ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.Справа №
5016/48/2011(9/3)Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду у
складі:

головуючого судді: О.Л. Воронюка

суддів: В.В. Лашина, С.В. Таран

при секретарі КияшкоР.О.

склад колегії суддів сформований
розпорядженням від 13.11.2014р.

Представники учасників провадження по
справі у судове засідання не з'явилися.
Про дату, час та місце розгляду
апеляційної скарги повідомлені
належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції"

на ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 09.09.2014р. про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу Товариства з
обмеженою відповідальністю агрофірма
"Волмар"

по справі № 5016/48/2011(9/3)

Кредитори:

1. ТОВ "Фінансова компанія
"Приватні інвестиції"

2. Заводський районний центр
зайнятості

3. Миколаївське обласне відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності

4. Державна податкова інспекція у
Заводському районі

5. Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі

6. Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у місті Миколаїв

Банкрут: Товариство з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Волмар"

Ліквідатор: арбітражний керуючий Сашин
О.А.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України у
зв'язку із неявкою у судове засідання
представників учасників провадження
по справі, фіксування судового процесу
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснювалось.

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 14 грудня 2011 р. за заявою ПАТ
«Кредобанк» порушено провадження у
справі про банкрутство Товариство з
обмеженою відповідальністю агрофірма
«Волмар».

10.08.2011 року постановою
господарського суду Миколаївської
області клопотання розпорядника майна
Товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Волмар"
від 17 червня 2011 р. - задоволено, визнано
Товариство з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Волмар -
банкрутом, припинено підприємницьку
діяльність боржника, вважається таким,
що настав строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів),
припинено нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій по всіх видах
заборгованості банкрута, відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором підприємства - банкрута
арбітражного керуючого арбітражного
керуючого Бєлоусова Ігоря
Валентиновича

Ухвалою суду від 12.02.2013 припинено
повноваження арбітражного керуючого
Бєлоусова І.В. як ліквідатора у справі
про банкрутство ТОВ Агрофірма "Волмар",
призначено ліквідатором ТОВ Агрофірма
"Волмар" арбітражного керуючого Шахова
В.А.

Ухвалою суду від 17.12.2013 припинено
повноваження арбітражного керуючого
Шахова В.А. як ліквідатора ТОВ
агрофірма "Волмар", ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Сашина О.А.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 09.09.2014 року
затверджено звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс ТОВ агрофірма
"Волмар'', ліквідовано ТОВ агрофірма
"Волмар'', вимоги, не задоволені за
недостатністю майна, вважаються
погашеними, провадження по справі
припинено, зобов'язано філію "ПАТ
Енергобанк в м. Миколаїв" закрити
розрахунковий рахунок ТОВ Агрофірма
"Волмар" №1, повноваження
ліквідатора Сашина О.А. припинено.

Не погоджуючись з цією ухвалою, ТОВ
"Фінансова компанія "Приватні
інвестиції" звернулося до суду із
апеляційною скаргою в якій просить її
скасувати, посилаючись на порушення
місцевим господарським судом норм
матеріального права, оскільки
затвердження звіту та ліквідаційного
балансу ТОВ Агрофірма "Волмар"
відбулося без врахування думки
комітету кредиторів. Також скаржник
вказує на нездійснення з боку
ліквідатора усіх належних дій з пошуку
та виявлення майна банкрута.

24.11.2014 року до суду від ТОВ "Фінансова
компанія "Приватні інвестиції"
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі представника скаржника.

Враховуючи строки розгляду справи в
апеляційній інстанції, передбачені ст.
102 ГПК України, судова колегія вважає,
що неявка всіх представників учасників
провадження по справі не перешкоджає
розгляду апеляційної скарги за
наявними в справі матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши викладені в апеляційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає за
необхідне задовольнити апеляційну
скаргу, з огляду на наведене нижче.

Відповідно до частини 2 статті 41 ГПК
України, провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами ГПК України.

Згідно зі ст. ст. 4, 43 ГПК України судове
рішення є законним та обґрунтованим
лише у випадку всебічного повного та
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності у відповідності з нормами
матеріального та процесуального права.

Загальні вимоги щодо здійснення
ліквідаційної процедури встановлені у
Розділі ІІІ Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 32
вищезазначеного Закону після
завершення всіх розрахунків з
кредиторами ліквідатор подає до
господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: показники виявленої
ліквідаційної маси (дані її
інвентаризації); відомості про
реалізацію обєктів ліквідаційної маси
з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу та акти
приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів.

Господарський суд після
заслуховування звіту ліквідатора та
думки членів комітету кредиторів або
окремих кредиторів виносить ухвалу про
затвердження звіту ліквідатора та
ліквідаційного балансу.

Отже, законодавцем передбачено
необхідність вчинення ліквідатором
певних дій в ході ліквідаційної
процедури та перелік додатків до звіту
ліквідатора, які подаються суду разом
із звітом ліквідатора та є предметом
дослідження в судовому засіданні за
підсумками ліквідаційної процедури,
яке проводиться за участю кредиторів
(комітету кредиторів).

Місцевий господарський суд,
затверджуючи звіт та ліквідаційний
баланс банкрута виходив з того, що
ліквідаторами виконано вимоги Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" щодо
здійснення ліквідаційної процедури,
тому звіт ліквідатора і ліквідаційний
баланс банкрута підлягають
затвердженню.

Повноваження ліквідатора визначені у
статті 25 Закону про банкрутство, серед
яких, зокрема, проведення
інвентаризації та оцінки майна
банкрута; формування ліквідаційної
маси; подання до суду заяв про визнання
недійсними правочинів (договорів)
боржника; вжиття заходів, спрямованих
на пошук, виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
ведення реєстру вимог кредиторів,
реалізація майна банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, з
метою виявлення майна та задоволення
вимог кредиторів ліквідатором були
направлені запити до реєструючи
органів, а саме до Управління державної
автомобільної інспекції, Державної
інспекції по нагляду за технічним
станом машин, Департаменту льотної
придатності Державної авіаційної
служби України, Державної інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті, Головного
управління статистики у Миколаївській
області, Міністерства доходів і зборів
України.

Отже, обов'язком ліквідатора є належне
виконанням ним усіх повноважень в ході
ліквідаційної процедури, зокрема,
встановлення майна та майнових прав
(обтяжень) боржника.

Водночас, колегія суддів вважає що в
ліквідаційній процедурі ліквідатор не
повинен обмежуватись лише
направленням запитів, а вживати й інших
заходів щодо пошуку майна, що
знаходиться у третіх осіб. Тобто,
завданням ліквідатора є дійсний та
належний пошук майна банкрута, а не
лише констатація факту відсутності
майна. У разі виявлення фактів
незаконного відчуження майна,
ліквідатор повинен вжити заходів з
повернення його до ліквідаційної маси.

Як вбачається із звіту ліквідатора на
деякі трактори державним виконавцем
був накладений арешт та вони були
передані ТОВ "Центр - 95" на зберігання
про що був повідомлений ліквідатор
Бєлоусов І.В. Також ліквідатор
посилається на інвентаризаційний опис
№ 1 від 17.05.2012 року на два трактори
колісні, а саме "CASE IH MAGNUM 7120", лист
узгодження між ліквідатором
Бєлоусовим І.В. то керівником ТОВ "Центр
- 95", що від 26.07.2012р. два колісні трактори
"CASE IH MAGNUM 7120" від 26.07.2012 року.

Судовою колегією встановлено, що
за весь час здійснення повноважень
арбітражного керуючого Сашина О.А. як
ліквідатора ТОВ агрофірма "Волмар", а
саме з 17.12.2014 року небуло дій щодо
реального пошуку незаконно
відчуженого майна.

Наданий на затвердження суду звіт
ліквідатора Сашина О.А. базується на
документах і фактах, встановлених
попереднім ліквідатором та не містить
інформації про вжиття всіх
ліквідаційних заходів Сашиним О.А., а
саме заставного майна.

Так, ухвала суду про затвердження звіту
ліквідатора і ліквідаційного балансу є
за своєю правовою природою судовим
рішенням, яке підсумовує хід
ліквідаційної процедури, в якому
необхідно повно відобразити обставини,
що мають значення для даної справи
(вчинення належних дій по виявленню
активів та пасивів боржника, зокрема,
виявлення ліквідатором кредиторів та
дотримання їх процесуальних прав
підчас розгляду їх грошових вимог,
доведення неможливості відновлення
платоспроможності боржника внаслідок
вжитих ліквідатором заходів, доведення
неможливості задоволення визначених
ліквідатором вимог кредиторів з
наслідками його ліквідації), висновки
суду про встановлені обставини і їх
правові наслідки повинні бути
вичерпними, відповідати дійсності та
підтверджуватися достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

При цьому, у відповідності до ч. 1, 2 ст. 43
ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи приписи статті 33 ГПК
України, саме на ліквідатора
покладений обов'язок доведення повноти
та правомірності здійснення ним
покладених на нього законом обов'язків
з наданням усіх визначених законом
підтверджуючих документів.

Частиною 1 ст. 26 спеціального Закону
передбачено, що усі види майнових
активів (майно та майнові права)
банкрута, які належать йому на праві
власності або господарського
відання на дату відкриття
ліквідаційної процедури та виявлені в
ході ліквідаційної процедури,
включаються до складу ліквідаційної
маси.

Виходячи з роз'яснень наведених у
пунктах 90, 91 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №
15 усі види майнових активів (майно та
майнові права) банкрута, які належать
йому на праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси. Проте цим
визначенням обсяг ліквідаційної маси
не обмежується, оскільки згідно з
частиною першою статті 213 ГК України у
процедурах банкрутства
використовуються майнові активи, які
належать йому на підставі
зобов'язальних прав, а також права
інтелектуальної власності. Права
вимоги за зобов'язаннями та об'єкти
права інтелектуальної власності
можуть бути предметами цивільного
обігу, а тому вони підлягають включенню
до складу ліквідаційної маси і
реалізації ліквідатором у порядку,
встановленому Законом про банкрутство.
Також, відповідно до частини другої
статті 213 ГК України до складу
ліквідаційної маси включаються також
майнові активи осіб, які відповідають
за зобов'язаннями неплатоспроможного
боржника відповідно до закону або
установчих документів боржника.

У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону про
банкрутство після завершення всіх
розрахунків з кредиторами ліквідатор
подає до господарського суду звіт та
ліквідаційний баланс, до якого
додаються: відомості за результатами
інвентаризації майна боржника та
перелік ліквідаційної маси; відомості
про реалізацію об'єктів ліквідаційної
маси з посиланням на укладені договори
купівлі-продажу; копії договорів
купівлі-продажу та акти
приймання-передачі майна; реєстр вимог
кредиторів з даними про розміри
погашених вимог кредиторів; документи,
які підтверджують погашення вимог
кредиторів; довідка архівної установи
про прийняття документів, які
відповідно до закону підлягають
довгостроковому зберіганню.

До того ж, звіт ліквідатора має бути
схвалений комітетом кредиторів,
власником майна (органом,
уповноваженим управляти майном)
боржника (для державних підприємств
або підприємств, у статутному капіталі
яких частка державної власності
перевищує 50 відсотків).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів
справи звіт ліквідатора не був
затверджений комітетом кредиторів ТОВ
Агрофірма "Волмар" .

Таким чином, місцевим господарським
судом не було проведено належного
аналізу повноти дій ліквідатора в ході
ліквідаційної процедури, не надано
належної оцінки поданих звіту та
ліквідаційного балансу ТОВ Агрофірма
"Волмар" та його невідповідності
завданням процедури банкрутства, мета
якої передбачає задоволення вимог
кредиторів. З огляду на це та наявні
матеріали справи, не можна вважати
того, що мета здійснення процедур
банкрутства в даному випадку
досягнута.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику в
справах про банкрутство" від 18.12.2009 р. №
15 наголошено, що провадження у справах
про банкрутство регулюється ГПК у
випадках, коли його норми
безпосередньо визначають правила
даного провадження або мають
універсальний характер для будь-якої
стадії судового процесу або
процесуальної дії, з урахуванням
встановлених Законом особливостей.

Аналізуючи матеріали справи, судова
колегія доходить до висновку про
передчасність висновків суду першої
інстанції, які зроблені при неповному
з'ясуванні усіх обставин, що мають
значення для правильного вирішення
справи.

Згідно до приписів ч. 7 статті 106 ГПК
України у випадках скасування
апеляційною інстанцією ухвал про
припинення провадження у справі (як
процесуальних актів, що мають
універсальний характер як для
позовного провадження, так й для справ
про банкрутство), справа передається на
розгляд місцевого господарського суду.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що оскаржувана ухвала
господарського суду Одеської області
не відповідає обставинам справи та
вимогам закону, а тому підлягає
скасуванню.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 101 - 106
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

Постановила :

Апеляційну скаргу ТОВ ФК «Приватні
інвестиції» задовольнити.

Скасувати ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 09.09.2014 року
по справі № 5016/48/2011(9/3) про затвердження
звіту ліквідатора та ліквідаційного
балансу Товариства з обмеженою
відповідальністю агрофірма "Волмар" у
повному обсязі.

Справу № 5016/48/2011(9/3) передати до
господарського суду Миколаївської
області.

Повний текст складено та підприсано
01.12.2014 року.

Головуючий суддя
О.Л. Воронюк

Суддя
В.В. Лашин

Суддя
С.В. Таран