ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 р.
Справа № 923/1487/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Чернявського В.В. при
секретарі Борхаленко О.А., за участю
представників учасників процесу:

від позивача: Дмитрієва Є.М.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом за позовом Приватного
підприємства "Бізот-Тех 2012", м.Запоріжжя

до Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю "Дніпро",
с.Михайлівка Нововоронцовського
району Херсонської області

про стягнення 1 188 360грн. 34коп.

Описова частина рішення.

Про обставини справи зазначено в
ухвалах суду від 28.10.2014р. та 13.11.2014р.,
якими розгляд справи відкладався.

Провадження у справі порушено за
позовом про стягнення 499437,12грн. боргу,
466441,10грн. в якості індексації товару,
149831,13грн. штрафу, 72650,99грн. пені у
відносинах, врегульованих договором
поставки насіння № КГ-Н-2 від 31.10.2012р.

Вимоги обґрунтовано твердженням про
неналежне виконання відповідачем
грошових зобов'язань за договором.

Перед судовим засіданням 28.10.2014р.
відповідач письмово визнав позов щодо
вимог про стягнення 499437,12грн. боргу,
заперечував проти пені і штрафу за
відсутністю вини та невиконанням
зобов'язань з-за форс-мажорних
обставин, та проти стягнення суми
індексації товару за стверджуваною
наявністю підстав для внесення змін до
договору поставки № КГ-Н-2 від 31.10.2012р. з
метою приведення його у відповідність
до обставин, що змінилися.

Перед судовим засідання 13.11.2014р.
відповідач письмово зазначив, що
визнає позов щодо вимог про стягнення
боргу в сумі 499437,12грн., вказав про
невизнання вимог про штраф і пеню з тих
же підстав, що і раніше, повідомив, що
веде перемовини з позивачем про
позасудове врегулювання спору. У цьому
разі про відношення до вимог про
стягнення суми індексації товару
відповідач не вказав.

Щодо судового засідання 02.12.2014р. ніяких
заяв, клопотань від відповідача до суду
не надходило. Відповідач належно
повідомлений про час і місце розгляду
справи направленням судом на його
адресу копії ухвали від 13.11.2014р. про
відкладення розгляду справи на 02.12.2014р.
о 10год. 30хв., що підтверджується
доданими до справи витягами з реєстру
вихідної поштової кореспонденції,
списку згрупованих поштових
відправлень рекомендованих листів
(а.с.81,82).

Відповідач таким чином належно
повідомлений про час і місце розгляду
справи з огляду на зміст ст.64 ГПК
України та п.3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", за якими в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі, про відкладення розгляду
справи було надіслано за належною
адресою і не повернуто підприємством
зв'язку, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Суд повідомляв відповідача про час і
місце проведення судового засідання
02.12.2014р. за тією ж адресою, що повідомляв
відповідача про два минулі судові
засідання.

Відповідно до ст.77 ГПК України неявка
представників сторін у судове
засідання кваліфікується підставою
для відкладення розгляду справи у разі,
якщо з-за такої неявки неможливо
розглянути справу.

Неявка представника відповідача у
судове засідання 02.12.2014р. не
унеможливлює розгляд цієї справи,
відтак не є підставою для відкладення
розгляду справи. Такою підставою
об'єктивно не кваліфікується і
нереалізація відповідачем права за
ст.22 ГПК України на участь у судовому
засіданні.

С у д в с т а н о в и в:

Визнання позову є процесуальним правом
відповідача, з яким кореспондується
повноваження суду задовольнити
визнаний позов у випадку, якщо дія
відповідача з визнання позову не
суперечить закону або не порушує прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб. Відповідно до ст.78 ГПК України у
разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтереси інших
осіб.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009р.
"Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
у разі визнання відповідачем позову,
яке має бути безумовним, і якщо таке
визнання не суперечить закону й не
порушує права, свободи чи інтереси
інших осіб (не відповідача), суд ухвалює
рішення про задоволення позову,
обмежившись у мотивувальній частині
рішення посиланням на визнання позову
без з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Суд на підставі наведеної ч.5 ст.78 ГПК
України задовольняє визнані позовні
вимоги щодо стягнення 499437,12грн. боргу,
не встановивши, щоб визнання
відповідачем позовних вимог про
стягнення цієї суми суперечило
законодавству або порушувало права,
свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідач дійсно винен позивачу цю
суму, частково не оплативши насіння для
сівби, що поставлялось за такими
накладними у відносинах за договором
поставки насіння № КГ-Н-2 від 31.10.2012р.:

- № 884 від 02.04.2013р. на суму 125585грн.;

- № 887 від 02.04.2013р. на суму 189280грн.;

- № 1824 від 19.04.2013р. на суму 36432,50грн.;

- № 2100 від 24.04.2013р. на суму 109882,50грн.;

- № 2973 від 07.08.2013р. на суму 82257,12грн.
(всього за цими п'ятьма накладними
поставлялось насіння соняшнику,
кукурудзи, ріпаку, озимого ріпаку
загальною вартістю 543437,12грн.).

Згідно зі ст.526, 625 ЦК України
зобов'язання мають виконуватись
належним чином, зокрема, відповідно до
умов договору та вимог законодавства;
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, має сплатити
борг на вимогу кредитора.

Щодо умов виконання договору сторони
узгоджували специфікації № 1 від
01.04.2013р., № 2 від 08.04.2013р., № 3 від 08.07.2013р.,
за якими передбачено оплату товару
частинами та остаточно - не пізніше
15.10.2013р.

Позивач повідомив, що з названих
належних до оплати відповідачем
543437,12грн. отримав від нього загалом
44тис.грн. (02.09.2014р. - 10 тис.грн., 05.09.2014р. -
34тис.грн.).

Поряд з несплаченою сумою за
накладними - 499437,12грн. позивач до ціни
позову відніс 466441,10грн. індексації
товару.

Розділом № 5 договору передбачена
індексація ціни товару, застосована
позивачем за позовом.

Визначення індексації наведене у п.5.6
договору, за яким проіндексована сума
платежу встановлюється таким чином:
ПСП = (К2/К1) х СП, де ПСП - проіндексована
сума платежу, яка підлягає сплаті
покупцем постачальнику, СП - сума
платежу за товар; К2 - середній курс
продажу банками доларів США за гривні
на міжбанківському валютному ринку,
зафіксований на момент закриття торгів
у найближчий попередній до дати
платежу день; К1 - курс гривні до долару
США на дату складання специфікації, за
яким визначалась ціна товару в ній
(вказується в специфікаціях). Якщо
показник К1 не вказаний у
специфікаціях, то він дорівнює
офіційному курсу гривні до долару США,
встановленого Національним банком
України на дату складання
специфікацій.

Узгоджена сторонами індексація
"прив'язує" ціну товару до зміни курсу
співвідношення долару США до гривні
України станом на час фактичного
вчинення платежу в порівнянні з таким
співвідношенням на час специфікації.

Норми про таку індексацію ціни товару
відповідають свободі договору, що за
ст.3 ЦК України віднесена до загальних
засад цивільного законодавства.

В розрахунку суми індексації, доданому
до позовної заяви, позивач для значення
названого "К2" взяв середній курс
продажу банками доларів США за гривні
на 23.09.2014р. - дату формування позовних
вимог.

Судом перевірено цей розрахунок
позивача. Розрахунок вчинено вірно.

З точки зору правила: "зобов'язання
мають виконуватись належним чином" -
відповідач у частині боргу має
сплатити і ціну індексації товару,
оскільки, про це є домовленість сторін
у договорі, та станом на час формування
позову курс долара США до гривні зріс у
порівнянні з курсом станом на час
специфікацій.

За поштовим штемпелем на конверті, в
якому позовна заява надійшла до суду
(а.с.47), позов заявлено 06.10.2014р.

Викладені встановлені обставини є
підставами для стягнення в якості
боргу несплаченої вартості товару, що
зазначена в накладних - 499437,12грн., та її
індексації в сумі 466441,10грн.

Вимоги про пеню та штраф також
підлягають задоволенню за позовом.

Відповідно до п.8.1.3 договору за
порушення строків виконання грошових
зобов'язань покупець сплачує
постачальнику пеню у розмірі 0,05% від
простроченої суми грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення, а за прострочення понад 20
днів - додатково і штраф у розмірі 30% від
простроченої суми. У п.8.2 договору
сторони виклали таку норму: "сторони
домовилися, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
грошового зобов'язання за цим
договором не обмежується шістьома
місяцями, а здійснюється до моменту їх
фактичного виконання (виключення з ч.6
ст.232 ГК України), а строк позовної
давності з вимог про стягнення
штрафних санкцій (неустойки) по таким
зобов'язанням сторони згідно із ст.259 ЦК
України збільшується до трьох років".

Згідно ч.1 ст.230, ч.4 ст.231 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, в т.ч. пеня, яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання; у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому, розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

За періоди порушення грошових
зобов'язань з 16.10.2013р. по 23.09.2014р. позивач
нарахував відповідачеві 72650,99грн. пені,
а також 149831,13грн. штрафу як 30% від боргу
в 499437,12грн., що існував на час
формування позовних вимог, у зв'язку з
порушенням сплати цієї суми
зобов'язань більш ніж протягом 20 днів.

Суд перевірив наведені позивачем
розрахунки пені і штрафу, розрахунки
вчинено вірно.

На підставі наведених норм,
встановлених обставин та перевірених
розрахунків вимоги про штраф і пеню
також підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі, до яких
відноситься судовий збір, відповідно
до ст.49 ГПК України, покладаються на
відповідача. Він має відшкодувати
позивачеві судовий збір, сплачений
останнім при заявленні позову.

Заперечення відповідача проти
штрафних санкцій ним не доводились,
відповідно не доведені, оскільки за
ст.33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Більш того, за ч.1 ст.625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Керуючись ст.82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпро" на користь
приватного підприємства "Бізот-Тех 2012"
499437грн. 12коп. боргу, 466441грн. 10коп.
індексації ціни товару, 149831грн. 13коп.
штрафу, 72650грн. 99коп. пені, 23767грн. 21коп.
на відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

Повне рішення складено

02.12.2014р.

Суддя
В.В. Чернявський