ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

03.12.2014
Справа № 6/5009/1942/11

За позовом Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі: Відокремленого підрозділу
"Запорізька атомна електрична станція"
(71504, м. Енергодар Запорізької області,
вул. Промислова, 133)

До Виконавчого комітету
Енергодарської міської ради (71502, м.
Енергодар Запорізької області, вул.
Курчатова, 11)

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні

відповідача:

Енергодарська міська рада (71502, м.
Енергодар Запорізької області, вул.
Курчатова, 11)

Управління комунальної власності
Енергодарської міської ради (71502, м.
Енергодар Запорізької області, вул.
Набережна, 24)

Про стягнення шкоди в
сумі 5 712 грн. 60 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Павленко С.С. - дов.
№ 646 від 24.03.2014р.

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

Від третьої особи: не з'явився

Розглянувши матеріали справи за
позовом Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі:
Відокремленого підрозділу "Запорізька
атомна електрична станція" м. Енергодар
Запорізької області до Виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
м. Енергодар Запорізької області, треті
особи, які не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Енергодарська міська рада
м. Енергодар Запорізької області та
Управління комунальної власності
Енергодарської міської ради м.
Енергодар Запорізької області, про
стягнення шкоди в сумі 5 712 грн. 60 коп.,
суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з Виконавчого
комітету Енергодарської міської Ради
на користь ДП НАЕК «Енергоатом» в особі
ВП «ЗАЕС» шкоду розмірі 5 712грн. 60 коп.,
яка є різницею між встановленим
розміром тарифу та економічно
обґрунтованими витратами на
виробництво за період з 16.07.2009 р. по
22.09.2010р.

Позивач надав суду письмові пояснення
наступного змісту: предметом спору є
зобов'язання виконавчого комітету
Енергодарської міської ради
відшкодувати позивачу різницю між
затвердженим розміром тарифів і
економічно обґрунтованими витратами
на виробництво послуг з водопостачання
визначеному колу споживачів у сумі 5712,60
грн. Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначаються Законом України
"Про житлово-комунальні послуги".
Статтею 7 Закону визначені
повноваження органів місцевого
самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг, зокрема,
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону. Розділ VII закону України "Про
житлово-комунальні послуги" містить
основні принципи та порядок
тарифоутворення, а саме: порядок
формування визначає Кабінет Міністрів
України. Порядок формування тарифу на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
затверджений постановою КМ України від
12.06.2006р. № 959; виконавці/виробники
самостійно здійснюють розрахунки
економічно обґрунтованих витрат на
виробництво житлово-комунальних
послуг. ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП
"ЗАЕС" було здійснено розрахунок
економічно обґрунтованих витрат на
виробництво. Листом № 05-50/9360 на адресу
Державної інспекції з контролю за
цінами в Запорізькій області були
направлені документи, які
обґрунтовують витрати на виробництво у
розмірі 0,26 грн. за 1 куб. м. води, для
отримання висновку щодо розрахунку
економічно обґрунтованих витрат.
Державна інспекція з контролю за
цінами в Запорізькій області,
розглянувши надані документи
підтвердила економічну
обґрунтованість розрахунку, про що був
виданий висновок № В125/01-15/1412 від
19.05.2009р.; органи місцевого
самоврядування здійснюють
затвердження цін/тарифів в розмірі
економічно обґрунтованих витрат.
Виконавчий комітет 16.07.2009 року рішенням
№ 193 погодив тариф на послуги з
водопостачання, для групи споживачів,
що надаються ВП ЗАЕС у розмірі 0,26 грн.
за 1 куб. м. води, але для: КП "ВК
"Тепло-водоканал" та КП "ПКВ"(п.4 даного
рішення) залишив тариф на рівні 0,22 грн.
за 1 м. куб. води, тобто нижче розміру
економічно обґрунтованих витрат на
виробництво. За період з 16.07.2009р.
(рішення виконавчого комітету № 193 від
16.07.2009р.) по 22.09.2010 р. (набрання чинності
рішенням виконавчого комітету № 278 від
15.09.2010р.) позивач був вимушений
застосовувати тариф (0,22 грн. за 1 куб.м.)
нижче економічно обґрунтованих витрат
(0,26 грн. за 1 куб. м.), що призвело до
неотримання прибутку та виникнення
різниці у розмірі 5712,60 грн. Зазначене
підтверджується наступним:
взаємовідносини з КП "ПК
"Тепло-водоканал" договір про надання
послуг з водопостачання № 8 ТВ-09 від
20.02.2009р; акти наданих послуг: серпень
2009р. - № 10/08 спожито 85288 куб. м. води;
вересень 2009р. - № 30/09 спожито 37355 куб. м.
води; жовтень 2009р. - № 16/10 спожито 12922
куб. м. води, всього спожито 135565 куб. м.
води, тариф по рішенню 0,22 грн. - 135565 х 0,22 =
29824,30 економічно обґрунтований 0,26 грн. -
135565 х 0,26 = 35246,90, різниця складає 35246,90 -
29824,30 = 5422,60 грн.; взаємовідносини з КП
"ПКС": договір про надання послуг з
водопостачання № 69/605/03 від 12.12.2003р.;
акти наданих послуг: серпень 2009р. - № 11/08
спожито 950 куб. м. води; вересень 2009р. - №
31/09 спожито 496 куб. м. води; жовтень 2009р. -
№ 17/10 спожито 205 куб. м. води; листопад
2009р. - №158/11 спожито 17 куб. м. води;
грудень 2009р. - № 114/12 спожито 25 куб. м.
води; січень 2010р. - № 05/01 спожито 20 куб. м.
води; лютий 2010р. - № 11/02 спожито 33 куб. м.
води; березень 2010р. - № 09/03 спожито 36 куб.
м. води; квітень 2010р. - № 106/04 спожито 151
куб. м. води; травень 2010р. - № 05/05 спожито
946 куб. м. води; червень 2010р. - № 63/06
спожито 1175 куб. м. води; липень 2010р. - №
31/07 спожито 951 куб. м. води; серпень 2010р. -
№ 11/08 спожито 1994 куб. м. води; вересень
2010р. - № 44/09 спожито 250 куб. м. води;
всього спожито 7250 куб. м. води, тариф по
рішенню 0,22 грн. - 7250 х 0,22 = 1595,00
економічно обґрунтований 0,26 грн. - 7250 х
0,26 = 1885,00, різниця складає 1885,00 - 1595,00 = 290
грн. Виконавчим комітетом, у результаті
порушення прав позивача на отримання
прибутку за надані житлово-комунальні
послуги, спричинено ВП ЗАЕС збитків у
розмірі 5712,60 грн., що надає право ДП
"НАЕК "Енергоатом" в особі ВП
"Запорізька АЕС", відповідно до статті 22
ЦК України, на їх відшкодування. Стаття
1166 ЦК України встановлює, що майнова
шкода, завдана бездіяльністю,
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала. Шкода, згідно зі
ст. 1173 ЦК України, завдана органом
місцевого самоврядування
відшкодовується органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цих
органів. Зі змісту вищезазначених норм
вбачається, що відшкодування шкоди,
завданої органом місцевого
самоврядування при здійсненні ним
своїх владних повноважень, можливе
лише за наявності такого елементу
складу цивільного правопорушення, як
протиправна поведінка особи, що
заподіяла шкоду. У даному випадку
протиправна поведінка виконавчого
комітету Енергодарської міської Ради
це бездіяльність, а саме не здійснення
дій (не затвердження тарифу на рівні
економічно обґрунтованих витрат), які
передбачені Законом України "Про
житлово-комунальні послуги".
Відповідно до п.4 ст. 31 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", у разі
встановлення органом місцевого
самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
орган, який їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між встановленим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.
Пунктом 5 статті 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що видатки на
відшкодування витрат підприємствам, що
пов'язані із встановленням тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
фінансується за рахунок відповідного
місцевого бюджету. Згідно з приписами
п. 6 статті 75 Бюджетного кодексу
України, виконавчі органи місцевих рад
надають пропозиції щодо показників
проекту місцевого бюджету, а місцеві
ради, у відповідності до п. 3 ст. 77
зазначеного кодексу, приймають
відповідне рішення про затвердження
міського бюджету. Таким чином, для
відшкодування Виконавчим комітетом
витрат позивача, він повинен був надати
пропозиції до Енергодарської міської
Ради про суму різниці між встановленим
розміром тарифу та економічно
обґрунтованими витратами для
затвердження Енергодарської міською
Радою міського бюджету з вказаними
видатками з бюджету. Зазначені дії
виконавчим комітетом проведені не
були. Факт не затвердження Виконавчим
комітетом Енергодарської міської Ради
тарифу на послуги з водопостачання на
рівні економічно обґрунтованих витрат
та подальше ненадання відшкодування з
відповідного місцевого бюджету
різниці між діючим тарифом та
економічно обґрунтованими витратами
на виробництво цих послуг для
споживачів КП "ВК "Тепло-водоканал" та
КП "ПКВ", свідчить про невиконання
виконавчим комітетом своїх обов'язків
у сфері затвердження тарифів на
житлово-комунальні послуги, та
спричиняє збитки ДП "НАЕК "Енергоатом" в
особі ВП "Запорізька АЕС" у розмірі 5712,60
грн. ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП
"ЗАЕС" 04.10.2010 року звернулося до
Енергодарського міського суду
Запорізької області з
адміністративним позовом про визнання
протиправним та скасування п. 2.1, п. 2.2, п.
4.1, п. 4.2 рішення виконавчого комітету
Енергодарської міської ради від 16.07.2009
р. за № 193 "Про погодження тарифу з
водопостачання (транспортування
технічної води з насосної станції
підживлення)". Підставою для подання
позову є невідповідність зазначених
пунктів рішення виконавчого комітету
визначеній законом компетенції органу,
який його видав, та є такими, що не
відповідають принципам державного
регулювання цін/тарифів у сфері
житлово-комунальних послуг та
порушують права й законні інтереси
позивача. 06.10.2010р. ухвалою
Енергодарського міського суду
Запорізької області порушено
провадження по адміністративній
справі № 2-а-807. 27.01.2011р. Енергодарським
міським судом Запорізької області на
адресу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
була направлена справа № 2-а-10/11 для
розгляду апеляційної скарги КП "ВК
"Тепло-водоканал" на ухвалу суду від
06.10.2010р. про поновлення пропущеного
строку та відкриття провадження у
адміністративній справі за позовом ДП
"НАЕК "Енергоатом" в особі ВП
"Запорізька АЕС". Станом на теперішній
час ухвали щодо відкриття апеляційного
провадження або відмови у відкритті
апеляційного провадження до ДП "НАЕК
"Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС"
не надходили. Таким чином, не
затвердження виконавчим комітетом для
споживачів: КП "ВК "Тепло-водоканал" та
КП "ПКВ" тарифу на рівні економічно
обґрунтованих витрат, порушує право ВП
ЗАЕС на отримання прибутку при наданні
послуг з водопостачання та спричиняє
збитків у розмірі 5712,60 грн.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву, де зазначив наступне:
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" до повноважень органів
місцевого самоврядування у сфері
житлово-комунальних послуг належить
встановлення цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги відповідно
до закону. Норма цієї статті
кореспондується з п. 2 ч. 1 ст. 28 Закону
України "Про місцеве самоврядування",
за якою до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів на побутові, комунальні (крім
тарифів на теплову енергію,
централізоване водопостачання та
водовідведення, які встановлюються
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг України),
транспортні та інші послуги. Частинами
2, 3 ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, виконавці/виробники
здійснюють розрахунки економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
(надання) житлово-комунальних послуг і
подають їх органам, уповноваженим
здійснювати встановлення тарифів.
Органи місцевого самоврядування
встановлюють тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
не нижче економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво. Відповідно до
рішень виконавчого комітету
Енергодарської міської ради від
27.08.2008р. №239 "Про погодження тарифу на
послуги з водопостачання
(транспортування технічної води з
насосної станції підживлення) для
групи споживачів - інші, що надаються ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК Енергоатом",
від 16.07.2009р. № 193 "Про погодження тарифу
на послуги з водопостачання
(транспортування технічної води з
насосної станції підживлення) для
групи споживачів - інші, що надаються ВП
"Запорізька АЕС" ДП НАЕК Енергоатом",
від 15.09.2010р. №278 "Про погодження тарифу
на послуги з водопостачання
(транспортування технічної води з
насосної станції підживлення) для
групи споживачів - інші, що надаються ВП
"Запорізька АЕС"ДП НАЕК Енергоатом"
погоджувались тарифи на послуги з
водопостачання для групи споживачів -
інші, з чітко визначеним колом
суб'єктів господарювання, згідно з
додатками до цих рішень. Підпунктами 2.1
вказаних рішень встановлено, що для
комунального підприємства "Виробничий
комбінат "Тепло-водоканал" рішення
набувають чинності з моменту введення
нового тарифу на послуги з
водовідведення для населення,
бюджетних організацій та інших
споживачів, після затвердження
відповідним рішенням виконавчого
комітету. Також, підпунктом 2.2 рішень
від 27.08.2008р. № 239 та від 16.07.2009р. № 193
встановлено, що для комунального
підприємства "Підприємство
комунальної власності" рішення
набувають чинності з моменту введення
нового тарифу на послуги з утримання
будинків, споруд та прибудинкових
територій для населення, після
затвердження відповідним рішенням
виконавчого комітету. Під введенням
нового тарифу мається на увазі
перегляд діючих тарифів для
комунальних підприємств "Виробничий
комбінат "Тепло-водоканал" та
"Підприємство комунальної власності" у
зв'язку із збільшенням економічних
витрат на виробництво комунальних
послуг та урахування збільшених витрат
при подальшому затвердженні тарифів на
послуги. Рішенням виконавчого комітету
рішень від 27.08.2008р. №239, від 16.07.2009р. №193
та від 15.09.2010р. №278 не встановлювались
тарифи на житлово-комунальні послуги.
За умовами п. 2.1. та п. 2.2 вказаних рішень
передбачено застосування раніше
встановлених тарифів на послуги з
водопостачання. Частиною 4 ст.31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", у разі встановлення органом
місцевого самоврядування тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
орган, який їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між встановленим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг.
Предметом даного спору є відшкодування
з місцевого бюджету різниці між
затвердженим розміром тарифів та
економічно обґрунтованими витратами
на їх виробництво у розмірі 5712,60 грн. В
силу ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" обов'язок
органу місцевого самоврядування
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям /виробникам/
різницю між затвердженим розміром
цін/тарифів та обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг
виникає лише у разі затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво. У позові же зазначено в
якості підстави для його задоволення,
що саме не затвердження відповідачем
для споживачів КП "ВК "Тепловодоканал"
та КП "ПКВ" тарифу на рівні економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
цих послуг порушує права позивача на
отримання прибутку при наданні послуг
з водопостачання та спричиняє збитки у
розмірі 5712,60 грн. Відшкодування витрат
позивача, що пов'язані із затвердженням
тарифів на житлово-комунальні послуги
нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво, можливе за умови
наявності самого факту затвердження
таких тарифів. В обґрунтування своїх
вимог позивач посилається на частину 1
статті 77 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", відповідно
до якої шкода, заподіяна юридичним і
фізичним особам в результаті
неправомірних рішень, дій або
бездіяльності органів місцевого
самоврядування, відшкодовується за
рахунок коштів місцевого бюджету.
Відшкодування шкоди, завданої органом
місцевого самоврядування при
здійсненні ним своїх владних
повноважень, можливе лише за наявності
такого елементу складу цивільного
правопорушення, як протиправна
поведінка особи, що заподіяла шкоду.
Належним та допустимим доказом
протиправної поведінки особи, що
завдала шкоду, в даному випадку, було б
рішення суду про визнання
неправомірними дій чи бездіяльності
Енергодарської міської ради або її
виконавчого комітету щодо перегляду
тарифів на житлово-комунальні послуги.
Проте, дії або бездіяльність
Енергодарської міської ради та її
виконавчого комітету на даний час не
визнані неправомірними, а рішення
виконавчого комітету від 27.08.2008р. № 239,
від 16.07.2009р. № 193 та від 15.09.2010р. № 278
недійсними з мотивів їх
невідповідності Конституції або
законам України, тобто в судовому
порядку, тому вказане посилення
позивача є хибним. Відповідно до п. 45 ч. 1
ст. 2 Бюджетного кодексу України
рішення про місцевий бюджет -
нормативно-правовий акт Верховної Ради
Автономної Республіки Крим чи
відповідної місцевої ради, виданий в
установленому порядку, що затверджує
місцевий бюджет та визначає
повноваження відповідно Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації або
виконавчого органу місцевого
самоврядування здійснювати виконання
місцевого бюджету протягом бюджетного
періоду. Частина 1 ст.3 Бюджетного
кодексу України, бюджетний період для
всіх бюджетів, що складають бюджетну
систему, становить один календарний
рік, який починається 1 січня кожного
року і закінчується 31 грудня того ж
року. Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 23
Бюджетного кодексу України, будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.
Бюджетні призначення встановлюються
законом про Державний бюджет України
чи рішенням про місцевий бюджет у
порядку, визначеному цим Кодексом.
Станом на 01.03.2011р. відповідні бюджетні
призначення у бюджеті міста Енергодара
на 2011 рік не передбачені. Крім того,
відповідно до порядку, що встановлений
ст. 22 Бюджетного кодексу України,
видатки з бюджету здійснюються через
головних розпорядників коштів,
визначених в рішенні про бюджет міста.
Виконавчий комітет та Енергодарська
міська рада, відповідно до рішення
міської ради від 29.10.2012 №44 "Про бюджет
міста Енергодара на 2011 рік", не є
розпорядниками коштів на
житлово-комунальне господарство.
Просить у позові відмовити повністю.

Третя особа - Енергодарська міська рада
надала суду відзив на позовну заяву
наступного змісту: відповідно до ч. 5 ст.
31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги", видатки на
відшкодування втрат підприємств, що
пов'язані із встановленням тарифів на
житлово-комунальні послуги на рівні, що
унеможливлює отримання прибутку,
фінансуються за рахунок коштів
відповідного місцевого бюджету.
Відповідно до п. 45 ч.1 ст. 2 Бюджетного
кодексу України рішення про місцевий
бюджет - нормативно-правовий акт
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи відповідної місцевої ради,
виданий в установленому порядку, що
затверджує місцевий бюджет та визначає
повноваження відповідно Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
місцевої державної адміністрації або
виконавчого органу місцевого
самоврядування здійснювати виконання
місцевого бюджету протягом бюджетного
періоду. Частина 1 ст. 3 Бюджетного
кодексу України, бюджетний період для
всіх бюджетів, що складають бюджетну
систему, становить один календарний
рік, який починається 1 січня кожного
року і закінчується 31 грудня того ж
року. Відповідно до п. п. 1, 2 ст. 23
Бюджетного кодексу України, будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення.
Бюджетні призначення встановлюються
законом про Державний бюджет України
чи рішенням про місцевий бюджет у
порядку, визначеному цим Кодексом.
Станом на 01.03.2011р. відповідні бюджетні
призначення у бюджеті міста Енергодара
на 2011 рік не передбачені. Крім того,
відповідно до порядку, що встановлений
ст.22 Бюджетного кодексу України,
видатки з бюджету здійснюються через
головних розпорядників коштів,
визначених в рішенні про бюджет міста.
Енергодарська міська рада, відповідно
до рішення міської ради від 29.10.12 №44
"Про бюджет міста Енергодара на 2011 рік",
не є розпорядниками коштів на
житлово-комунальне господарство.
Просить у позові відмовити повністю.

Ухвалою від 16.05.2011 року провадження у
справі № 6/5009/1942/11 зупинялось до
розгляду Енергодарським міським судом
Запорізької області адміністративної
справи № 2-а-10/11 та набрання рішенням у
вказаній справі законної сили. Цією ж
ухвалою, від 16.05.2011 року, суд зобов'язав
сторони повідомити і підтвердити
документально про усунення обставин,
що послужили підставою для зупинення
провадження по даній справі.

18.11.2014 року до господарського суду
Запорізької області надійшла заява
позивача вих. № 28-23/25799 від 14.11.2014 року
про поновлення провадження у справі №
6/5009/1942/11, оскільки справа № 2-а-10/11 була
розглянута судом і судове рішення у цій
справі набрало законної сили. На
підтвердження своїх доводів позивач
надав суду належним чином засвідчені
копії постанови Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2013 року та ухвали Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2014 року у справі № 2-а-10/2011.

Заява позивача була прийнята судом,
оскільки обставини, які зумовили
зупинення провадження у справі №
6/5009/1942/11 відпали. Суд поновив
провадження у справі № 6/5009/1942/11 та
призначив засідання суду на 03.12.2014р.

03.12.2014р. розгляд справи був продовжений
та прийнято рішення.

Ухвала суду про поновлення провадження
у справі направлялась відповідачу та
третім особам, що підтверджується
вихідним реєстраційним номером, якій
зазначеній на зворотній стороні
ухвали, випискою з журналу реєстрації
вихідних документів та реєстром на
відправлення кореспонденції.

Відповідач та треті особи, повідомлені
про місце, день та час розгляду справи,
в порядку, передбаченому ГПК України, в
судове засідання 03.12.2014р. не з'явились,
про причини неявки суд не повідомили, в
зв'язку з чим, відповідно до ст. 75 ГПК
України, суд розглядає справу за
наявними в ній матеріалами.

Відповідач надав суду письмові
пояснення від 02.12.2014р., де вказав
наступне: позовну заяву ДП "НАЕК
"Енергоатом" ВП "Запорізька АЕС" (надалі
- позивач) відповідач вважає
необґрунтованою та безпідставною
виходячи з наступного. Відповідно до п.
п. 2 п. "а" ст. 28 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" (в
редакції 2011 року) виконавчі органи рад
встановлюють в порядку і в межах,
визначених законодавством тарифи щодо
оплати побутових, комунальних,
транспортних та інших послуг, які
надаються підприємствам та
організаціям комунальної власності
відповідної територіальної громади.
Також п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
передбачені повноваження органів
місцевого самоврядування
встановлювати ціни/тарифи на
житлово-комунальні послуги. Згідно до
ч. 3 ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" (в редакції
2011 року) органи місцевого
самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво. У разі затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
орган, що їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між затвердженим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг (ч.
4 ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" в редакції
2011 року). Видатки на відшкодування
витрат підприємств, що пов'язані із
затвердженням цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво, відповідно
сільська, селищна, міська рада
передбачає у відповідному місцевому
бюджеті (ч. 5 ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" в редакції
2011 року). Затвердження цін/товарів на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво без
відповідного відшкодування не
допускається і може бути оскаржено в
суді (ч. 6 ст. 31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" в редакції
2011 року). Відповідач погодив позивачу
тарифи на житлово-комунальні послуги
згідно до п. 1 рішення виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
від 16.07.2009р. № 193 в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво, що підтверджується
висновком Державної інспекції з
контролю за цінами в Запорізькій
області від 19.05.2009р. № В125/01-15/1412.
Оскільки, в п. 2.1., 2.2., 4.1., 4.2 даного
рішення не зазначено, що затверджені
тарифи є нижчими від розміру
економічно обґрунтованих витрат, та не
визначено обов'язок про повернення
різниці між затвердженим розміром
тарифу та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг з
відповідного бюджету, Позивач повинен
був відповідно до ч. 6 ст. 31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" та ст. 1175 ЦК України звернутися
до суду з позовом щодо визнання
незаконними та скасування рішення
виконкому від 16.07.2009р. № 193. Відповідно
до п. 5 мотивувальної частини рішення
Конституційного Суду України від
16.04.2009р. № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 суд
дійшов висновку, що ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
- це акти одноразового застосування,
які вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання. В мотивувальній частині
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2014р. у справі № К/800/56398/13,
яке набрало законної сили, суд
визначив, що рішення виконкому від
16.07.2009р. № 193 не є актом одноразового
застосування, яке вичерпало свою дію, а
отже є нормативно-правовим актом. Таким
чином, при вирішенні даної справи про
відшкодування шкоди необхідно
керуватися ст. 1175 ЦК України, де
визначено, що шкода, завдана фізичній
або юридичній особі в результаті
прийняття органом державної влади або
органом місцевого самоврядування
нормативно - правового акта, що був
незаконним і скасований,
відшкодовується державою або органом
місцевого самоврядування незалежно
від вини посадових і службових осіб цих
органів. Оскільки на сьогоднішній день
немає судових рішень про визнання
незаконним та скасування рішення
виконкому від 16.07.2009р. №193, що
підтверджується постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.06.2013р. у
справі № 2-а-10/2011 та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2014р. у справі № К/800/56398/13, то підстав
для відшкодування шкоди Позивачу, що є
предметом розгляду цієї справи, немає.
На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст. 1175 ЦК України, керуючись ст. 22, 82
ГГЖ України, відповідач просить суд:
відмовити позивачу у задоволенні
позову в повному обсязі та судовий збір
покласти на позивача.

Третя особа - Управління комунальної
власності Енергодарської міської ради
надала суду письмові пояснення від
28.11.2014р., де вказала наступне: позовну
заяву ДП «НАЕК «Енергоатом» ВП
«Запорізька АЕС» (надалі - позивач)
Управління комунальної власності
Енергодарської міської ради вважає
необґрунтованою та безпідставною
виходячи з наступного. Відповідно до п.
п. 2 п. «а» ст. 28 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» (в
редакції 2011 року) виконавчі органи рад
встановлюють в порядку і в межах,
визначених законодавством тарифи щодо
оплати побутових, комунальних,
транспортних та інших послуг, які
надаються підприємствами та
організаціями комунальної власності
відповідної територіальної громади.
Також п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачені повноваження органів
місцевого самоврядування
встановлювати ціни/тарифи на
житлово-комунальні послуги. Згідно до
ч. 3 ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» (в
редакції 2011 року) органи місцевого
самоврядування затверджують
ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво. У разі затвердження
цін/тарифів на житлово-комунальні
послуги нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
орган, що їх затвердив, зобов'язаний
відшкодувати з відповідного місцевого
бюджету виконавцям/виробникам різницю
між затвердженим розміром цін/тарифів
та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг (ч.
4 ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» в редакції
2011 року). Видатки на відшкодування
витрат підприємств, що пов'язані із
затвердженням цін/тарифів на
житло-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво, відповідна
сільська, селищна, міська рада
передбачає у відповідному місцевому
бюджеті (ч. 5 ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» в редакції
2011 року). Затвердження цін/тарифів на
житло-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво без
відповідного відшкодування не
допускається і може бути оскаржено в
суді (ч. 6 ст. 31 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» в редакції
2011 року). Відповідач погодив позивачу
тарифи на житло-комунальні послуги
згідно до п. 1 рішення виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
від 16.07.2009р. № 193 в розмірі економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво, що підтверджується
висновком Державної інспекції з
контролю за цінами в Запорізькій
області від 19.05.2009р. № В 125/01-15/1412.
Оскільки, в п. 2.1., 2.2., 4.1., 4.2 даного
рішення не зазначено що затверджені
тарифи є нижчими від розміру
економічно обґрунтованих витрат, та не
визначено обов'язок про повернення
різниці між затвердженим розміром
тарифу та економічно обґрунтованими
витратами на виробництво цих послуг з
відповідного бюджету, Позивач повинен
був у відповідності до ч. 6 ст. 31 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» та ст. 1175 ЦК України
звернутися до суду з позовом щодо
визнання незаконним та скасування
рішення виконкому від 16.07.2009р. № 193.
Відповідно до п. 5 мотивувальної
частини рішення Конституційного Суду
України від 16.04.2009р. №7-рп/2009 у справі
№1-9/2009 суд дійшов висновку, що
ненормативні правові акти місцевого
самоврядування - це акти одноразового
застування, які вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання. В
мотивувальній частині ухвали Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2014 у справі № К/800/56398/13, яке набрало
законної сили, суд визначив, що рішення
виконкому від 16.07.2009р. № 193 не є актом
одноразового застосування, яке
вичерпало свою дію, а отже є
нормативно-правовим актом. Таким чином,
при вирішенні даної справи про
відшкодування шкоди необхідно
керуватися ст. 1175 ЦК України, де
визначено: «шкода, завдана фізичній або
юридичній особі в результаті прийняття
органом державної влади або органом
місцевого самоврядування
нормативно-правового акта, що був
визнаний незаконним і скасований,
відшкодовується державою або органом
місцевого самоврядування незалежно
від вини посадових і службових осіб
цих». Оскільки на сьогоднішній день не
має судових рішень про визнання
незаконним та скасування рішення
виконкому від 16.07.2009р. № 193, що
підтверджується постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.06.2013р. у
справі №2-а-10/2011 та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2014р. у справі № К/800/56398/13, то підстав
для відшкодування шкоди позивачу, що є
предметом розгляду у цій справі, не має.
На підставі вищенаведеного, відповідно
до ст. 1175 ЦК України, керуючись ст.22, 82
ГПК України, третя особа 2 просить суд:
відмовити у позові позивачу про
стягнення шкоди в сумі 5712 грн. 60 коп.
повністю. Судовий збір покласти на
позивача. Справу розглянути без участі
представника третьої особи 2.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників позивача, (відповідача
та Енергодарську міську раду в
судовому засіданні 16.05.2011р.) суд вважає,
що в задоволені позову слід відмовити з
наступних підстав:

28.05.2009 року ВП "Запорізька АЕС" ДП НАЕК
"Енергоатом" звернулась із заявою до
Енергодарської міської ради
Запорізької області про розгляд і
затвердження проекту тарифів на
послуги по водопостачанню для групи
споживачів - інші: КП "Підприємство
комунальної власності", КП "ВК
"Тепло-водоканал"", ПП "Енхол", ЗАТ
"Енергатон", СГТ "Будівельник", Філії № 28
Енергодарського теплично-овочевого
комбінату ДП "Агроспецсервіс", надавши
висновок Державної інспекції з
контролю за цінами в Запорізькій
області від 19 травня 2009 року, в якому
вказано, що розрахунок планових витрат
з надання послуг централізованого
водопостачання (транспортування
технічної води з насосної станції
підпитки), який визначений у розмірі 0,26
гривень за 1 метр кубічний води є
економічно обґрунтованим (а. с. 15, т.1).

16.07.2009 року, керуючись статтею 28 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та статтею 31 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
Виконавчим комітетом Енергодарської
міської ради було прийнято рішення №
193, яким погоджено ВП "Запорізька АЕС" ДП
НАЕК "Енергоатом" тариф на послуги з
водопостачання для групи споживачів -
інші, з чітко визначеним колом
суб'єктів господарювання згідно із
додатком, у розмірі 0,26 грн. за 1 куб. м
(без ПДВ) та у розмірі 0,31 грн. за 1 куб. м
(з ПДВ).

Пунктом 2 вищевказаного рішення
встановлено, що воно набуває чинності з
дня його опублікування в засобах
масової інформації для групи
споживачів - інші, крім:

2.1) КП "ВК "Тепло-водоканал"", для якого
набуває чинності з моменту введення
нового тарифу на послуги з
водовідведення для населення,
бюджетних організацій та інших
споживачів, після затвердження
відповідним рішенням виконавчого
комітету;

2.2) КП "Підприємство комунальної
власності", для якого набуває чинності
з моменту введення нового тарифу на
послуги з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій для населення,
після затвердження відповідним
рішенням виконавчого комітету.

У відповідності до пункту 4 рішення
відповідача, визнано таким, що втратило
чинність рішення виконавчого комітету
Енергодарської міської ради
Запорізької області № 239 від 27.08.2008 року
"Про погодження тарифу на послуги з
водопостачання (транспортування
технічної води з насосної станції
підживлення) ВП "Запорізька АЕС" ДП
НАЕК "Енергоатом"" для групи споживачів
- інші, крім:

4.1) КП "ВК "Тепло-водоканал", для якого
тривалість даного рішення до введення
нового тарифу на послуги з
водовідведення для населення,
бюджетних організацій та інших
споживачів після затвердження, після
затвердження відповідним рішенням
виконавчого комітету;

4.2) КП "Підприємство комунальної
власності", для якого тривалість даного
рішення до введення нового тарифу на
послуги з утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій для населення,
після затвердження відповідним
рішенням виконавчого комітету.

Позивач звертався до Енергодарського
міського суду Запорізької області з
позовною заявою до Виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
про визнання протиправним та
скасування п. 2.1, 2.2, 4.1, 4.2 рішення
Виконавчого комітету Енергодарської
міської ради №193 від 16.07.2009р. Постановою
Енергодарського міського суду
Запорізької області від 19.09.2011р. були
задоволені позовні вимоги позивача.
Але, постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2013р., постанова Енергодарського
міського суду Запорізької області від
19.09.2011р. була скасована, в задоволені
позову було відмовлено (справа 2-а-10/2011).
Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2013р. була залишена без змін
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2014р. (справа К/800/56398/13).

З всього вищевикладеного вбачається,
що п. 2.1, 2.2, 4.1, 4.2 рішення Виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
№193 від 16.07.2009р. не були визнані
протиправними та не були скасовані
рішенням суду.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 144 Конституції
України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території. Рішення органів
місцевого самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.
Аналогічне положення міститься в
частині 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 28 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" передбачено,
що до відання виконавчих органів
міських рад належать повноваження
стосовно встановлення в порядку і
межах, визначених законодавством,
тарифів щодо оплати побутових,
комунальних, транспортних та інших
послуг, які надаються підприємствами
та організаціями комунальної
власності відповідної територіальної
громади; погодження в установленому
порядку цих питань з підприємствами,
установами та організаціями, які не
належать до комунальної власності.

Згідно із частиною 6 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" виконавчий комітет сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради в межах своїх
повноважень приймає рішення. Рішення
виконавчого комітету приймаються на
його засіданні більшістю голосів від
загального складу виконавчого
комітету і підписуються сільським,
селищним, міським головою, головою
районної у місті ради.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 7
Закону України "Про житлово-комунальні
послуги" до повноважень органів
місцевого самоврядування у сфері
житлово - комунальних послуг належить
встановлення цін/тарифів на житлово -
комунальні послуги відповідно до
закону.

Частиною 2 статті 14 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
встановлено, що ціни/тарифи на
комунальні послуги та послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій формуються і
затверджуються центральними органами
виконавчої влади, національними
комісіями, що здійснюють державне
регулювання у відповідних сферах, та
органами місцевого самоврядування
відповідно до їхніх повноважень,
визначених законом.

У відповідності до статті 31 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" виконавці/виробники
здійснюють розрахунки економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
житлово-комунальних послуг і подають
їх на затвердження органам місцевого
самоврядування в установленому
законодавством порядку.

Органи місцевого самоврядування
затверджують ціни/тарифи на
житлово-комунальні послуги в розмірі
економічно обґрунтованих витрат на їх
виробництво.

У разі затвердження цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво орган, що їх
затвердив, зобов'язаний відшкодувати з
відповідного місцевого бюджету
виконавцям/виробникам різницю між
затвердженим розміром цін/тарифів та
економічно обґрунтованими витратами
на виробництво цих послуг.

Аналогічне положення кореспондується
з частини 6 статті 9 Закону України "Про
ціни і ціноутворення", який діяв на
момент виникнення спірних
правовідносин, якою передбачено, що
органи виконавчої влади та органи
місцевого самоврядування, які своїм
рішенням встановлюють (затверджують)
ціни (тарифи) на роботи (послуги) у
розмірі, нижчому за розмір економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
(надання), зобов'язані відшкодовувати
суб'єкту господарювання різницю між
встановленим (затвердженим) розміром
ціни (тарифу) та розміром економічно
обґрунтованих витрат на виробництво
(надання) зазначених робіт (послуг) за
рахунок коштів відповідних бюджетів.

Слід особисто відмітити, що рішенням №
193 від 16 липня 2009 року Виконавчий
комітет Енергодарської міської ради не
затверджував ціни/тарифи на
житлово-комунальні послуги нижчими від
розміру економічно обґрунтованих
витрат на їх виробництво. Відповідач
вказаним рішенням № 193 від 16.07.2009 року
фактично відстрочив строк введення
погодженого ВП "Запорізька АЕС" ДП НАЕК
"Енергоатом" тарифу для двох споживачів
та визначив термін набуття чинності
рішення для комунальних підприємств.

Висновок Державної інспекції з
контролю за цінами в Запорізькій
області від 19.05.2009 року підтверджує, що
затверджений рішенням Виконавчогой
комітету Енергодарської міської ради
№ 193 від 16.07.2009 року був тариф у розмірі
0,26 гривень за 1 метр кубічний води,
являється економічно обґрунтованим (а.
с. 15, т.1).

Оскільки Виконавчий комітет
Енергодарської міської ради не
затверджував рішенням № 193 від 16.07.2009
року ціни/тарифи на житлово-комунальні
послуги нижчими від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх
виробництво, то відповідно до статті 31
Закону України "Про житлово -
комунальні послуги" відповідач не
зобов'язаний відшкодувати з
відповідного місцевого бюджету
позивачу різницю між затвердженим
розміром цін/тарифів та економічно
обґрунтованими витратами на
виробництво цих послуг, а відповідно і
шкоду.

15.10.2009 року Виконавчий комітет
Енергодарської міської ради
Запорізької області прийняв рішення №
264 про встановлення тарифу на послуги з
водопостачання та водовідведення для
КП "ВК "Тепло-водоканал" та КП
"Підприємство комунальної власності",
попередньо погоджених ВП "Запорізька
АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом", яке набуло
чинності з 01 листопада 2009 року.

15.09.2010р. Виконавчий комітет
Енергодарської міської ради
Запорізької області прийняв рішення №
278 "Про погодження тарифу на послуги з
водопостачання (транспортування
технічної води з насосної станції
підживлення) для групи споживачів -
інші, що надаються ВП "Запорізька АЕС"ДП
НАЕК Енергоатом", яким були погоджені
тарифи на послуги з водопостачання для
групи споживачів - інші, з чітко
визначеним колом суб'єктів
господарювання, згідно з додатками до
цих рішень. Вказане рішення набуло
чинності з 23.09.2010р.

З вищевикладеного вбачається, що
відповідач, визначивши термін набуття
чинності рішення для зазначених
комунальних підприємств, а саме з
моменту введення нових тарифів,
виходив з наявного зв'язку між цими
тарифами та необхідності перегляду
тарифів для третіх осіб у зв'язку із
збільшенням економічних витрат на
виробництво комунальних послуг та
урахування збільшених витрат при
подальшому затвердженні тарифу на
комунальні послуги для населення.

Доводи позивача про відсутність у
виконавчого комітету повноважень щодо
відстрочення власним рішенням строку
введення в дію погоджених тарифів на
оплату житлово-комунальних послуг, у
даному випадку послуг з
водопостачання, спростовується
частиною 5 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні", якою
чітко встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування нормативно-правового
характеру набирають чинності з дня їх
офіційного оприлюднення, якщо органом
чи посадовою особою не встановлено
пізніший строк введення цих актів у
дію.

Рішення виконавчого комітету
Енергодарської міської ради №193 від
16.07.2009р. прийнято у відповідності до
вимог законодавства."

Все вищевикладене також встановлено
постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2013р. та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2014р. (справа К/800/56398/13).

Відповідно до ст. 35 ГПК України
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, яка
набрала законної сили, є обов'язковою
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалена постанова суду, лише в
питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.06.2013р. та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
29.10.2014р. встановлено, що законодавством
передбачено прийняття міськими радами
рішень стосовно затвердження тарифів
нижчих від розміру економічно
обґрунтованих витрат на їх виробництво
та встановлення пізніших строків
введення цих рішень у дію, ніж з дня їх
офіційного оприлюднення та те, що
рішення виконавчого комітету
Енергодарської міської ради № 193 від
16.07.2009р. прийнято у відповідності до
вимог законодавства.

За таких підстав, постанова
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.06.2013р. та
ухвала Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2014р. (справа К/800/56398/13) є
обов'язковими для господарського суду
в указаної частині.

Позивач в позовній заяві, як підставу
для стягнення шкоди, вказує ст. ст. 1166 та
1173 УК України та ст. 77 Закону України
"Про місцеве самоврядування в
України".

В зазначених статтях мова йде про
шкоду, яка була завдана юридичній особі
незаконним рішенням, діями або
бездіяльністю органу державної влади
або органу місцевого самоврядування.

Оскільки постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.06.2013р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.10.2014р. (справа К/800/56398/13)
встановлено, що рішення виконавчого
комітету Енергодарської міської ради
№ 193 від 16.07.2009р. прийнято у
відповідності до вимог законодавства,
дії або бездіяльність Енергодарської
міської ради та її виконавчого
комітету на даний час не визнані
неправомірними, позивач безпідставно
просить стягнути з відповідача шкоду.

Для настання позадоговірної
відповідальності необхідна наявність
складу правопорушення, а саме: шкода;
противоправна поведінка заподіювача
шкоди; причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача;
вини.

Відповідач довів суду відсутність
своєї вини.

Позивач не довів суду наявність
складу правопорушення.

Враховуючи все вищевикладене, вимоги
позивача задоволенню не підлягають.

Судові витрати покладаються на
позивача, відповідно до статті 49 ГПК
України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 75, 82 - 85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову відмовити.

Повне рішення складено : 03.12.2014р.

Суддя
Л.С.
Місюра