ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р.Справа № 922/4562/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання
Пустовалова І.С.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сандора", с.
Миколаївське до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, с. Таранівка про
стягнення коштів в сумі 10 859,34 грн. за
участю :

представника позивача - Лемента Я.О.
(дов.№ 10-05-1727 від 19.08.2013 року);

відповідача - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сандора" (надалі -
позивач) звернулось до господарського
суду Харківської області з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
(надалі - відповідач), в якому просило
суд стягнути з відповідача суму
збитків в розмірі 7 239,56 грн., завданих
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за укладеною між сторонами
Додатковою угодою до договору поставки
№ Н-1701/2013 від 15.05.2013 року про умови
оренди торгового обладнання, суму
штрафу в розмірі 3 619,78 грн., а також
витрати зі сплати судового збору в сумі
1 827 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані втратою
відповідачем холодильного обладнання
переданого останньому в користування
згідно до вищезазначеної Угоди.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20.10.2014 року за
позовною заявою порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду у
відкритому судовому засіданні на 18.11.2014
року об 11:00 год.

З метою забезпечення можливості
подання сторонами документів та
доказів по справі, які мають суттєве
значення для повного, всебічного та
об'єктивного дослідження фактичних
обставин спору, у судовому засіданні
18.11.2014 року оголошувалась перерва до
02.12.2014 року до 12:00 год.

Після оголошеної перерви в судовому
засіданні 02.12.2014 року представник
позивача підтримав заявлений позов та
просив суд його задовольнити. В
обґрунтування своєї правової позиції
надав до суду додаткові письмові
пояснення, які були досліджені судом та
долучені до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні
відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечив з підстав їх
необґрунтованості та неправомірності.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані докази, суд
встановив наступне.

Так, 15.05.2013 року між ТОВ "Сандора"
(Постачальник) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (Покупець) було
укладено Додаткову угоду до договору
поставки № Н-1701/2013 від 15.05.2013 року про
умови оренди торгового обладнання
(надалі - Угода), за умовами якої в
торгову точку, що розташована по
АДРЕСА_1, третій поверх, були
встановлені холодильні шафи Klimasan D372 SCM
4C, інвентарний номер 81010225 та Klimasan D372 SCM
4C, інвентарний номер 81010226 вартістю 3 619,78
грн. кожен, про що було сторонами було
складено акт прийому - передачі
обладнання № СА-ХА/ПОБ-022462 від 20.06.2013
року та акт прийому - передачі
обладнання № СА-ХА/ПОБ-022463 від 20.06.2013
року (а.с. 16 - 17).

Зазначене обладнання знаходиться на
балансі Постачальника, являється його
власністю та було передане відповідачу
в тимчасове платне користування для
розміщення в ньому продукції Покупця.

Відповідно до п. 1.4. вказаної Угоди,
Покупець зобов'язався встановити
обладнання в торговому залі своєї
торгової точки на місці за узгодженням
з позивачем, яке повинно бути добре
видимим покупцям і розмістити в ньому
продукцію.

Згідно п. 1.5. Угоди, погоджені адреси
торгових точок, де встановлюється
обладнання, зазначається у відповідних
Актах приймання - передачі Обладнання.

Пунктом 5.3. цієї Угоди, сторони
передбачили, що у разі відсутності
торгового обладнання в торговій точці
за погодженою адресою, Обладнання
вважається таким, що втрачене Покупцем.
В такому випадку уповноважений
представник Постачальника складає Акт
про відсутність торгового обладнання в
порядку, визначеному п. 5.2. Угоди.

Відповідно до п. 3.3. Угоди, Покупець не
має права без погодження з
Постачальником змінювати погоджене
місце розташування Обладнання,
переміщувати його за межі погодженої
торгової точки.

За пунктом 5.1. Угоди, Покупець несе
перед Постачальником майнову
відповідальність за поломку, псування
або пошкодження Обладнання внаслідок
порушення правил його експлуатації, а
також за його втрату, поломку, псування
або пошкодження діями сторонніх осіб, у
розмірі його заставної вартості,
вказаної в Акті прийому - передачі.

Згідно доводів позивача, на даний
момент, вищезазначене Обладнання в
торговій точці відповідача відсутнє,
про що представником позивача було
складено відповідний Акт від 20.02.2014
року (а.с. 18).

Таким чином, вищенаведені обставини
стали підставою для звернення позивача
до суду з даним позовом про
відшкодування заподіяних йому
матеріальних збитків.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду визначені ст. 1166
ЦК України. Відповідно до її положень
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Задоволення позовних вимог про
стягнення збитків може вважатись
законним та обґрунтованим в разі
встановлення судом наявності в
обставинах справи одночасно чотирьох
умов. Ними є наявність правила
поведінки, встановленого законом або
договором; наявність факту порушення
такого правила поведінки винною
особою; наявність збитків у потерпілої
особи; наявність безпосереднього
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони.

За правилами судового процесу кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК
України).

Відповідно до статті 1166 ЦК України
статті 218 ГК України позивач в даній
справі повинен довести наступні
обставини: наявність обов'язку
відповідача берегти обладнання ,
запобігаючи його втраті чи
пошкодженню, факт порушення цього
обов'язку; наявність та реальність
можливості одержання прибутку та його
розміру; наявність збитків позивача;
наявність причинно-наслідкового
зв'язку тобто прямої залежності
збитків понесених позивачем, від
втрати обладнання.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку щодо наявності всіх
названих умов, оскільки відповідно до
п.5.1 Угоди відповідач взяв на себе
майнову відповідальність за поломку,
псування або пошкодження Обладнання
внаслідок порушення правил його
експлуатації, а також за його втрату,
поломку, псування або пошкодження
діями сторонніх осіб, у розмірі його
заставної вартості, вказаної в Акті
прийому - передачі.

Крім того, суд зазначає, що підставою
для нарахування збитків є порушення
зобов'язання (п.4 ст. 611, ст. 623 ЦК України,
218 ГК України). Згідно ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача збитків в
розмірі 7 239,56 грн. підлягають
задоволенню, як обґрунтовані та такі,
що підтверджені матеріалами справи.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення з відповідача суми штрафу в
розмірі 3 619,78 грн., суд зазначає
наступне.

За змістом ст. 217 ГК України у сфері
господарювання застосовуються такі
види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 5.7. Угоди, сторони визначили, що
в разі неповернення Обладнання у
встановлений строк, або втрати
Обладнання Покупець сплачує
Постачальнику штраф у розмірі 50 % від
вартості неповернутого (втраченого)
Обладнання, що вказана в Акті приймання
- передачі.

Перевіривши правомірність нарахування
позивачем 50 % штрафу у розмірі 3 619,78 грн.
суд встановив, що дане нарахування
узгоджується з вимогами чинного
законодавства та умовами Договору, з
огляду на що заявлена до стягнення сума
неустойки підлягає стягненню з
відповідача в повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно ч.1 ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Зібрані у справі докази та їх належна
оцінка свідчать про обґрунтованість
заявлених позивачем вимог, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку про їх
задоволення в повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, встановивши сторону, з
вини якої справу було доведено до суду,
керується ст.ст. 44, 49 ГПК України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_1) на користь
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сандора" (57262,
Миколаївська обл., Жовтневий район,
село Миколаївське, )
суму збитків в розмірі 7 239,56 грн., штраф
в розмірі 3 619,78 грн., а також витрати зі
сплати судового збору в сумі 1 827 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 08.12.2014 р.

Суддя С.Ч. Жельне

справа № 922/4562/14