ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 р.
Справа № 914/3597/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М., розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергопромгруп", м.Львів

до відповідача Фізичної особи
підприємця ОСОБА_2, м.Стрий Львівської
області

про зобов'язання повернути майно,
переданого на зберігання.

За участю представників сторін:

від позивача Гордієнко В.В. -
представник (довіреність б/н від
06.10.2014р.)

від відповідача не з'явився

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"Енергопромгруп" до відповідача
Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про
зобов'язання повернути майно,
переданого на зберігання.

Хід розгляду справи викладено в
ухвалах суду.

Представник позивача подав заяву (від
26.11.2014р. вх.№51460/14) про долучення до
матеріалів справи Витягу з ЄДР щодо
Фізичної особи підприємця ОСОБА_2.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав повністю, просив позов
задоволити з підстав викладених у
позовній заяві.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, вимог ухвал суду не
виконав, причин неявки представника та
невиконання вимог ухвал суду не
повідомив, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи про що свідчить
повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення №82 9 від 20.11.2014р. -
вручено 22.11.2013р. Станом на 03.12.2014р. від
відповідача відзив, клопотання, заяви,
докази витребувані судом на адресу
суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, суд вважає за можливе
розглянути справу відповідно до ст. 75
ГПК України при відсутності
відповідача за наявними у ній
матеріалами яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд,-

встановив:

24.10.2011р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (зберігач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергопромгруп" (поклажодавець)
укладено договір відповідального
зберігання №2/10зб, відповідно до умов
якого поклажодавець передає, а
зберігач приймає на відповідальне
зберігання протягом строку дії цього
договору наступні активи: цемент 500 А/Ш
(тара 50 кг) в кількості 67 тонн.

Відповідно до п.1.3. договору зберігач
приймає майно на станції Стрий
Львівської залізниці та зберігає за
адресою: м.Стрий, вул.Болехівська, 28а.

Згідно із п.2.1.4. зберігач зобов'язаний
повернути майно поклажодавцеві за
першою вимогою останнього.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що
поклажодавець має право у будь-який час
вимагати у зберігача повернення майна,
яке знаходиться на зберіганні (всього
або його частини).

Відповідно до п.6.1. договору цей договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та скріплення печатками
сторін.

Згідно із п.6.2. договору строк цього
договору починає свій перебіг у момент,
визначений у п.6.1. цього договору та
закінчується у момент підписання
сторонами акту прийому-передачі
зберігачем майна поклажодавцеві, але у
будь-якому випадку до 31.12.2011р.

Як зазначає позивач, ним було передано
відповідачу майно вартістю 57 620,00 грн.
на зберігання відповідачу, однак
відповідач порушуючи умови договору
ухиляється від повернення позивачу
майна.

Таким чином позивач звернувся до
господарського суду Львівської
області та просить зобов'язати Фізичну
особу підприємця ОСОБА_2 повернути
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергопромгруп" майно, яке було
передане йому на тимчасове зберігання
згідно договору відповідального
зберігання №2/10зб від 24.10.2011р., а саме:
цемент 500 А/Ш (тара 50 кг) в кількості 67
тонн на суму 57 620,00 грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
оцінивши зібрані докази, суд дійшов
висновку, що позов слід задоволити
повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (ч.1 ст.901
ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 902 ЦК України
виконавець повинен надати послугу
особисто.

За договором зберігання одна сторона
(зберігач) зобов'язується зберігати
річ, яка передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності (ч.1 ст.936
ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України
договір зберігання укладається у
письмовій формі у випадках,
встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.938 ЦК України зберігач
зобов'язаний зберігати річ протягом
строку, встановленого у договорі
зберігання.

Частиною 1 ст.943 ЦК України передбачено,
що зберігач зобов'язаний виконувати
свої обов'язки за договором зберігання
особисто.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.949 ЦК України
зберігач зобов'язаний повернути
поклажодавцеві річ, яка була передана
на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості. Річ має бути
повернена поклажодавцю в такому стані,
в якому вона була прийнята на
зберігання, з урахуванням зміни її
природних властивостей.

Як вбачається із матеріалів справи,
24.10.2011р. між сторонами укладено договір
відповідального зберігання №2/10зб,
відповідно до умов якого позивач
передає, а відповідач приймає на
відповідальне зберігання протягом
строку дії цього договору наступні
активи: цемент 500 А/Ш (тара 50 кг) в
кількості 67 тонн.

Відповідно акту прийому-передачі від
24.10.2011р. відповідач отримав від
позивача на зберігання цемент 500 А/Ш
(тара 50 кг) в кількості 67 тонн, загальною
вартістю 57 640,00 грн.

Як зазначалося вище, п.1.1. договору
передбачено, що зберігач приймає на
відповідальне зберігання цемент 500 А/Ш
(тара 50 кг) в кількості 67 тонн протягом
строку дії цього договору.

Відповідно до п.6.1. договору цей договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та скріплення печатками
сторін.

А згідно із п.6.2. договору строк цього
договору починає свій перебіг у момент,
визначений у п.6.1. цього договору та
закінчується у момент підписання
сторонами акту прийому-передачі
зберігачем майна поклажодавцеві, але у
будь-якому випадку до 31.12.2011р.

Таким чином відповідач зобов'язаний
був повернути позивачу цемент 500 А/Ш
(тара 50 кг) в кількості 67 тонн до 31.12.2011р.
В матеріалах справи відсутні докази
повернення майна позивачу. Відзив на
позов відповідач не надав.

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога позивача про повернення
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергопромгруп" майно є обґрунтованою,
підтверджена матеріалами справи, не
спростована відповідачем та підлягає
задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №388 від 07.10.2014р. на
суму 1 827,00 грн., який відповідно до ст.49
ГПК України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) повернути
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергопромгруп" (79016, м.Львів,
вул.Замкнена, 3/2, ) майно,
яке було передане йому на тимчасове
зберігання згідно договору
відповідального зберігання №2/10зб від
24.10.2011р., а саме: цемент 500 А/Ш (тара 50 кг) в
кількості 67 тонн на суму 57 620,00 грн.

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"Енергопромгруп" (79016, м.Львів,
вул.Замкнена, 3/2, )
судовий збір в розмірі 1 827,00 грн.

4. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку ст.116
ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 08.12.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.