ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.
Справа № 5009/1497/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора - не з'явився,

позивача - Пількевич В.В.

відповідача - не з'явився,

ВДВС - Бойчук Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. № 3785
З/1-7) на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 09.10.14 у справі

за позовом Мелітопольського
міжрайонного прокурора в інтересах НАК
"Нафтогаз України", м Київ,

до ТОВ "Мелітопольські теплові мережі",
м. Мелітополь,

за участю Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, м. Київ

про стягнення 16 541 815,18 грн.

ВСТАНОВИЛА:

08.09.2014 р. відповідач у справі -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мелітопольські
теплові мережі", Запорізька область, м.
Мелітополь звернувся до
господарського суду Запорізької
області із скаргою на дії Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 09.10.2014 року
відмовлено у задоволенні скарги
відповідача на дії ВДВС України.

Відповідач із вказаною ухвалою
місцевого господарського суду не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
вищенаведену ухвалу скасувати, да
задовольнити його скаргу на дії
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України.

В судове засідання представник
відповідача не з'явився, направив на
адресу суду клопотання про відкладення
розгляду справи.

Представник позивача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечував, просив залишити її
без задоволення, а оскаржувану ухвалу
місцевого господарського суду - без
змін.

Представник Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України в судовому засіданні
проти доводів апеляційної скарги
заперечувала, просила залишити її без
задоволення, а оскаржувану ухвалу - без
змін. Також, представником Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
заявлено клопотання про оголошення
перерви в судовому засіданні для
ознайомлення з матеріалами справи.

Розглянувши клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи та
клопотання представника ВДВС України
про оголошення перерви в судовому
засіданні, колегія суддів зазначає про
відсутність підстав для їх
задоволення, зважаючи на встановлений
статтею 102 Господарського
процесуального кодексу України строк
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
місцевого господарського суду

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення
представників та перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм чинного
законодавства, колегія суддів
встановила наступне.

Згідно ст. 115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження ".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою
виконавчі листи, що видаються судами, і
накази господарських судів.

Згідно ст. 25 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
раз ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Копії постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
не пізніше наступного робочого дня
стягувану та боржникові.

03.07.2012 р. господарським судом
Запорізької області винесено рішення у
справі № 5009/1497/12 про часткове
задоволення позовних вимог
Мелітопольського міжрайонного
прокурора в інтересах Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", яким з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мелітопольські
теплові мережі" на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" стягнуто 17 684 395 грн. 85
коп. основного боргу за поставлений
природний газ, 1 465 308 грн. 90 коп. пені, 149
888 грн. 82 коп. інфляційних втрат, 282 946
грн. 44 коп. 3 % річних, 1 836 037 грн. 02 коп. - 7 %
штрафу та 64 380 грн. 00 коп. судового
збору.

16.07.2012 р. на виконання рішення суду від
03.07.2012 р. видано відповідні накази на
примусове стягнення з відповідача на
користь позивача зазначених сум.

17.08.2012 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрито виконавче провадження з
виконання наказу господарського суду
Запорізької області № 5009/1497/12, виданого
16.07.2012, про стягнення із Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мелітопольські теплові мережі" на
користь Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" 17 684 395 грн.
85 коп. основного боргу за поставлений
природний газ, 1 465 308 грн. 90 коп. пені, 149
888 грн. 82 коп. інфляційних втрат, 282 946
грн. 44 коп. 3% річних, 1 836 037 грн. 02 коп. - 7%
штрафу.

На підставі п. 3.7 Закону України від
23.06.2005 р. № 2711-IV "Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу",
виконавче провадження по виконанню
наказу господарського суду від 16.07.2012 р.
у справі № 5009/1497/12 було зупинено, на
строк участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості
підлягають зупиненню виконавчі
провадження та заходи примусового
виконання рішення щодо цього
підприємства, що підлягають виконанню
в порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

10.12.2012 року Державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
винесено постанову про стягнення
виконавчого збору в розмірі 2 141 857 грн. 70
коп.

14.06.2013 р. державним виконавцем відділу
ПВР ДВС України винесено постанову про
арешт коштів боржника, яку відповідно
до ч. 2 ст. 83 Закону було скасовано та
зобов'язано державного виконавця
провести виконавчі дії шляхом
здійснення подальших заходів
примусового виконання в межах наявного
залишку заборгованості по
вищевказаному виконавчому
провадженню.

У зв'язку з тим, що термін дії Закону
України від 23.06.2005 р. № 2711-IV "Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу"
закінчився 01.01.2014 року, Відділ
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
було поновлено виконавче провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню .

Згідно ст. 32 Закону України "Про
виконавче провадження" стягнення на
кошти та інше майно (майнові права)
боржника є одним із заходів
примусового виконання рішень, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб.

Відповідно до частин 1 - 4 ст. 52 Закону
України "Про виконавче провадження",
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах. Готівкові
кошти, виявлені у боржника,
вилучаються. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

18.07.2014 державним виконавцем відділу ПВР
ДВС України винесено постанову про
арешт коштів боржника, в межах суми 5 353
213 грн. 46 коп. Законом не передбачені
виключення щодо не накладення арешту
на кошти, які знаходиться на рахунках
боржника за виконавчим провадженням та
яким керується в своїй діяльності
державний виконавець.

Згідно відповіді Філії - Запорізького
обласного управління ПАТ "Державний
ощадний банк України" від 29.07.2014 №
26/1-73/3039, встановлено, що на 2 рахунки
(№ № 0599, 0599) зі
спеціальним режимом використання було
накладено арешт, але на них недостатньо
коштів для виконання вимог постанови.
Та повідомлено, про наявність 3-х
рахунків зі спеціальним режимом
використання, операції на яких не
підлягають зупинення відповідно до ст.
191 Закону України "Про теплопостачання".

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону
України "Про виконавче провадження",
боржник зобов'язаний надавати у строк,
установлений державним виконавцем,
достовірні відомості про свої доходи
та майно, у тому числі про майно, яким
він володіє спільно з іншими особами,
про рахунки у банках чи інших
фінансових установах. Тобто ТОВ
"Мелітопольські теплові мережі"
зобов'язані повідомити державного
виконавця про те, що рахунки відкриті в
філії - Запорізьке обласне управління
АТ "Ощадбанк", є рахунками зі
спеціальним режимом використання та
операції на них не підлягають
зупиненню відповідно до ст. 19 Закону
України "Про теплопостачання", та
надати відповідні докази. Тому
державний виконавець не мав можливості
знати про віднесення рахунків ТОВ
"Мелітопольські теплові мережі",
відкритих в філії - Запорізьке обласне
управління АТ "Ощадбанк", до рахунків зі
спеціальним режимом використання.

Згідно із статтею 6 "Про виконавче
провадження", державний виконавець
зобов'язаний використовувати надані
йому права відповідно до закону і не
допускати у своїй діяльності порушення
прав та законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" регламентовані
обов'язки та права державного
виконавця, так державний виконавець
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, у спосіб та порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим законом, надає сторонам
виконавчого провадження та їх
представникам можливість ознайомитись
з матеріалами виконавчого провадження,
розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження і їх
клопотання.

Посилання заявника на Указ підписаний
президентом України 22.07.2014 р. про
подовження терміну дії Закону України
від 23.06.2005 р. № 2711-IV "Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу" який
набрав чинності 01.08.2014 року нормативно
та процесуально не обґрунтовані,
оскільки чинним законодавством
передбачено, що Закон України не має
зворотної сили.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий господарський суд
дійшов вірного висновку щодо
правомірності дій Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України по виконанню наказу
господарського суду Запорізької
області від 16.07.2014 р. № 5009/1497/12 та не
вбачає порушень прав боржника під час
проведення виконавчих дій, при
винесені постанови від 18.07.2014 р. про
арешт коштів ТОВ «Мелітопольські
теплові мережі» в частині накладення
арешту на банківські рахунки відкриті
в філії - Запорізьке обласне управління
АТ «Ощадбанк»

Доводи апелянта скарги спростовуються
вищевказаними обставинами.

Таким чином, державний виконавець
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
діяв у відповідності до Закону України
"Про виконавче провадження", здійснюючи
необхідні заходи щодо своєчасного,
повного і неупередженого виконання
рішень суду.

Частиною 1 ст. 121-2 ГПК України
встановлено, що скарги на дії чи
бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до п. 8 Роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України №
04-5/365 від 28.03.2002 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
за результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, чи
визнає недійсними наслідки виконавчих
дій, або зобов'язує орган Державної
виконавчої служби здійснити певні
виконавчі дії, якщо він ухиляється від
їх виконання без достатніх підстав, або
визнає доводи скаржника
неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши
надані документи виконавчого
провадження про примусове виконання
наказу господарського суду
Запорізької області від 16.07.2012 р. №
5009/1497/12, колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду першої
інстанції про те, що скарга Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Мелітопольські теплові мережі" на дії
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України не
підлягає задоволенню.

Беручи до уваги всі наведені обставини
в їх сукупності, судова колегія дійшла
висновку, що під час розгляду справи
господарським судом першої інстанції
фактичні обставини справи встановлені
на основі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
обставинам справи та їм надана
правильна юридична оцінка, прийнята
ухвала відповідає нормам чинного
законодавства та підстав для її
скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що при поданні
апеляційної скарги ТОВ "Мелітопольські
теплові мережі" не сплачено судовий
збір.

Відповідно до пункту 7 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 17.05.2011 року "Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України" у випадку несплати
судового збору у встановленому законом
розмірі суд має право стягнути
недоплачену суму збору за
результатами апеляційного
провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає
необхідним стягнути з ТОВ
"Мелітопольські теплові мережі" 609 грн.
судового збору за подання апеляційної
скарги на ухвалу місцевого
господарського суду - за ставкою
судового збору, встановленою Законом
України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 09.10.2014 року
залишити без змін.

Стягнути з ТОВ "Мелітопольські теплові
мережі" (72312, Запорізька область, м.
Мелітополь, вул. Луначарського, 61, ЗКПО
05541114) на користь Державного бюджету
України 609 грн. судового збору.

Доручити господарському суду
Запорізької області видати
відповідний судовий наказ.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її підписання і може бути оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 01.12.2014
року

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Медуниця О.Є.