ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.12.2014 р.
Справа №914/1956/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Іванчук С.В., при секретарі
судового засідання Білан О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали заяви: Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
"ВЕЕМ-Будсервіс", м.Львів

про розстрочку виконання постанови
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.2014р.

у справі №914/1956/14

за позовом: Львівського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія
"ВЕЕМ-Будсервіс", м.Львів

про стягнення штрафу і пені.

Представники сторін:

від заявника (відповідача у справі): не
з'явився;

від стягувача (позивача у справі):
Панчишин В.В. - представник.

На розгляд господарського суду
Львівської області поступила заява
(вх.№5641/14 від 28.11.2014р.) Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"ВЕЕМ-Будсервіс" про розстрочку
виконання постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
28.10.2014р., згідно такого графіку:
листопад 2014 року - 4000грн. 00коп.; грудень
2014 року - 4000грн. 00коп.; січень 2015 року -
4000грн. 00коп.; лютий 2015 року - 4000грн. 00коп.;
березень 2015 року - 4000грн. 00коп.; квітень
2015 року - 4000грн. 00коп.; червень 2015 року -
4000грн. 00коп.; липень 2015 року - 4000грн.
00коп.; серпень 2015 року - 4000грн. 00коп.

У поданій заяві (вх.№5641/14 від 28.11.2014р.)
заявник зазначає, що на виконання
рішення господарського суду
Львівської області від 16.07.2014р. у справі
914/1956/14, судом видано наказ від 26.07.2014р.
про примусове виконання рішення.
Відповідно до наказу господарського
суду Львівської області з ТзОВ
«ВЕЕМ-Будсерівс» на користь ЛОТВ АМК
України стягнено 20000грн. 00коп. - штрафу,
19800грн. 00коп. - пені та 1827грн. 00коп. -
судового збору.

У зв'язку із відпусткою судді Рима Т.Я.,
відповідно до п.3.1.11. Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, 28.11.2014р. за розпорядженням
керівника апарату господарського суду
Львівської області було проведено
повторний автоматичний розподіл
справи №914/1956/14, в результаті якого
введено суддю Іванчук С.В.

Ухвалою суду від 01.12.2014р. заяву ТзОВ
«Компанія «ВЕЕМ-Будсерівс» (вх.№5641/14
від 28.11.2014р.) прийнято та призначено її
до розгляду в судовому засіданні на
09.12.2014р.

В судове засідання 09.12.2014р. заявник
(відповідач) явку повноважного
представника не забезпечив, через
канцелярію суду (вх.№53190/14 від 09.12.2014р.)
подав клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку із тим, що
представник ТзОВ «Компанія
«ВЕЕМ-Будсервіс» знаходиться в іншому
судовому засіданні у Львівському
апеляційному адміністративному суді.
Представник стягувача (позивача)
заперечив проти відкладення розгляду
справи. Судом розглянуто та відмовлено
у задоволенні клопотання б/н від
02.12.2014р. (вх.№52148/14 від 02.12.2014р.) про
відкладення розгляду справи,
враховуючи таке. В підтвердження
обставин, зазначених у клопотанні
заявником (відповідачем) жодних
доказів не подано. Пунктом 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України» від 26.12.2011р. №18 передбачено, що
у випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

В судове засідання 09.12.2014р. представник
стягувача (позивача) явку забезпечив,
проти заяви про розстрочку виконання
рішення заперечив.

Дослідивши подані суду документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується заява,
заслухавши пояснення представників,
сукупно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду заяви,
Господарський суд Львівської області,
в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 16.07.2014р. у справі
№914/1956/14 позов задоволено повністю,
вирішено стягнути з ТзОВ "Компанія
"ВЕЕМ-Будсервіс" в доход загального
фонду Державного бюджету України
20000,00грн. штрафу, 19800,00грн. пені, а також
стягнути з ТзОВ "Компанія
"ВЕЕМ-Будсервіс" в доход Державного
бюджету України 1827,00грн. судового
збору. 26.08.2014р. господарським судом
Львівської області видано відповідні
накази.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.2014р.
рішення господарського суду
Львівської області від 16.07.2014р.
залишено без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 13.11.2014р. касаційну скаргу на
рішення господарського суду
Львівської області від 16.07.2014р. та
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.2014р.
повернуто ТзОВ «Компанія
«ВЕЕМ-Будсервіс».

28.11.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила заява
(вх.№5641/14 від 28.11.2014р.) Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"ВЕЕМ-Будсервіс" про розстрочку
виконання постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
28.10.2014р., згідно такого графіку:
листопад 2014 року - 4000грн. 00коп.; грудень
2014 року - 4000грн. 00коп.; січень 2015 року -
4000грн. 00коп.; лютий 2015 року - 4000грн. 00коп.;
березень 2015 року - 4000грн. 00коп.; квітень
2015 року - 4000грн. 00коп.; червень 2015 року -
4000грн. 00коп.; липень 2015 року - 4000грн.
00коп.; серпень 2015 року - 4000грн. 00коп., у
зв'язку із складним фінансовим
становищем.

Згідно із ст.124 Конституції Україні,
судові рішення є обов"язковими до
виконання на всій території України.

Статтею 115 ГПК України передбачено, що
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов"язковими на всій
території України і виконуються в
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, за поданням
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.
Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При вирішенні питання
про відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору, та
інші обставини справи.

Згідно із п.7.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Питання щодо надання розстрочки
виконання рішення суду повинно
вирішуватися господарськими судами із
дотриманням балансу інтересів сторін,
які приймають участь у справі. Таким
чином, необхідною умовою задоволення
заяви про надання розстрочки виконання
рішення суду є з'ясування факту
дотримання балансу інтересів сторін.
Господарські суди повинні
досліджувати та оцінювати як доводи
позивача так і заперечення
відповідача, а також дотримуватися
розумно встановленого строку
розстрочки.

У п.7.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
роз'яснено, що заяву про надання
відстрочки, розстрочки, зміну способу і
порядку виконання рішення слід
розглядати за правилами ГПК у межах
розглянутої господарським судом
справи. Зокрема, заявник повинен подати
докази надіслання другій стороні копії
цієї заяви і доказів на її
обґрунтування, сторони мають бути
повідомлені про час і місце розгляду
заяви тощо.

Відповідно до частини 1 статті 9
Конституції України частиною
національного законодавства України є
Конвенція про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, ратифікована
Верховною Радою України (Закон України
від 17.07.97 №475/97-ВР). Юрисдикція
Європейського суду з прав людини є
обов'язковою в усіх питаннях, що
стосуються тлумачення та застосування
Конвенції. У рішенні Європейського
суду з прав людини від 20.07.04 по справі
"Шмалько проти України" (заява №60750/00)
зазначено, що для цілей статті 6
Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як невід'ємна частина
"судового розгляду". В зв'язку з тим, що
розстрочка подовжує період
відновлення порушеного права
стягувача, при її наданні, суди в цілях
вирішення питання про можливість її
надання, а також визначення строку
подовження виконання рішення суду,
повинні враховувати закріплені в
нормах матеріального права, і перш за
все у Європейській конвенції про
захист прав людини та основних свобод,
що є частиною національного
законодавства, допустимі межі надання
розстрочки виконання судового рішення.
Європейський суд з прав людини у своїх
рішеннях зазначає, що межі оправданої
затримки виконання рішення суду
залежать зокрема від складності
виконавчого провадження, суми та
характеру, що визначено судом. Стосовно
системності виконання Європейський
суд підкреслює, що присудження
грошових коштів не надає пом'якшення у
виконавчому провадженні, а отже сама
можливість надання розстрочки
виконання судового акту повинна носити
винятковий характер.

Заява (вх.№5641/14 від 28.11.2014р.) про
розстрочку виконання рішення суду
обґрунтована перебуванням юридичної
особи відповідача у складному
фінансовому становищі.

До поданої заявником (відповідачем)
заяви про розстрочення виконання
рішення суду, не подано жодних доказів
та в заяві жодним чином не обґрунтовано
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його виконання
неможливим. Станом на день розгляду
даної заяви не подано доказів в
підтвердження того, що заявником вжито
всіх можливих та необхідних заходів,
щодо добровільного виконання рішення,
не обґрунтовано та не подано доказів
факту примусового виконання судового
рішення та обставин що унеможливлюють
його подальше виконання. Окрім цього,
до поданої заявником заяви не додано
жодних доказів, які підтверджують
відсутність майна на яке може бути
звернено стягнення, не подано доказів,
які підтверджують наявну загрозу
банкрутства, також в заяві заявником не
наведено жодних документально
обґрунтованих обставини, які
підтверджували б загрозу банкрутства
заявника. Також заявником не подано
доказів надіслання стягувачу
(позивачу) заяви про розстрочку
виконання рішення. Заявником не
наведено виняткових обставин, які б
служили підставою для розстрочки
виконання рішення в даному випадку.

Враховуючи представлені суду
матеріали, заявником (відповідачем) не
подано документальних обґрунтувань в
підтвердження виняткових обставин та
належних доказів, для вмотивованого
розстрочення виконання рішення в
розумінні приписів ст.121 ГПК України. Із
встановленого судом не вбачається
достатніх підстав для висновку про
винятковість обставин, неможливість
або реальне ускладнення виконання
рішення суду. Підстави для
розстрочення виконання рішення суду,
що наведені заявником вказують лише на
несприятливість виконання рішення
суду для нього, а не на наявність
причин, що унеможливлюють таке
виконання.

В порядку ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене, а також
враховуючи і те, що у відповідності до
вимог ст.121 ГПК України, суд, в
десятиденний термін повинен
розглянути заяву про розстрочку
виконання рішення суду, суд прийшов до
висновку про відмову в задоволенні
заяви (вх.№5641/14 від 28.11.2014р.) ТзОВ
«Компанія «ВЕЕМ-Будсервіс» про
виконання постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
28.10.2014р. у справі №914/1956/14.

Враховуючи вищенаведене, керуючись
статтями 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви (вх.№5641/14 від
28.11.2014р.) ТзОВ «Компанія
«ВЕЕМ-Будсервіс» про виконання
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 28.10.2014р. у
справі №914/1956/14 відмовити.

Суддя
Іванчук С.В.