ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2014 р.Справа № 916/2708/14Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:

Головуючого судді Головея В.М.,

Суддів: Колоколова С.І., Шевченко В.В.

при секретарі судового засідання:
Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Галинська Н.С. (за
довіреністю),

від відповідача - не з'явився,

від третьої особи - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства «Одеський
авіаційний завод»

на рішення господарського суду
Одеської області від 28.10.2014р.

у справі № 916/2708/14

за позовом Державного підприємства
«Одеський авіаційний завод»

до Приватного підприємства
«Мортранс-БУД»

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Державної фінансової
інспекції в Одеській області

про стягнення

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 11.12.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014р. Державне
підприємство «Одеський авіаційний
завод» (далі - Авіаційний завод,
позивач) звернулось до господарського
суду Одеської області з позовом до
Приватного підприємства
«Мортранс-БУД» (далі - ПП
«Мортранс-БУД», відповідач) про
стягнення збитків заподіяних позивачу
у вигляді здійснення зайвих витрат за
виконанні роботи за договорами підряду
- 41 450, 40 грн. та суму судового збору - 1
827,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що за
наслідками перевірки Державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області фінансово-господарської
діяльності позивача, встановлено, що
останнім було зайво сплачено
відповідачу 41 450,40 грн. за договорами
підряду, укладеним між позивачем та
відповідачем та виконаних повністю у
двосторонньому порядку.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 29.07.2014р. визначено
процесуальний статус третьої особи -
Державної фінансової інспекції в
Одеській області у справі як третя
особа на стороні позивача, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору.

Ухвалою суду від 22.09.2014р. справу №916/2708/14
призначено до колегіального розгляду у
складі трьох суддів господарського
суду Одеської області.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28.10.2014р. у задоволенні
позову Авіаційного заводу - відмовлено
повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції дійшов
висновку про те, що кошти, які
Авіаційний завод просить стягнути з
відповідача відповідно до ст. 22 ЦК
України та ст. ст. 224, 225 ГК України
помилково названо збитками.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду, Авіаційний завод звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду із апеляційною скаргою, в якій
просить його скасувати та прийняти
нове, яким позовні вимоги задовольнити
у повному обсязі посилаючись порушення
судом норм матеріального права та
процесуального права. Витрати по
сплаті судового збору позивач просить
покласти на відповідача.

На думку апелянта, зафіксовані
факти допущеного відповідачем
порушення в акті ревізії
фінансово-господарської діяльності
від 05.02.2014р. складеною Державною
фінансовою інспекцією Одеської
області, є доказом наявності складу
правопорушення у діях відповідача, за
наслідками яких підлягають
застосуванню приписи ст. 224
Господарського кодексу України.

Представник третьої особи належним
чином повідомлявся про час, дату та
місце розгляду апеляційної скарги, про
що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення від 12.11.2014р.,
проте в судове засідання він не
з'явився, про поважні причини неявки
суд не повідомив та правами, наданими
ст. 22 Господарського процесуального
кодексу України, не скористався.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився та не
скористалися своїм правом на участь в
розгляді справи апеляційним судом,
хоча повідомлялися належним чином про
день, час і місце розгляду справи, що
підтверджується штампом канцелярії на
зворотній стороні ухвали про
призначення справи до розгляду,
відправленої її рекомендаційною
кореспонденцією.

Зокрема, надіслана апеляційним судом
ПП «Мортранс-БУД» поштова
кореспонденція разом з ухвалою суду
повернута, з позначкою пошти, що
адресант не значиться, проте, колегія
суддів вважає, що відповідач
повідомлений належним чином про день,
час і місце розгляду справи з огляду на
таке.

Так, у пункті 11 інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007р. №01-8/123 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році» зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Крім того, в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
роз'яснено, що в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
вислухавши думку представника
позивача, судова колегія порадившись
на місці, прийшла до висновку про
можливість розгляду справи за
відсутністю представників відповідача
та третьої особи, за наявними
матеріалами справи, відповідно до ст. 75
ГПК України.

В судовому засіданні 11.12.2014р.
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримала та
просила рішення господарського суду
скасувати, а апеляційну скаргу -
задовольнити.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши правильність
юридичної оцінки встановлених
фактичних обставин справи,
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
рішення, колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
та вірно встановлено господарським
судом, протягом 2011-2012р.р. між ДП ОАРП
«Одесавіаремсервіс» (правонаступником
якого є ДП «Одеський авіаційний завод»)
(замовник) та ПП «Мортранс-БУД»
(підрядник) було укладено Договори
підряду №118/ЭМО -11, №152/ ЭМО -11, №161/ ЭМО
-11, № 5/ ЭМО -12 , №160/ ЭМО -11, №186/ ЭМО -11, №178/
ЭМО -11, №193/ ЭМО -11, №148/ ЭМО -11, №192/ ЭМО -11,
за умовами яких замовник поручає, а
підрядник виконує на свій страх та
ризик, власними або залученими силами
ремонтні роботи на об'єктах,
розташованих за адресою: м. Одеса, пр-т.
Маршала Жукова, 32-а. Замовник
зобов'язався прийняти та оплатити
виконані Підрядником роботи, згідно
даного Договору та на підставі актів
форми КБ-3 та КБ-2. Підрядник виконує
роботи, об'єм яких визначений у
локальному кошторисі та за договірною
ціною, які є невід'ємною частиною цього
Договору. Вартість робіт та матеріалів
визначається згідно
проектно-кошторисної документації.
Здача - приймання виконаних робіт
здійснюється на об'єкті замовника та
оформлюється Актом приймання-передачі
виконаних робіт, який підписується
уповноваженими представниками обох
сторін та скріплюються печатками
протягом п'яти робочих днів з моменту
повідомлення підрядником замовника
про завершення робіт та їх готовності
до прийому замовником (п. п. 1.1., 1.2., 2.1.,
3.1., 6.1. договорів підряду).

Частиною 4 ст. 882 ЦК України
передбачено, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною.

Акти виконаних робіт за
Договорами є письмовими документами,
які визначають період виконання робіт
підрядником, види робіт, які здійснив
підрядник за цей період та вартість цих
робіт з зазначенням сум податку на
додану вартість, в порядку та в
розмірах, визначених чинним
законодавством України та загальну
суму, яка підлягає сплаті замовником.

В матеріалах справи наявні
належним чином завірені копії актів
приймання виконаних будівельних робіт
за зазначеними вище Договорами, які без
зауважень підписані у двосторонньому
порядку уповноваженими представниками
сторін та скріплені печатками
підприємств.

З матеріалів справи вбачається, що
посадовими особами Державної
фінансової інспекції Одеської області
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Авіаційного заводу за період з 01.04.2011р.
по 01.12.2013р., за результатами якої
складено акт ревізії № 08-11/7 від
05.02.2014р., який містить, зокрема висновки
про те, що у перевірених актах № КБ -2в
за серпень 2011р. на суму 21 786, 96 грн. та
листопад 2011р. 42 847, 03 грн. (Договір від
20.07.2011р. № 118/ ЭМО-11), за вересень 2011р. на
суму 34 637,45 грн. (Договір від 22.09.2011р. № 161/
ЭМО-11), на суму 71 748,65 грн. (Договір від
06.09.2011р. № 152/ ЭМО-11), за листопад 2011р. на
суму 7 527,60 грн. (Договір від 14.11.2011р. № 192/
ЭМО-11), на суму 15 701,34 грн. (Договір від
14.11.2011р. № 193/ ЭМО-11), на суму 155 220,38 грн.
(Договір від 25.08.2011р. № 148/ ЭМО-11), за
жовтень 2011р. на суму 69 931,72 грн. (Договір
від 22.09.2011р. № 160/ ЭМО-11), на суму 5 258,18 грн.
(Договір від 10.10.2011р. № 186/ ЭМО-11), на суму
6 849,06 грн. (Договір від 14.11.2011р. № 193/
ЭМО-11) та за січень 2012р. на суму 8 630,40 грн.
(Договір від 17.01.2012р. № 5/ ЭМО-12), за
березень 2012р. на суму 125 316,05 грн.
(Договір від 03.10.2011р. № 178/ ЭМО-11), у
порушення вимог розділу 4 ДБН Д.1.1-1-2000 не
застосовані понижуючі коефіцієнти
К=0,4123 та К=0,7821 при розрахунку І-го і
ІІІ-го блоків загальновиробничих
витрат.

За даними фінансової інспекції
загальна сума збитків від завищення
вартості виконаних робіт складає 41 450,40
грн. які виникли внаслідок
застосування відповідачем в актах ф. №
КБ-2в замість належних коефіцієнтів
інших, або їх не застосування коли вони
мали бути застосовані, що потягло зайві
витрати позивача по оплаті виконаних
робіт.

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею 22 ЦК України також
унормовано, що особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідальність у вигляді
відшкодування збитків та інших
способів відшкодування майнової шкоди,
у тому числі стягнення збитків,
заявлених позивачем, настає за
наявності таких умов як неправомірна
поведінка особи, негативний результат
такої поведінки (факт і розмір завданих
збитків), причинний зв'язок між
неправомірною поведінкою та
негативним наслідком.

При цьому, стягнення збитків за
порушення договірних зобов'язань
здійснюється в порядку ст. 623 ЦК
України, при застосуванні норм якої
враховується і те, що згідно норм ст. 610
ЦК України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Але судова колегія звертає увагу
на відсутність реальних збитків, а
саме втрат, яких позивач зазнав
внаслідок виконання договірних
зобов'язань.

Приписами ст. 853 ЦК України встановлено,
що замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Проаналізувавши матеріали справи,
судова колегія дійшла до висновку про
те, що сторони узгодили кошторисну
документацію, договірну ціну, та
належним чином виконали свої
зобов'язання за Договорами. На
виконання умов Договорів замовником
було проведено оплату виконаних робіт
у повному обсязі, відповідно до
договірної ціни, що була визначена
сторонами як у проектно-кошторисній
документації, так і у Договорах,
позивач прийняв виконані роботи, не
заявивши при цьому про недоліки, як
того вимагають положення ст. 853 ЦК
України.

Отже, позивачем не доведено порушення
відповідачем умов договорів укладених
між сторонами, а відтак і наявності
складу цивільного правопорушення, що
унеможливлює стягнення з ПП
«Мортранс-БУД» 41 450,40 грн. в якості
збитків.

Доводи апелянта спростовується тим, що
Акт ревізії фінансово-господарської
діяльності не є належним доказом
порушення відповідачем зобов'язань за
договором та спричинення збитків
позивачу.

Відповідно до ст. 323 ГК України
договори підряду на капітальне
будівництво укладаються і виконуються
на загальних умовах укладення та
виконання договорів підряду в
капітальному будівництві,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, відповідно до закону.

Положеннями ст. 632 ЦК України
передбачено, що ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом. Зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.

На момент виникнення спірних
правовідносин сторін та на даний час
чинними є Загальні умови укладання та
виконання договорів в капітальному
будівництві (затверджено постановою
Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №
668 (з подальшими змінами та
доповненнями) (далі - Загальні умови),
які є обов'язковими для врахування під
час укладення та виконання договорів
підряду в капітальному будівництві
незалежно від джерел фінансування
робіт, а також форми власності
замовника та підрядника
(субпідрядників) (пункт 2).

Положеннями пункту 100 Загальних умов,
що містяться у розділі «Проведення
розрахунків за виконані роботи»,
встановлено, що у разі виявлення
невідповідності робіт, пред'явлених до
оплати, встановленим вимогам,
завищення їх обсягів або неправильного
застосування кошторисних норм,
поточних цін, розцінок та інших
помилок, що вплинули на ціну виконаних
робіт, замовник має право за участю
підрядника скоригувати суму, що
підлягає сплаті.

З наведеного слідує, що коригування
суми оплати з підстав завищення
обсягів виконаних підрядних робіт у
межах відповідних
господарсько-правових відносин є
правом, а не обов'язком замовника, і
таке коригування має бути проведено за
участю підрядника.

Як вбачається з матеріалів справи, у
даному випадку позивачем прийнято
виконані відповідачем роботи без
зауважень, на підставі акту приймання
виконаних будівельних робіт здійснено
повну оплату робіт. Отже, акт ревізії
фінансово-господарської діяльності не
може розглядатись як підстава
виникнення господарсько-правового
зобов'язання відповідача повернути
сплачені йому позивачем кошти.

Так, згідно з підпунктом 4 пункту 4
Положення про Державну фінансову
інспекцію України (затверджено Указом
Президента України від 23.04.2011р. № 499/2011)
врегульовано вжиття Держфінінспекцією
України відповідно до покладених на
неї завдань заходів до усунення
виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб. Такі
заходи вживаються в установленому
порядку Держфінінспекцією України як
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра фінансів
України та який входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю. Акт
перевірки вказаного контролюючого
органу може бути підставою для вжиття
ним в межах своєї компетенції
відповідних заходів реагування, в тому
числі, притягнення до відповідальності
посадових осіб позивача у
встановленому чинним законодавством
порядку, а не для встановлення певного
зобов'язання в межах
господарсько-договірних відносин.

Таким чином, судова колегія зазначає,
що акт ревізії Державної фінансової
інспекції в Одеській області, лише
фіксує порушення фінансової
дисципліни учасника правовідносин,
фінансово-господарська діяльність
якого перевірялась. Зазначений акт
ревізії не може змінювати, припиняти
частково або повністю договірні
правовідносини сторін, зобов'язання,
визначені договором та підтверджені
відповідними актами виконаних робіт.

З урахуванням встановлених обставин
справи та вищенаведених законодавчих
приписів, господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку, з яким
погоджується судова колегія, що в діях
відповідача відсутній склад
цивільного правопорушення, що
унеможливлює застосування такої міри
відповідальності як відшкодування
збитків.

З огляду на викладене судова колегія,
дійшла до висновку, що місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи, дав повну та
всебічну оцінку наявним у ній доказам
і вмотивовано відмовив у задоволенні
позовної заяви Авіаційному заводу.

Наведені скаржником у апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення.

Перевіряючи, згідно приписів ст.101 ГПК
України законність і обґрунтованість
рішення місцевого суду в повному
обсягу, тобто не тільки на підставах
викладених у апеляційній скарзі,
судова колегія не встановила будь-яких
порушень норм матеріального і
процесуального права з боку місцевого
суду і вважає, що зроблені судом
висновки відповідають фактичним
обставинам справи, наявним в ній
доказам та приписам чинного
законодавства.

З огляду на викладене, судова колегія
не вбачає будь-яких передбачених ст.104
ГПК України правових підстав для
скасування рішення місцевого суду.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 28.10.2014р. залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 12.12.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Суддя
Колоколов С.І.

Суддя
Шевченко В.В.