ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

02 грудня 2014 р. Справа № 902/1636/14

Господарський суд Вінницької області у
складі головуючого судді Маслія І.В.,
при секретарі судового засідання
Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: Думич І.І., представник за
довіреністю;

відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні суду справу

за позовом:Інституту водних проблем і
меліорації Національної академії
аграрних наук України (03022, м. Київ, вул.
Васильківська, 37)

до:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(АДРЕСА_1)

про стягнення 11618,55 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Інститут водних проблем і меліорації
Національної академії аграрних наук
України (далі - позивач) заявлено позов
про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі -
відповідач) 11618,55 грн. заборгованості, з
яких: 6372,82 грн. - боргу за оренду
приміщення; 497,00 грн. - боргу за
комунальні послуги; 637,28 грн. - 10 % штрафу;
665,56 грн. - пені за несплачену оренду;
19,69 грн. - пені за несплачені комунальні
послуги; 1134,82 грн. - інфляційних втрат
за несплачену оренду; 95,32 грн. -
інфляційних втрат за несплачені
комунальні послуги; 153,45 грн. - 3% річних
за оренду; 13,00 грн. - 3% річних за
комунальні послуги; 417,29 грн. - неустойка
за невиконання обов'язку щодо
повернення майна та 1612,32 грн. -
недоотримані кошти, згідно акту
Державної фінансової інспекції .

Ухвалою від 20 листопада 2014 року
порушено провадження у справі та
призначено судове засідання на 02
грудня 2014 року.

В судове засідання з'явився
представник позивача, який підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач правом участі в судовому
засіданні не скористався, однак через
канцелярію суду 01.12.2014 року від
відповідача надійшло заперечення на
позов в якому останній визнає лише
заборгованість по орендній платі за
час фактичного користування майном,
щодо інших сум нарахованих позивачем
заперечує та просить суд відмовити.

З огляду на викладене, суд вжив всі
залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача про час і
місце судового розгляду справи за його
участю.

З огляду на подані в справу докази, суд
приходить до висновку про те, що неявка
представника відповідача в судове
засідання не перешкоджає вирішенню
спору у його відсутність. Спір
відповідно положень ст. 75 ГПК України
підлягає вирішенню за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
позивача, повно, всебічно і об'єктивно
дослідивши в сукупності надані в
справу докази, надавши їм юридичну
оцінку суд встановив наступне.

13.03.2012р. між позивачем та відповідачем
укладено договір оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого)
майна, що належить до державної
власності № 84 та договір № 84/1 про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю.

Відповідно до п.1.1 та п. 1.2 Договору
оренди орендодавець (позивач) передає,
а орендар (відповідач) приймає в
строкове платне користування державне
окреме індивідуально визначене майно
приміщення, площею 18 кв.м. розміщене за
адресою: АДРЕСА_2 на 5 поверсі в будівлі
навчально-виробничого корпусу, що
перебуває на балансі позивача,
вартість якого визначена згідно зі
звітом про оцінку на 31 жовтня 2011 року і
становить за незалежною оцінкою 76527,18
грн. Майно передається в оренду з метою
його використання для розміщення
офісу.

Згідно розділу 2 Договору оренди
орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін указаний
у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього договору та
акта приймання-передачі майна (п.2.1).
Передача майна в оренду здійснюється
за вартістю, визначеною у звіті про
незалежну оцінку (п. 2.3). Обов'язок щодо
складання акта приймання-передачі
покладається на орендодавця (п. 2.4).
Орендар не має права передавати
обов'язок по договору іншим юридичним
або фізичним особам, а також здавати
приміщення в суборенду цілком або
частково.

Пунктом 3.1 Договору оренди орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.95 р. № 786 (зі
змінами), і становить без ПДВ за базовий
місяць розрахунку (лютий 2012 р.) - 1155,94
грн..

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
законодавством (п. 3.2 Договору оренди).

Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць (п. 3.3 Договору
оренди).

Згідно п. 3.6 Договору оренди орендна
плата перераховується орендарем
балансоутримувачу щомісяця не пізніше
15 числа місяця.

Пунктом 10.1 Договору оренди визначено,
що цей договір укладено строком на один
рік, що діє з 15 березня 2012 р. до 28 лютого
2013 р. включно.

Відповідно до п. 10.9 Договору оренди у
разі припинення або розірвання цього
договору майно протягом трьох робочих
днів повертається орендарем
балансоутримувачу.

Майно вважається поверненим
орендодавцю/балансоутримувачу з
моменту підписання сторонами акта
приймання-передачі. Обов'язок щодо
складання акта приймання-передачі про
повернення майна покладається на
орендаря.

Згідно п. 1.1 Договору про відшкодування
витрат балансоутримувач забезпечує
обслуговування, експлуатацію та ремонт
будівлі, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_2,а також утримання при
будинкової території, а орендар бере
участь у витратах балансоутримувача на
виконання вказаних робіт пропорційно
до займаної ним площі в цій будівлі.

Пунктом 2.1 Договору про відшкодування
витрат передбачено, що
балансоутримувач зобов'язується
забезпечити виконання всього
комплексу робіт, пов'язаних з
обслуговуванням та утриманням будівлі
і при будинкової території, та
створення необхідних житлових умов і
здійснення господарської діяльності, у
тому числі орендарю і його
співробітникам згідно з вимогами
чинного законодавства про
користування будівлями. Розмір плати
за обслуговування і ремонт будівлі, при
будинкової території, утримання
допоміжних приміщень будівлі залежить
від складу робіт і послуг, які
надаються балансоутримувачу
житлово-експлуатаційними,
ремонтно-будівельними організаціями
та іншими суб'єктами господарювання, і
визначається розрахунком щомісячних
платежів (кошторисом витрат) за
обслуговування та ремонт будівлі,
комунальні та інші послуги
балансоутримувача (п. 2.1.1). Надання
орендарю комунальних послуг за діючими
розцінками і тарифами (п.2.1.2 ).

В п. 2.2 Договору про відшкодування
витрат орендар зобов'язується не
пізніше 12 числа місяця, наступного за
звітним місяцем, вносити плату на
рахунок балансоутримувача будівлі на
відшкодування витрат орендодавця на
утримання орендованого майна та
надання комунальних послуг орендарю.

Пунктом 5.1 Договору про відшкодування
витрат визначено, що цей договір
укладено строком до 1 ріку, що діє з 15
березня 2012 р. до 28 лютого 2013 р. включно.

Актом приймання-передачі майна
встановлено, що датою
приймання-передачі майна в
користування є 15 березня 2012 року.

18 лютого 2013 року між сторонами
підписано додаткову угоду до договору
оренди № 84 від 13.03.2012 року, відповідно
до умов якої: сторони домовились
викласти пункт 10.1 Договору в
слідкуючій редакції «Термін дії
договору продовжити з 01.03.2013 року до
28.02.2014 року».

Позивач в позовній заяві зазначає, що
відповідач починаючи з листопада 2013
року перестав сплачувати орендну плату
та комунальні послуги при цьому
продовжував використовувати
орендоване приміщення.

19.12.2013 року орендар звернувся до
орендодавця з заявою про дострокове
розірвання договору оренди № 84 з 20.12.2013
року, а також гарантував оплату усієї
заборгованості (а.с. 36).

Листом № 1027/01 від 20.12.2013 року позивач
повідомив відповідача про погодження
дострокового розірвання договору
оренди та запропоновано повернути
майно згідно акту приймання-передачі
протягом 3-х робочих днів відповідно до
п. 10.10 договору. З огляду на це позивач
попросив відповідача здійснити
передачу орендованого майна до 26.12.2013
року (а.с. 38).

Проте, в супереч вимогам договору, як
зазначено в позовній заяві позивачем,
орендар майно так і не повернув, акт
приймання-передачі про повернення
майна не підготував та не підписав, на
звернення позивача з проханням
здійснити передачу не відреагував,
тому відповідно до п. 3.11 Договору йому
було нараховано орендну плату по 28.02.2014
року до дня закінчення дії договору.

08.10.2014 року позивач направив на адресу
відповідача претензію № 801/01,1 від 07.10.2014
року про сплату заборгованості та
штрафних санкцій на суму 12 139,40 грн.
Відповідь на яку позивачем не отримано.

Орендар не виконав умови договорів
щодо своєчасної та повної оплати за
надані послуги у зв'язку з чим у нього
перед орендодавцем утворився борг за
користування орендованим приміщенням
та відшкодування комунальних витрат за
період жовтень 2013 р. - лютий 2014 року у
розмірі 6372,82 грн. - по оренді та 497,00 грн. -
комунальних витрат (з урахуванням
часткових проплат здійснених
відповідачем).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позов в частині стягнення
основної заборгованості по оренді та
комунальним витратам підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта, або
утриматися від певних дій, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч.1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України
зазначено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, ст. 193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України, ч. 7 ст. 193
Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст.. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана … Якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Твердження відповідача, викладені у
запереченнях, щодо припинення договору
оренди 20.12.2013 року спростовуються не
підписанням останнім акту
приймання-передачі згідно з вимогами п.
10.10 Договору оренди.

З огляду на це, договір оренди між
позивачем та відповідачем припинив
свою дію відповідно до п. 10.1 Договору
оренди 28.02.2014 р. (з урахуванням змін
внесених додатковою угодою № 1).

Таким чином, вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості по орендній платі в
сумі - 6372,82 грн. та за комунальні послуги
в сумі - 497,00 грн. підлягають
задоволенню, оскільки є обґрунтованими
та фактично відповідають матеріалам
справи.

Окрім основного боргу, позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача 637,28 грн. - 10 % штрафу; 665,56
грн. - пені за несплачену оренду; 19,69
грн. - пені за несплачені комунальні
послуги; 1134,82 грн. - інфляційних втрат
за несплачену оренду; 95,32 грн. -
інфляційних втрат за несплачені
комунальні послуги; 153,45 грн. - 3% річних
за оренду; 13,00 грн. - 3% річних за
комунальні послуги; 417,29 грн. - неустойка
за невиконання обов'язку щодо
повернення майна та 1612,32 грн. -
недоотримані кошти, згідно акту
Державної фінансової інспекції .

Так, розглянувши питання щодо
обґрунтованості заявлених вимог судом
встановлено наступне:

У п. 3.8 Договору оренди сторони
передбачили, що у разі, якщо на дату
сплати орендної плати заборгованість
за нею становить загалом не менше ніж
три місяці, орендар також сплачує штраф
у розмірі 10% від суми заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

У п. 3.7. договору оренди та п. 2.2.3
договору про відшкодування витрат
сторони передбачили, що за несвоєчасне
або не в повному обсязі перерахування
орендної плати орендар сплачує
орендодавцю пеню від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ,
включаючи день оплати, а у договорі
відшкодування витрат орендар сплачує
орендодавцю пеню від несплаченої суми
наданих послуг в розмірі однієї
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочки.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зважаючи на наведені приписи закону та
договорів, суд провівши перерахунок
заявлених до стягнення штрафу, пені, 3%
річних та інфляційних втрат встановив,
що вони здійснені в межах чинного
законодавства та умов договорів.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 637,28 грн. - 10 %
штрафу; 665,56 грн. - пені за несплачену
оренду; 19,69 грн. - пені за несплачені
комунальні послуги; 1134,82 грн. -
інфляційних втрат за несплачену
оренду; 95,32 грн. - інфляційних втрат за
несплачені комунальні послуги; 153,45 грн.
- 3% річних за оренду; 13,00 грн. - 3% річних
за комунальні послуги підлягають
задоволенню.

У задоволені заявлених позивачем 417,29
грн. - неустойки за невиконання
обов'язку щодо повернення майна слід
відмовити оскільки позивачем не надано
належного розрахунку даних вимог.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 1612,32 грн. - недоотриманих
коштів, згідно акту Державної
фінансової інспекції слід зазначити
наступне.

Судом встановлено що відповідно до
плану контрольно-ревізійної роботи на
IV квартал 2013 року Державною фінансовою
інспекцією в м. Києві було проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності позивача за період з 01.07.2010
р. по 01.10.2013 р., за результатами якої було
виявлено, що при укладенні додаткової
угоди № 1 до договору № 84 від 13.03.2012 року
було застосовано експертну оцінку
нежитлових приміщень станом на 31.10.2011
року, хоча в цей час у позивача вже
діяла експертна оцінка проведена
станом на 30.09.2012 року, в результаті чого
держава в особі позивача недоотримала
від відповідача коштів в сумі 1612,32 грн.
Дане порушення було викладено в акті
від 27.11.2013 року № 10/30/2590.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договори та інші правочини; завдання
майнової (матеріальної) та моральної
шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно п.1 ч.2 ст.1, ч.2 ст. 509 ЦК України,
абз.3 ч.2 ст. 174 ГК України, укладення між
сторонами договору є однією з підстав
виникнення зобов'язання.

Статтею 626 ЦК України визначено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну, припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Сторони за договором погодили розмір
орендної плати, будь яких додаткових
угод чи змін до договору оренди щодо
зміни розміру орендної плати матеріали
справи не містять.

Проаналізувавши подані позивачем
докази суд дійшов висновку, що Акт
Державної фінансової інспекції м.
Києва №10/30/2590 від 27.11.2013 р. не є належним
і допустимим доказом порушення
відповідачем зобов'язань за договором
оренди № 84 від 13.03.2012 року.

З огляду на викладене в задоволенні
вимоги позивача щодо стягнення 1612,32
грн. - недоотриманих коштів, згідно акту
Державної фінансової інспекції слід
відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір підлягає покладенню на
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 32, 33, 43-44, 49, 82, 84, 85,
115, 116 Господарського процесуального
кодексу України суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) на
користь Інституту водних проблем і
меліорації Національної академії
аграрних наук України (03022, м. Київ, вул.
Васильківська, 37, код 01018947) 6372,82 грн. -
боргу за оренду приміщення; 497,00 грн. -
боргу за комунальні послуги; 637,28 грн. - 10
% штрафу; 665,56 грн. - пені за несплачену
оренду; 19,69 грн. - пені за несплачені
комунальні послуги; 1134,82 грн. -
інфляційних втрат за несплачену
оренду; 95,32 грн. - інфляційних втрат за
несплачені комунальні послуги; 153,45 грн.
- 3% річних за оренду; 13,00 грн. - 3% річних
за комунальні послуги та 1 507,85 грн.
витрат пов'язаних із сплатою судового
збору.

В частині стягнення 417,29 грн. - неустойки
за невиконання обов'язку щодо
повернення майна та 1612,32 грн. -
недоотриманих коштів, згідно акту
Державної фінансової інспекції
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Копію рішення направити сторонам
рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України 08 грудня 2014 р.

Суддя Маслій
І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (03022, м. Київ, вул.
Васильківська, 37)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)