ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
УХВАЛА

03 грудня 2014 р. Справа № 909/377/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі

судді Рочняк Олександри Вікторівни,

при секретарі судового засідання
Павлюк У. В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" про визнання грошових вимог
забезпечених іпотекою майна фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 23749544
грн 07 коп у справі

за заявою: Публічного акціонерного
товариства "ОТП Банк",

юридична адреса: вул.Жилянська,43,
м.Київ01033,

поштова адреса: вул.Минайська,24,
м.Ужгород, 88005

до: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 76000,

про банкрутство.

учасники у справі про банкрутство :

від заявника: представники не
з'явились;

від боржника: представники не
з'явились;

від кредитора - публічного
акціонерного товариства "Банк
"Фінанси та кредит": Кендиш В.Ф.
провідний юрисконсульт, (довіреність №
б/н від 04.02.14);

ВСТАНОВИВ: в провадженні
господарського суду
Івано-Франківської області
знаходиться справа про банкрутство
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

Постановою господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.14
фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
визнано банкрутом, відкрито щодо нього
ліквідаційну процедуру.

14.08.14 на офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України в мережі
Інтернет оприлюднено повідомлення №7665
про визнання Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч.8 ст.91 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон про банкрутство) офіційне
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
здійснюється в порядку, встановленому
цим Законом, із зазначенням строку
пред'явлення кредиторами вимог до
банкрута, який не може перевищувати
двох місяців.

Згідно з ч.1 ст.92 Закону про банкрутство,
господарський суд розглядає вимоги,
заявлені кредиторами або боржником, у
строки, передбачені частиною восьмою
статті 91 цього Закону. За наслідками
розгляду зазначених вимог
господарський суд виносить ухвалу про
порядок і розмір задоволення вимог
кредиторів.

У встановлений законом строк до суду
звернулися наступні кредитори:

- державна податкова інспекція у м.
Івано-Франківську з заявою
№17360/10/10-039/1270 від 13.10.14 з грошовими
вимогами на загальну суму 131421 грн 10 коп;

- ПАТ "ОТП Банк" з заявою №04/250 від 19.09.14
про визнання грошових вимог у розмірі
16300975 грн 31 коп;

- управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківськ з заявою №4011/06 від
15.09.14 про визнання грошових вимог у
розмірі 18169 грн 08 коп;

- публічне акціонерне товариство "Банк
"Фінанси та Кредит" з заявою №9-002208/243834
від 15.09.14 про визнання грошових вимог у
розмірі 23524354 грн 17 коп, яку ухвалою
господарського суду
Івано-Франківської області від 24.09.14
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 21.10.14.

21.10.14 до господарського суду
Івано-Франківської області від
кредитора - публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
поступила заява №9-003187/243834 від 20.10.14 про
збільшення кредиторських вимог до
боржника у розмірі 23749544 грн 07 коп.

Заявлені грошові вимоги ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" визнані
ліквідатором ФОП ОСОБА_1, про що
свідчить повідомлення ліквідатора
боржника №909/377/14 від 10.11.14.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство,
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Враховуючи правила ст.22 Господарського
процесуального кодексу України, судом
прийнято заяву публічного
акціонерного товариства "Фінанси та
Кредит" №9-003187/243834 від 20.10.14 про
збільшення грошових вимог.

При цьому, суд бере до уваги п.3.10.
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" №18
від 26.12.11р., в якому зазначено, що у разі
прийняття судом зміни (в бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.

Ухвалами господарського суду
Івано-Франківської області від 21.10.14 та
20.11.14 розгляд справи в частині розгляду
грошових вимог публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" у розмірі 23524354 грн 17 коп
відкладався на 20.11.14 на 03.12.14
відповідно.

20.11.14 до господарського суду
Івано-Франківської області від
ліквідатора боржника поступив звіт про
виконану роботу з повідомленнями про
розгляд грошових вимог кредиторів.
Заявлені грошові вимоги ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" визнані
ліквідатором ФОП ОСОБА_1, про що
свідчить повідомлення ліквідатора
боржника №909/377/14 від 10.11.14.

В судовому засіданні представником
кредитора - публічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на
виконання вимог ухвали подано
обґрунтований розрахунок процентів за
користування кредитом, що виникли на
підставі договору №56-01-06 від 08.08.06 та
статут ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", з
якого вбачається що останній є
правонаступником ТОВ "Банк "Фінанси та
Кредит" та ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

На підставі положень Закону про
банкрутство, у справі про банкрутство
спір не вирішується по суті, а лише
встановлюються грошові вимоги
кредиторів на підставі поданих
документів.

За загальним правилом, визначеним
ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона
належними засобами доказування
повинна довести підстави своїх вимог.

Виходячи з системного аналізу положень
чинного законодавства, заявлені у
справі про банкрутство грошові вимоги
можуть підтверджуватися або
первинними документами (угодами,
накладними, рахунками, актами
виконаних робіт, тощо), що свідчить про
цивільно-правові відносини сторін та
підтверджують заборгованість боржника
перед кредитором, або рішенням
юрисдикційного органу, до компетенції
якого віднесено вирішення такого
спору.

Суд самостійно розглядає кожну
заявлену грошову вимогу, перевіряє її
відповідність чинному законодавству
та за результатами такого розгляду
визнає або відхиляє частково чи
повністю грошові вимоги кредитора.

Отже, аналіз норм права дозволяє
зробити висновок, про те що спеціальне
законодавство про банкрутство
визначає особливий порядок розгляду
грошових вимог кредитора у процедурі
банкрутства шляхом їх визнання
(відхилення) внаслідок розгляду по
суті.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" про визнання грошових вимог
у розмірі 23749544 грн 07 коп до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, заслухавши
представника кредитора, дослідивши
матеріали справи суд встановив
наступне.

01.07.04 між ТОВ "Банк "Фінанси та кредит"
та громадянином ОСОБА_1 укладено
договір про відкриття
невідновлювальної кредитної лінії №
305pv-04 на підставі якого відповідно до
п.2.1 банк відкриває позичальнику
кредитну лінію на умовах
забезпеченості, повернення,
терміновості, платності у розмірі 250000
дол. США з оплатою по процентній ставці
15% річних.

П.3.2. договору передбачено, що
позичальник зобов'язується повністю
повернути кредитні ресурси, одержані
за даною угодою до 01.07.06. Погашення
проводиться шляхом зарахування
відповідної суми на позиковий рахунок.

На підставі п.4.2 договору позичальник
сплачує відсотки щомісяця у термін до 10
числа кожного місяця.

За умовами п.6.1 договору, позичальник за
прострочення повернення кредитних
ресурсів і/чи сплати відсотків сплачує
банку пеню з розрахунку 1% від
простроченої суми за кожний день
прострочення.

Згідно п. 7.3. договір набирає сили з
моменту першої видачі кредитних
ресурсів і діє до повного виконання
сторонами прийнятих на себе
зобов'язань.

31.08.07 укладено додаткову угоду до
договору про відкриття
невідновлювальної кредитної лінії №
305pv-04 від 01.07.04, згідно з якою продовжено
термін дії вищевказаного договору до
01.11.09.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 29.09.09. у справі №2-5073/2009 з
ОСОБА_1 стягнуто на користь ВАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" заборгованість у
розмірі 3023113 грн 26 коп за кредитним
договором № 305pv-04 від 01.07.04, на
виконання якого 03.03.10 видано
виконавчий лист.

30.03.10 ВДВС Івано-Франківського МУЮ на
примусове виконання даного рішення
відкрито виконавче провадження та
оголошено заборону відчуження майна
боржника. 20.06.11 вказане виконавче
провадження приєднано до зведеного
виконавчого провадження та передано на
підрозділ примусового виконання
рішень відділу ДВС головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області.

В забезпечення виконання зобов'язань,
що випливають з договору № 305pv-04 від
01.07.04 між ТОВ Банк "Фінанси та кредит" та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
укладено договір іпотеки, посвідчений
01.07.04 приватним нотаріусом Калуського
нотаріального округу ОСОБА_3М який
зареєстровано в реєстрі за № Д-699.

Відповідно до п.1 договору в іпотеку
передано нерухоме майно, а саме:
приміщення гуртожитку загальною
площею 4136,9 кв.м. (приміщення 1-6
поверхів), що розташовані за адресою:
АДРЕСА_4.

За умовами п.2 договору іпотеки,
зазначені приміщення гуртожитку
передаються в іпотеку, як забезпечення
повернення кредитних ресурсів, виданих
за договором про відкриття
невідновлювальної кредитної лінії
№305pv-04 від 01.07.04 на суму 250000 доларів США,
а також проценти за користування
кредитними ресурсами, виходячи з
процентної ставки 15%, а також
комісійної винагороди за основним
зобов'язанням, неустойки за цим
договором або основним зобов'язанням,
враховуючи відшкодування збитків
завданих прострочкою платежів за
основним зобов'язанням, відшкодування
витрат по зверненню стягнення на
предмет іпотеки в повному обсязі,
визначеному на момент фактичного
задоволення вимог.

П.5 договору іпотеки передбачено, що за
даними витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно, виданого
Івано-Франківським обласним бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна 09.06.04 витяг №3802057,
інвентаризаційна оцінка майна
приміщень становить 3000000 (три мільйони)
гривень.

Згідно наданим суду розрахунком станом
на 08.08.14 заборгованість боржника перед
кредитором за договором № 305pv-04 від
01.07.04 становить 23524354 грн 17 коп, з яких :

- сума простроченої заборгованості за
основною сумою (тілом) кредиту
становить 249729,59 дол. США, що в
гривневому еквіваленті становить 3148291
грн, (з розрахунку 1USD= 12,6068 грн);

- сума простроченої заборгованості за
відсотками - 260125,60 дол. США, що в
гривневому еквіваленті становить 3279351
грн 41 коп;

- нарахована пеня за період з 08.08.13 по
08.08.14 за прострочення сплати основного
боргу складає - 8718760 грн 98 коп;

- нарахована пеня за період з 08.08.13 по
08.08.14 за прострочення сплати відсотків
становить - 8377950 грн 78 коп.

Частиною 1 статті 554 Цивільного кодексу
України встановлено, що у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Відповідно до частини 1 статті 541
Цивільного Кодексу України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом, зокрема у разі
неподільності предмета зобов'язання.

Положеннями статті 543 Цивільного
Кодексу України передбачено, що у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо, а солідарні
боржники залишаються зобов'язаними
доти, доки їхній обов'язок не буде
виконаний у повному обсязі.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 1
Закону України «Про іпотеку» майновий
поручитель - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про
іпотеку» передбачено, що майновий
поручитель несе відповідальність
перед іпотекодержателем за
невиконання боржником основного
зобов'язання виключно в межах вартості
предмета іпотеки.

Виходячи із аналізу зазначених норм
законодавства, майновий поручитель та
основний боржник, зобов'язання якого
перед кредитором забезпечені іпотекою
майна, що належить на праві власності
майновому поручителю, відповідають
перед кредитором солідарно.

За таких обставин іпотекодержатель як
кредитор має право вимагати виконання
основного зобов'язання як від боржника
і його майнового поручителя разом, так
і від будь-кого з них окремо, а у разі
пред'явлення таких вимог до майнового
поручителя останній відповідає в межах
узятих на себе зобов'язань перед
іпотекодержателем.

При цьому норми Закону про банкрутство
не обмежують право банку звернутися з
грошовими вимогами до майнового
поручителя, якщо основний боржник не
сплатив борг.

Право кредитора на звернення з
грошовими вимогами, а відповідно, - і
грошовий обов'язок майнового
поручителя - боржника перед банком,
передбачені також умовами кредитного
договору та договору іпотеки,
укладених між банком, основним
боржником і майновим поручителем, на
підставі яких Банк і заявив свої
кредиторські вимоги у цій справі.

Аналіз зазначених норм матеріального
права дає підстави для висновку, що
забезпечені іпотекою вимоги банку є
грошовими та такими, що забезпечені
заставою майна боржника.

Судом встановлено, що грошові вимоги
ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ФОП
ОСОБА_1 в розмірі 6427642 грн 41 коп - сума
основного боргу та сума простроченої
заборгованості по відсотках за
договором №305pv-04 від 01.07.04
обґрунтовані, документально
підтверджені належними доказами, що
містяться у матеріалах справи,
заявлені в строк, встановлений для їх
подання, в зв'язку з чим підлягають
задоволенню.

Що стосується нарахованої пені на
підставі неналежного виконання
договору № 305pv-04 від 01.07.04 за
прострочення сплати основного боргу в
розмірі 8718760 грн 98 коп та пені за
прострочення сплати відсотків у
розмірі 8377950 грн 78 коп за період з 08.08.13
по 08.08.14 суд встановив наступне.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (ст. 611 ЦК України).

Ст. 230 Господарського кодексу України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу
України визначено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом п.6.1 договору сторони
передбачили, що за прострочення
повернення кредитних ресурсів і/чи
сплати відсотків позичальник сплачує
банку пеню з розрахунку 1% від
простроченої суми зав кожний день
прострочення.

У відповідності до ст. 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують
на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, сторонами в договорі може
бути визначено будь-який розмір пені,
однак, при стягненні в судовому порядку
він не може перевищувати встановлений
законодавством як граничний (подвійна
облікова ставка Національного банку
України).

Отже, при визначенні розміру пені за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань позивачем не враховані
вимоги Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Крім того, суд зазначає, що при
здійсненні розрахунку пені кредитором
ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" не
враховані вимоги ч. 6 статті 232 ГК
України, якою встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Отже, нарахування штрафних санкцій
розпочинається від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано та
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Натомість, розрахунок
кредитора - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит"
здійснено без врахування початку
періоду виникнення прострочення
виконання зобов'язання та поза межами
шестимісячного строку нарахування
пені.

З огляду на вимоги частини 1 статті 4-7
Господарського процесуального кодексу
України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та частини 1 ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого кредитором - ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" нарахування таких
сум, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати останнього
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору.

Зважаючи на викладене, та на той факт що
банком не надано обґрунтованого
розрахунку пені за договором про
відкриття невідновлювальної кредитної
лінії № 305pv-04 від 01.07.04 за період,
встановлений законодавством, грошові
вимоги кредитора в розмірі 17096711 грн 76
коп необґрунтовані, документально
непідтверджені належними доказами, в
зв'язку з чим задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч.8 ст.90 Закону про
банкрутство до складу ліквідаційної
маси не включається майно фізичної
особи, яке перебуває у заставі з
підстав, не пов'язаних із здійсненням
такою особою підприємницької
діяльності, тому положення частини 2
статті 92 Закону про банкрутство про
черговість задоволення вимог
кредиторів не стосується вимог
кредиторів, які забезпечені іпотекою.

у даній справі вимоги банку
забезпечені договором іпотеки.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону України «Про іпотеку» іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Крім того, частиною 6 статті 3 Закону
України «Про іпотеку» передбачено, що у
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами.

Вищевказаної правової позиції
дотримується Верховний суд України в
постанові від 03.06.14 по справі
№25/5005/6641/2012.

Таким чином, грошові вимоги ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" до ФОП ОСОБА_1 у
розмірі 6427642 грн 41 коп, підлягають до
задоволення позачергово за рахунок
заставного майна, а саме: приміщення
гуртожитку загальною площею 4136,9 кв.м.
(приміщення 1-6 поверхів), що розташовані
за адресою: АДРЕСА_4).

Крім того, між кредитором ТОВ "Банк
"Фінанси та кредит" та ФОП ОСОБА_1
укладено кредитний договір №56-01-06 від
08.08.06, згідно якого позичальнику надано
кредитні кошти в розмірі 187027 грн 50 коп
зі сплатою відсотків за користування
кредитними ресурсами на рівні 10% річних
із терміном погашення - 08.08.08. (п.3а
договору) та 25% за період з 08.08.14 до дня
фактичного погашення позичкової
заборгованості (п.3б договору).

Пунктом 7.1 договору встановлено, що за
прострочення повернення кредитних
коштів та/або сплати процентів ,
відповідач повинен сплатити позивачу
пеню з розрахунку подвійної облікової
ставки НБУ від простроченої суми за
кожний день прострочки.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 24.02.09 у
справі №16/4 стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на
користь ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в
особі філії "Прикарпатське регіональне
управління" заборгованість за
кредитним договором №56-01-06 від 08.08.06 в
сумі 124802 грн 41коп, з яких 88684 грн 57 коп -
сума основного боргу, 15584 грн 10 коп -
проценти за користування кредитом, 20531
грн 67 коп - пеня за прострочення
виконання договірних зобов'язань, а
також 1248 грн 02 коп - державного мита і 118
грн витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. 17.03.09 на
виконання рішення видано наказ №1431.
05.05.09 державним виконавцем ВДВС
Івано-Франківського МУЮ відкрито
виконавче провадження №12715598.

В забезпечення виконання зобов'язання
за даним кредитним договором №56-01-06
від 08.08.06 між ТОВ "Банк "Фінанси та
Кредит" та ФОП ОСОБА_1 15.09.06 укладено
договір застави автомобіля,
посвідченого приватним нотаріусом
Івано-Франківського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 та
зареєстровано в реєстрі під № 720-Д.

На підставі п.1 договору застави,
передано в заставу автомобіль марки
КРАЗ, модель 65055, тип самоскид С, 2006 року
випуску, колір зелений, шасі (кузов)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований 31.08.06 МРЕВ м.
Івано-Франківськ. Вартість предмету
застави становить 249370 грн відповідно
до п.2 договору застави.

Згідно розрахунку загальна сума
заборгованості по договору №56-01-06 від
08.08.06 складає 225189 грн 90 коп, з яких:

- 88684 грн 67 коп сума заборгованості по
основному боргу кредиту;

- 115973 грн 66 коп - сума заборгованості по
відсотках за період з 15.08.06 по 01.07.14;

- 20531 грн 67 коп - пеня.

Згідно ст.ст.11, 509,526 ЦК України
зобов'язання виникають, зокрема, з
договору і повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Як визначено в ч.1 ст.509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ст.530 ЦК України). Аналогічні положення
містяться в ст.ст.173,175,193 ГК України. За
приписами ст.193 ГК України до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Як передбачено ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що грошові вимоги
ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ФОП
ОСОБА_1 в розмірі 225189 грн 90 коп, за
договором № №56-01-06 від 08.08.06
обґрунтовані, документально
підтверджені належними доказами, що
містяться у матеріалах справи,
заявлені в строк, встановлений для їх
подання, в зв'язку з чим підлягають
задоволенню.

Оскільки вартість предмету застави
згідно умов договору становить 249370 грн,
а грошові вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та
Кредит" складають 225189 грн 90 коп, таким
чином грошові вимоги повністю
забезпечені заставою боржника.

Відповідно до ст. 1 Закону про
банкрутство, забезпечені кредитори -
кредитори, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника (майнового
поручителя).

За змістом ч. 9 ст. 45 Закону про
банкрутство, погашення вимог
забезпечених кредиторів за рахунок
майна банкрута, що є предметом
забезпечення, здійснюється в
позачерговому порядку.

Таким чином, слід визнати грошові
вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в
розмірі 225189 грн 90 коп, як такі, що
забезпечені заставою майна боржника
(автомобіль марки КРАЗ, модель 65055, тип
самоскид С, 2006 року випуску, колір
зелений, шасі (кузов) НОМЕР_2,
реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований 31.08.06 МРЕВ м.
Івано-Франківськ) і погашення яких
здійснюється в позачерговому порядку
за рахунок майна банкрута, що є
предметом забезпечення.

Керуючись ст.ст. 2, 45, 91, 92 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

задовольнити заяву кредитора - ПАТ
"Банк "Фінанси та Кредит" про визнання
грошових вимог до ФОП ОСОБА_1 у розмірі
23749544 грн 07 коп частково.

Визнати грошові вимоги ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" до ФОП ОСОБА_1 у
розмірі 6654050 грн 31 коп, з них:

- 6427642 грн 41 коп, підлягають до
задоволення в позачерговому порядку за
рахунок майна банкрута, що є предметом
забезпечення (приміщення гуртожитку
загальною площею 4136,9 кв.м. (приміщення
1-6 поверхів), що розташовані за адресою:
АДРЕСА_4).

- 225189 грн 90 коп, підлягають до
задоволення в позачерговому порядку за
рахунок майна банкрута, що є предметом
забезпечення (автомобіль марки КРАЗ,
модель 65055, тип самоскид С, 2006 року
випуску, колір зелений, шасі (кузов)
НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований 31.08.06 МРЕВ м.
Івано-Франківськ);

- 1218 грн (судовий збір), підлягають
до задоволення в третю чергу.

Відхилити грошові вимоги ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" до ФОП ОСОБА_1 у
розмірі 17096711 грн 76 коп.

Суддя
Рочняк О. В.

Копію ухвали направити: заявнику,
боржнику, ліквідатору Зубачику В.Р.
(адреса: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3); ПАТ "Банк
"Фінанси та Кредит" (вул. Артема,60, м.
Київ,04050; вул. Галицька, 85, м.
Івано-Франківськ, 76000).

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Атаманчук І. С. 03.12.14