліщук Ю.В.,
Наконечний В.В.;

третьої особи-1: Старіков Є.О.;

третьої особи-2: не з'явився;

третьої особи-3: не з'явився;

третьої особи-4: не з'явився;

третьої особи-5: не з'явився;

третьої особи-6: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Трест

"Київміськбуд-1" ім.
М.П. Загороднього"

на ухвалу Господарського
суду міста Києва

від 27.08.2014р., винесену
за результатами розгляду

заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансова

лізингова група"

про роз'яснення рішення

у справі №910/25822/13
(головуючий суддя Босий В.П.,

судді: Бойко Р.В.,
Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фінансова

лізингова група"

до Публічного
акціонерного товариства Трест

"Київміськбуд-1" ім.
М.П. Загороднього"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: 1) Публічне
акціонерне товариство "Акціонерний
банк

"Укргазбанк"

відповідача: 2) Назаров
Євген Петрович

3) Лаута Сергій
Васильович

4) Мороз Василь
Васильович

5) Нетак Віктор
Вікторович

6) Попов Сергій
Дмитрович

про витребування майна
з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста
Києва у справі №910/25822/13 від 27.08.2014р. було
задоволено заяву позивача про
роз'яснення рішення від 02.06.2014р. у
справі №910/25822/13.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою
суду, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу Господарського суду міста Києва
у справі №910/25822/13 від 27.08.2014р.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що місцевим
господарським судом було порушено
норми процесуального права, зокрема,
ст. ст. 83, 89 Господарського
процесуального кодексу України. При
цьому відповідач наголошував на
наступному:

- визнання права власності передбачає
встановлення правових підстав для
реєстрації права власності за певною
особою, а витребування майна із чужого
незаконного володіння передбачає, що
право власності вже зареєстровано за
певною особою, проте з певних причин
майном без належних підстав володіє
особа, якій належить повернути майно
власнику;

- роз'яснивши рішення від 02.06.2014р. у
справі №910/25822/13 таким чином, що воно
передбачає реєстрацію права власності
за позивачем, суд першої інстанції
змінив його зміст, який полягав
виключно у витребуванні майна із
володіння відповідача;

- суд вийшов за межі позовних вимог без
відповідного клопотання
заінтересованих осіб, що суперечить ч.2
ст. 83 та ст. 89 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.11.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 01.12.2014р.

28.11.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому він просив суд відмовити в
задоволенні скарги, наголошуючи на її
безпідставності та непідтвердженості
належними доказами.

01.12.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від третьої особи-1
надійшли письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 01.12.2014р.
представники відповідача підтримали
апеляційну скаргу з викладених у ній
підстав, просили суд скаргу
задовольнити та скасувати ухвалу
Господарського суду міста Києва у
справі №910/25822/13 від 27.08.2014р.

В судовому засіданні 01.12.2014р.
представники позивача та третьої
особи-1 заперечували проти доводів
відповідача, викладених в апеляційній
скарзі, просили суд залишити скаргу без
задоволення, а оскаржувану ухвалу
місцевого господарського суду - без
змін як таку, що була винесена з
дотриманням норм процесуального права.

Представники третьої особи-2, третьої
особи-3, третьої особи-4, третьої особи-5
та третьої особи-6 в судове засідання
01.12.2014р. не з'явилися, про поважність
причин нез'явлення суд не повідомили,
будь-яких заяв або клопотань з цього
приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та
третіх осіб не була визнана судом
обов'язковою, зважаючи на обмеженість
строку розгляду апеляційної скарги на
ухвали суду, а також приймаючи до уваги
наявні у справі докази належного
повідомлення представників сторін та
третіх осіб про місце, дату та час
судового розгляду, апеляційний суд
визнав можливим розглядати справу у
відсутність представників третіх осіб,
які не з'явилися, за наявними у справі
матеріалами.

В судовому засіданні 01.12.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи-1, дослідивши
надані докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія встановила наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фінансова лізингова
група" (далі - позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства Трест "Київміськбуд-1" ім.
М.П. Загороднього" (далі - відповідач)
про витребування майна з чужого
незаконного володіння.

Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 30.01.2014р. та від 17.03.2014р., на
підставі ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України, до
участі у справі було залучено як третю
особу без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Публічне
акціонерне товариство акціонерний
банк "Укргазбанк" (далі - третя особа-1), а
також третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Назарова Євгена Петровича
(далі - третя особа-2), Лауту Сергія
Васильовича (далі - третя особа-3),
Мороза Василя Васильовича (далі - третя
особа-4), Нетак Віктора Вікторовича
(далі - третя особа-5) та Попова Сергія
Дмитровича (далі - третя особа-6).

Рішенням Господарського суду міста
Києва у справі №910/25822/13 від 02.06.2014р.
позовні було задоволено частково,
витребувано у відповідача на користь
позивача рухоме майно (разом з
реєстраційною та технічною
документацією, комплектуючими
пристроями, обладнанням та інвентарем),
а саме:

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов
№JMB0RK9607J001517, державний номер АА2736ЕХ;

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов
№JMB0RK9607J001531, державний номер АА0134МА;

- автомобіль Mitsubishi Pagero Sport, кузов
№JMB0RK9607J001572, державний номер АА1583НС;

- автомобіль Mercedes-Benz GL-450, кузов
№WDC1648711A230185, 2007 р.в., державний номер
АА9400КХ;

- кран КС55727-1 на шасі МАЗ-630303, 2008 р.в.,
кузов №Y3M3014, державний номер
АА3794НО;

- кран КС55727-1 на шасі МАЗ-630303, 2008 р.в.,
кузов №Y3M3020, державний номер
АА3796НО;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач
Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов №WDB9333171L182125, 2006
р.в., державний номер АА8956СК;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач
Mercedes-Benz Actros 4140 B, кузов №WDB9333171L182126, 2006
р.в., державний номер АА8459ЕС;

- вантажний автомобіль-бетонозмішувач
Mercedes-Benz Actros 4140 B кузов №WDB9333171L р.в.,
державний номер АА8276ЕС;

- екскаватор 3CX Site Master JCB 2007 р.в. двигун
№SB40064U1710007 заводський номер №JCB3CXPCT71328,
державний номер 49676-АА;

- екскаватор JS160WJCB 2007 р.в. двигун №101696
заводський номер №JCBJW16DA71421655, державний
номер 49677-АА;

- гусеничний екскаватор JS 220, 2008 р.в.,
двигун №434091, заводський номер
№JCBJS22DH81611967, державний номер 49762-АА.

Окрім того, присуджено до стягнення з
відповідача на користь позивача
судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Рішення Господарського суду міста
Києва у справі №910/25822/13 від 02.06.2014р. в
апеляційному порядку не оскаржувалося.

Після набрання вищевказаним рішенням
суду законної сили, 17.06.2014р.
Господарським судом міста Києва було
видано відповідні накази.

У серпні 2014 року позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва із
заявою, в якій просив роз'яснити
рішення від 02.06.2014р. у справі №910/25822/13 в
частині того, чи є вказане рішення
підставою для здійснення державної
реєстрації за ним права власності на
витребуване рухоме майно. При цьому
позивач зазначав про те, що підрозділом
Державтоінспекції йому було незаконно
відмовлено у державній реєстрації
вказаних у рішенні транспортних
засобів, оскільки останні можуть бути
зареєстровані за позивачем виключно на
підставі рішення суду про визнання
права власності.

Місцевий господарський суд ухвалою від
27.08.2014р. задовольнив заяву позивача та
роз'яснив вищевказане судове рішення
наступним чином: рішення
Господарського суду міста Києва від
02.06.2014р. у справі №910/25822/13 є підставою
для здійснення уповноваженими
органами Державтоінспекції державної
реєстрації за позивачем права
власності на транспортні засоби,
вказані в такому рішенні.

Колегія суддів погоджується з
висновками місцевого господарського
суду, вважає їх обґрунтованими, з
наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 89
Господарського процесуального кодексу
України суддя за заявою сторони чи
державного виконавця роз'яснює
рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому
їх змісту, а також за заявою сторони або
за своєю ініціативою виправляє
допущені в рішенні, ухвалі описки чи
арифметичні помилки, не зачіпаючи суті
рішення. Про роз'яснення рішення,
ухвали, а також про виправлення описок
чи арифметичних помилок виноситься
ухвала.

З вищенаведеної правової норми
випливає, що роз'яснення рішення,
ухвали є засобом виправлення недоліків
судового акта, який полягає в усуненні
неясності судового акта.

При цьому, роз'яснюючи рішення, ухвалу,
господарський суд не вправі змінювати
зміст рішення, ухвали, тобто не має
права змінювати: відомостей,
викладених у рішенні відповідно до
вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України;
відомостей, викладених в ухвалі
відповідно до вимог ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України. Тобто, у вирішенні питання про
межі, в яких суд вправі діяти, надаючи
роз'яснення рішення, ухвали, слід
виходити з приписів ст. ст. 84, 86
Господарського процесуального кодексу
України щодо змісту рішення, ухвали.
Отже, роз'яснення рішення, ухвали - це
викладення рішення ухвали у більш
ясній і зрозумілій формі.

З матеріалів справи вбачається, що під
час розгляду даної справи судом було
встановлено наявність правових
підстав для витребування спірного
рухомого майна у відповідача, за яким
було зареєстроване таке майно, на
користь позивача. Вказані висновки
відображені в рішенні Господарського
суду міста Києва від 02.06.2014р. у справі
№910/25822/13.

Відповідач своїм правом на апеляційне
оскарження рішення Господарського
суду міста Києва від 02.06.2014р. у справі
№910/25822/13 не скористався, що свідчить
про визнання відповідачем обставин,
встановлених під час вирішення спору
по суті заявлених вимог у названій
справі.

Як вірно зазначив у своїй ухвалі
місцевий господарський суд, положення
чинного законодавства України, якими
врегульовано порядок державної
реєстрації прав на транспортні засоби,
зокрема Порядок державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
№1388 від 07.09.1998р., передбачають, що
підставою для проведення державної
реєстрації права власності на
транспортний засіб, зокрема, є рішення
суду, що набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з місцевим
господарським судом в тому, що судове
рішення про задоволення позову про
повернення майна, переданого за
недійсним правочином, чи про
витребування майна з чужого
незаконного володіння особи, за якою
зареєстровано право власності на майно
у Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно, є підставою для
здійснення державної реєстрації права
власності на майно, що підлягає такій
реєстрації, за позивачем (ст. 19 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень") (аналогічна правова позиція
наведена в п.2.16 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №11
від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними").

Тобто, рішення суду про витребування
майна підтверджує перехід права
власності на таке майно до особи, на
користь якої його було витребувано, а
відтак, згідно приписів чинного
законодавства України є підставою для
проведення державної реєстрації права
власності за нею.

Таким чином, рішення місцевого
господарського суду у даній справі, яке
станом на дату винесення оскаржуваної
відповідачем ухвали набрало законної
сили, відповідно до приписів чинного
законодавства є підставою для
здійснення реєстрації права власності
на вказане майно за позивачем, а відтак
суд першої інстанції правомірно
роз'яснив вказане рішення наступним
чином: «Рішення Господарського суду
міста Києва від 02.06.2014р. у справі
№910/25822/13 є підставою для здійснення
уповноваженими органами
Державтоінспекції державної
реєстрації за позивачем права
власності на транспортні засоби,
вказані в такому рішенні».

В своїй апеляційній скарзі відповідач
зазначав про те, що предметом позовних
вимог у даній справі не були вимоги про
визнання права власності позивача на
спірне майно та його реєстрацію за
позивачем. Під час вирішення спору по
суті вказані вимоги судом першої
інстанції не розглядалися, у зв'язку з
чим, на думку відповідача, роз'яснивши
рішення суду у даній справі,
Господарський суд міста Києва фактично
змінив його зміст, вийшовши за межі
позовних вимог без відповідного про це
клопотання заінтересованих осіб, що
суперечить ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України.

Однак при цьому, поза увагою
відповідача залишилося те, що місцевий
господарський суд, вирішуючи спір по
суті, встановив, що власником спірних
транспортних засобів є саме позивач.

Тобто, роз'яснивши рішення від 02.06.2014р. у
справі №910/25822/13, Господарським судом
міста Києва було дотримано вимоги
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, ст. 89 названого
Кодексу, оскільки суд виклав більш
повно і зрозуміло ту частину рішення,
розуміння якої викликало труднощі, не
вносячи змін до рішення по суті і не
торкаючись тих питань, які не були
предметом судового розгляду.

Належних та допустимих доказів, які б
свідчили про протилежне ані місцевому
господарському суду, ані суду
апеляційної інстанції не надано.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

У відповідності до ст. ст. 33-34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В ст. 4-3 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон
встановлює рівні можливості сторін і
гарантує їм право на захист своїх
інтересів. Принцип рівності учасників
судового процесу перед законом і судом
є важливим засобом захисту їх прав і
законних інтересів, що унеможливлює
ущемлення будь-чиїх процесуальних
прав. Це дає змогу сторонам вчиняти
передбачені законодавством
процесуальні дії, реалізовувати надані
їм законом права і виконувати
покладені на них обов'язки. Особи, які
беруть участь у справі, вправі вільно
розпоряджатися своїми матеріальними і
процесуальними правами, в тому числі
подавати докази на підтвердження
обставин, на які вони посилаються.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
існування обставин, які б зумовлювали
необхідність у скасуванні
оскаржуваної ухвали місцевого
господарського суду.

За результатами перегляду справи
апеляційний суд дійшов висновку про те,
що ухвала Господарського суду міста
Києва від 27.08.2014 у справі №910/25822/13
прийнята з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також
дотриманням норм процесуального права,
тоді як доводи апеляційної скарги не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду даної справи, у зв'язку з чим
підстави для задоволення апеляційної
скарги відсутні.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання покладаються на
відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 43, 49, 75, 86, 99, 101-106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Трест
"Київміськбуд-1" імені М.П. Загороднього
на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 27.08.2014 у справі № 910/25822/13
залишити без задоволення, а ухвалу
Господарського суду міста Києва
27.08.2014р. у справі №910/25822/13 - без змін.

2. Матеріали справи №910/25822/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова може бути оскаржена до суду
касаційної інстанції у встановлені
законодавством порядку і строки.

Головуючий суддя
Л.П. Зубець

Судді
А.І. Мартюк

М.М. Новіков