ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Справа № 910/9449/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська
І.П.,суддіФролова Г.М., Яценко
О.В.розглянувши матеріали касаційної
скаргиПублічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк "Аркада"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду
від 14.10.2014 рокуу справі№
910/9449/14господарського судуміста
Києваза позовомПублічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк "Аркада"доПублічного
акціонерного товариства "Домобудівний
комбінат № 4"простягнення 15 474 497, 84 грн.

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:Гуцал М.М. дов. № 46 від 19.08.2014
року,- відповідача:Ігнатенко О.В. дов. №
23-35 від 20.01.2014 року

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Акціонерний комерційний банк "Аркада"
(далі за текстом - ПАТ АКБ "Аркада")
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до публічного
акціонерного товариства "Домобудівний
комбінат № 4" (далі за текстом - ПАТ
"Домобудівний комбінат № 4") про
стягнення 15 474 497, 84 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 року у справі
№ 910/9449/14 в задоволенні позовних вимог
ПАТ АКБ "Аркада" відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого
господарського суду, ПАТ АКБ "Аркада"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 року та прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 року у
справі № 910/9449/14 апеляційну скаргу ПАТ
АКБ "Аркада" залишено без задоволення, а
рішення господарського суду міста
Києва від 15.07.2014 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
актами, ПАТ АКБ "Аркада" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 15.07.2014 року та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 року у
справі № 910/9449/14, а матеріали справи
направити на новий розгляд до
місцевого господарського суду,
аргументуючи порушення норм права,
зокрема, ст. 1 Закону України "Про
фінансові послуги та державне
регулювання ринків фінансових послуг",
ст. ст. 2, 9, 16, 21 Закону України "Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю", ст.
ст. 34, 41, 43, 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Розпорядженням секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 25.11.2014 року № 03-05/3093 для
розгляду касаційної скарги у справі
№ 910/9449/14, у зв'язку з завершенням
двотижневої підготовки у Національній
школі суддів України судді
Ходаківської І.П. та виходом із
відпустки судді Фролової Г.М.
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий - Ходаківська І.П., судді
Фролова Г.М., Яценко О.В. (доповідач).

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 27.11.2014 року, на підставі ст.
77 Господарського процесуального
кодексу України, розгляд справи
відкладено до 04.12.2014 року, у зв'язку з
клопотанням представника позивача про
відкладення розгляду справи.

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку рішення суду
першої інстанції та постанову
апеляційної інстанції, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування судом
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 08.12.2006 року
між акціонерним комерційним банком
"Аркада", правонаступником якого є ПАТ
АКБ "Аркада", та відкритим акціонерним
товариством "Домобудівний комбінат №
4", правонаступником якого є ПАТ
"Домобудівний комбінат № 4", відповідно
до Закону України "Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю" було
укладено Генеральний договір, згідно п.
1.1. якого забудовник зобов'язався
організувати спорудження об'єктів
будівництва у встановлені строки та
належної якості, ввести об'єкти
будівництва в експлуатацію та оформити
право власності довірителів на
закріпленні за ними об'єкти
інвестування, а банк-управитель
зобов'язався своєчасно здійснювати
фінансування будівництва на умовах
цього Договору.

Сторони погодили, що фонд фінансування
будівництва за програмою ВАТ
"Домобудівний комбінат № 4" є виду А.

Положеннями п. 1.3. Договору сторони
передбачили, що на виконання умов цього
останнього сторони будуть укладати
Угоди на об'єкт будівництва у порядку,
визначеному в розділі 5 Договору.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами досліджено, що
на виконання вимог Договору між
сторонами було укладено наступі угоди
на об'єкти будівництва:

- Угода № 6-Ф на об'єкт будівництва від
11.12.2006 р.;

- Угода № 7-Ф на об'єкт будівництва від
05.06.2007 р.;

- Угода № 8-Ф на об'єкт будівництва від
23.05.2008 р.;

- Угода № 9-Ф на об'єкт будівництва від
15.09.2008 р.;

- Угода № 10-Ф на об'єкт будівництва від
01.10.2008 р.;

- Угода № 11-Ф на об'єкт будівництва від
23.07.2009 р.

Судами встановлено, що вказані вище
об'єкти будівництва введені в
експлуатацію, що підтверджується
актами державної приймальної комісії
про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта та
сертифікатом відповідності.

Так, ПАТ АКБ "Аркада" звернулося до суду
з позовом до ПАТ "Домобудівний комбінат
№ 4" про стягнення 15 474 497, 84 грн., які
мотивовано тим, що між позивачем та
відповідачем укладено генеральний
договір від 08.12.2006 року і позивач
стверджує, що протягом дії вказаного
Договору відповідачем було одержано
послугу щодо залучення та
перерахування позивачем коштів на
фінансування будівництва об'єктів, яка
не була оплачена відповідачем.

За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору.

Згідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Господарськими судами досліджено, що у
Договорі, укладеному між сторонами,
відсутня винагорода, яку сплачує
забудовник банку-управителю за послуги
з перерахування залучених коштів на
фінансування будівництва.

Закон України "Про фінансово-кредитні
механізми і управління майном при
будівництві житла та операціях з
нерухомістю" встановлює загальні
принципи, правові та організаційні
засади залучення коштів фізичних і
юридичних осіб в управління з метою
фінансування будівництва житла та
особливості управління цими коштами, а
також правові засади та особливості
випуску, розміщення та обліку
сертифікатів фондів операцій з
нерухомістю.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України "Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю" за
перерахування коштів на фінансування
будівництва управитель отримує
винагороду: для ФФБ виду А управителю
таку винагороду сплачує забудовник у
розмірі, строки та в порядку, погоджені
із забудовником при укладанні
договору. За погодженням управителя та
забудовника, при перерахуванні коштів
на фінансування будівництва із фонду
фінансування будівництва, управитель
може утримувати належну йому
винагороду самостійно за рахунок
коштів ФФБ.

Відмовляючи в задоволенні позову
господарські суди дійшли висновків, що
Законом України "Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю"
(надалі Закон) не встановлено, яким саме
договором повинно бути врегульоване
питання винагороди позивача за
перерахування коштів на фінансування
будівництва, і позивач отримав право на
винагороду, передбачену ст. 21 Закону, за
умовами Договору Банківського рахунку.

Проте, колегія не погоджується з такими
висновками, з огляду на наступне.

Реалізація кредитно-розрахункових
відносин у безготівковій формі
відбувається шляхом перерахування
коштів з одного банківського рахунку
на інший. Їй передує укладення договору
банківського рахунку, на підставі
якого відбувається відкриття рахунку,
прийняття, зарахування, перерахування,
видача грошових коштів, проведення
інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність"
банківські рахунки - рахунки, на яких
обліковуються власні кошти, вимоги,
зобов'язання банку стосовно його
клієнтів і контрагентів та які дають
можливість здійснювати переказ коштів
за допомогою банківських платіжних
інструментів.

Пунктом 1.1. Договору банківського
рахунку від 01.06.2007 року, укладеного між
позивачем та відповідачем, визначено,
що предметом даного договору є
відкриття банком клієнту поточного
рахунку для зберігання грошей та
здійснення розрахунково-касових
операцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" розрахунково-касове
обслуговування - послуги, що надаються
банком клієнту на підставі
відповідного договору, укладеного між
ними, які пов'язані із переказом коштів
з рахунка (на рахунок) цього клієнта,
видачею йому коштів у готівковій формі,
а також здійсненням інших операцій,
передбачених договорами.

Відповідно до ч. 4 ст. 1068 ЦК України,
клієнт зобов'язаний сплатити плату за
виконання банком операцій за рахунком
клієнта, якщо це встановлено договором.

Пунктом 4.5. Договору банківського
рахунку від 01.06.2007 року передбачено, що
відповідач оплачує послуги позивача за
здійснення на підставі електронних,
паперових розрахункових документів
переказів у безготівковій формі,
пов'язаних із фінансуванням
будівництва житла та нежитлових
приміщень за рахунок коштів ФФБ,
установників за індивідуальними
договорами, тимчасового венчурного
пулу в розмірі 3 % від загальної суми
перерахованих платежів за поточним
рахунком.

Отже, п. 4.5. зазначеного вище Договору
передбачено банківський тариф за
оплату послуг при здійсненні переказів
в безготівковій формі з поточного
рахунку забудовника на рахунки
контрагентів останнього при
розрахунках за правочинами,
пов'язаними з фінансуванням
будівництва, які, на думку колегії, не є
тотожними послузі управителя з
перерахування коштів на фінансування
будівництва, з огляду на таке.

Так, ст. 2 Закону України "Про
фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю"
містить визначення термінів, які
вживаються для цілей цього Закону.

Зокрема, договір управителя із
забудовником (далі - договір) - договір,
який регулює взаємовідносини
управителя із забудовником щодо
організації спорудження об'єктів
будівництва з використанням отриманих
в управління управителем коштів та
подальшої передачі забудовником
об'єктів інвестування установникам
управління майном та укладається у
випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 9 Закону, управитель
ФФБ укладає із забудовником договір, за
яким забудовник зобов'язується
збудувати один або декілька об'єктів
будівництва, ввести їх в експлуатацію в
установленому законодавством порядку
та передати об'єкти інвестування
установникам цього фонду у строки та на
умовах, визначених цим Законом,
Правилами фонду та договором
управління майном, а управитель
зобов'язується здійснювати
фінансування будівництва цих об'єктів
будівництва на умовах договору.

За перерахування коштів на
фінансування будівництва управитель,
відповідно до ст. 21 Закону, отримує
винагороду. Для ФФБ виду А управителю
таку винагороду сплачує забудовник у
розмірі, строки та у порядку, погоджені
із забудовником при укладені договору.

Також, на думку колегії, заслуговує на
увагу визначення позивачем змісту
послуги управителя за перерахування
коштів на фінансування будівництва, що
також доказує те, що послуга за
Договором банківського рахунку не є
тотожним послузі управителя за
перерахування коштів на фінансування
будівництва.

Так, ст. 16 Закону визначено порядок
фінансування будівництва управителя,
який включає в себе цілий комплекс
здійснюваних управителем заходів, які
є складовими послуги з перерахування
коштів на фінансування будівництва, за
надання яких управитель має право
отримати оплату а саме: облік
спрямованих на фінансування
будівництва коштів, управитель веде за
об'єктами будівництва; контроль
цільового використання забудовником
коштів, спрямованих на фінансування
будівництва; у разі зменшення обсягу
підтвердженого замовлення на
будівництво забудовник зобов'язаний на
вимогу управителя повернути кошти на
рахунок ФФБ для розрахунку з
довірителями; управитель в інтересах
довірителів може перевіряти
фінансовий стан забудовника, вимагати
від нього надання фінансових та
аудиторських звітів.

Відповідно до ст. 18 Закону управитель
здійснює контроль за дотриманням
забудовником виконання умов та
зобов'язань за договором з метою
своєчасного запобігання виникненню
ризикових ситуацій у процесі
будівництва внаслідок дій забудовника,
що можуть призвести до: змін основних
технічних характеристик об'єктів
будівництва; погіршення споживчих
властивостей об'єктів будівництва
та/або об'єктів інвестування; зростання
вартості будівництва більш ніж на 20
відсотків; збільшення строків
будівництва більш ніж на 90 днів.

У разі виявлення управителем ризику
порушень умов договору управитель має
право припинити фінансування
будівництва, вимагати розірвання
договору, повернення забудовником усіх
спрямованих на фінансування
будівництва цього об'єкта коштів,
перерахування на рахунок ФФБ коштів,
необхідних для розрахунків з
довірителями відповідно до умов статті
17 цього Закону, що виходять із ФФБ у
зв'язку із розірванням договору, а
також здійснювати інші заходи щодо
виконання забудовником своїх
зобов'язань за договором, визначені цим
Законом.

Забудовник зобов'язаний на вимогу
управителя протягом строку,
визначеного в договорі, повернути
грошові кошти на рахунок ФФБ або
уступити майнові права на нерухомість,
яка є об'єктом будівництва, управителю
з додержанням вимог статті 10 цього
Закону, якщо інше не передбачене
договором.

Та інше передбачене Законом України
"Про фінансово-кредитні механізми і
управління майном при будівництві
житла та операціях з нерухомістю".

Таким чином, суди попередніх інстанцій
припустились помилки, ототожнив
правовідносини з надання послуг Банком
як управителем ФФБ, що надає послуги з
управління майном та перераховує кошти
на фінансування будівництва за
Генеральним договором від 08.12.2006 року
та надання Банком як банківською
установою послуги з
розрахунково-касового обслуговування
за Договором банківського рахунку, що
призвело до неправильної кваліфікації
правовідносин, що виникли між
сторонами за кожним з договорів окремо.

Крім того в Генеральному договорі від
08.12.2006 року відсутні будь-які посилання,
на те, що Банк за перерахування коштів
отримує від забудовника винагороду,
тому колегія суддів приходить до
висновку, що суди попередніх інстанцій
підставно відмовили в позові.

За таких обставин, колегія суддів
касаційної інстанції підстав для
скасування попередніх судових актів не
вбачає.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без
задоволення, коли суд визнає, що
рішення місцевого та постанова
апеляційного господарських судів
прийняті з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
з'ясуванням всіх обставин, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого
господарського суду України
погоджується з висновками місцевого та
апеляційного господарських судів, які
відповідають матеріалам справи та
чинному законодавству, у зв'язку з чим
підстав для скасування чи зміни
оскаржуваних судових актів не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства Акціонерний
комерційний банк "Аркада" на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 року у
справі № 910/9449/14 залишити без
задоволення.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014 року у справі № 910/9449/14 залишити
без змін.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська
СуддіГ.М. Фролова О.В. Яценко