м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Таун Хаус
Білдінг»до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укосервісбуд»за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
сторонівідповідачаТовариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегасітібуд»простягнення 27 511,64
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Заміховська І.І.від
відповідача:не з'явився від третьої
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Таун Хаус Білдінг»
(надалі - ТОВ «Таун Хаус Білдінг»)
звернулося до господарського суду
міста Києва із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укосервісбуд» (надалі - ТОВ
«Укосервісбуд») про стягнення 27 511,64
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач згідно договору про
переведення боргу №16/08/2013 від 16.08.2013 р.
набув право вимоги від відповідача
сплати коштів у розмірі 21 142,40 грн. за
неналежне виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Мегасітібуд» зобов'язань по оплаті на
поставленого товару згідно договору
поставки №ТХБ087 від 12.03.2013 р. Крім того,
позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача інфляційних у
розмірі 2 799,93 грн., пені у розмірі 2 650,04
грн. та 3% річних у розмірі 919,27 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.10.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 03.11.2014 р., залучено до участі у справі
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мегасітібуд»
(надалі - ТОВ «Мегасітібуд») в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.11.2014 р. розгляд справи
відкладено до 01.12.2014 р. у зв'язку із
неявкою відповідача та невиконанням
ним вимог ухвали суду.
В судове засідання представник
позивача з'явилася, на виконання вимог
ухвали суду надала документи та
пояснення стовно суті спору, позовні
вимоги підтримала у повному обсязі.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, що підтверджується
відмітками на звороті ухвали суду.
Місцезнаходження відповідача за
Микільсько-Слобідська, 2-Б, на яку було
відправлено ухвалу суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №19537057 від
03.11.2014 р., матеріалами справи та вказано
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
Третя особа, повідомлена належним
чином про час та місце розгляду справи,
в судове засідання не з'явилася, про
причини неявки суд не повідомила.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2013 р. між ТОВ «Таун Хаус Білдінг»
(продавець) та ТОВ «Мегасітібуд»
(покупець) було укладено договір
поставки №ТХБ087 (надалі - «Договір»),
відповідно до п. 1.1 якого продавець
зобов'язується поставити і передати у
власність покупцю визначений цим
договором товар, а саме обладнання та
будівельні матеріали відповідно до
видаткових накладних та
рахунків-фактур, які є невід'ємною
частиною даного договору, а покупець
зобов'язується прийняти цей товар і
своєчасно здійснити його оплату
відповідно до умов даного договору.

Згідно з п. 5.1 Договору за товар, що
поставляється за даним договором,
покупець повинен зробити попередню
оплату в розмірі 100% від загальної
вартості замовленого товару згідно
рахунків-фактур.

На виконання умов Договору позивач
поставив, а ТОВ «Мегасітібуд» прийняло
товар на суму 31 142,40 грн. та частково
його оплатило, що підтверджується
актом звірки взаємних розрахунків
станом на 24.09.2013 р., згідно якого
заборгованість ТОВ «Мегасітібуд»
перед позивачем становила 21 142,40 грн.

16.08.2013 р. між ТОВ «Таун Хаус Білдінг»
(кредитор), ТОВ «Мегасітібуд»
(первісний боржник) та ТОВ
«Укосервісбуд» (новий боржник) було
укладено договір про переведення боргу
№16/08/2013 (надалі - «Договір про
переведення боргу»).

За змістом п. 1 Договору про переведення
боргу первісний боржник переводить на
нового боржника борг перед кредитором
в сумі 21 142,40 грн., що виник внаслідок
зобов'язання первісного боржника за
Договором (основний договір).

Пунктом 4 Договору про переведення
боргу підписанням цього договору
сторони погодили зміну строків сплати
заборгованості кредитору за основним
договором. Відповідно до умов цього
договору новий боржник зобов'язується
сплачувати кредитору заборгованість
за основним договором до 31.12.2013 р.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором про
переведення боргу, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 21 142,40 грн.

Договір є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Матеріалами справи (накладна №60 від
15.04.2013 р.) підтверджується передача
позивачем ТОВ «Мегасітібуд» товару
згідно Договору на суму 31 142,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та п. 5.1
Договору ТОВ «Мегасітібуд» зобов'язане
було розрахуватися за поставлений
товар на умовах попередньої оплати.

Таким чином, з урахуванням часткової
оплати, заборгованість ТОВ
«Мегасітібуд» за поставлений товар
становить 21 142,40 грн., що
підтверджується актом звірки взаємних
розрахунків станом на 24.09.2013 р.

Статтею 520 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
(переведення боргу) лише за згодою
кредитора, якщо інше не передбачено
законом.

За змістом п. 1 Договору про переведення
боргу первісний боржник переводить на
нового боржника борг перед кредитором
в сумі 21 142,40 грн., що виник внаслідок
зобов'язання первісного боржника за
Договором (основний договір).

З урахуванням положень ст. 520
Цивільного кодексу України та умов
Договору про переведення боргу, до
відповідача перейшли зобов'язання по
сплаті на користь позивача грошових
коштів у розмірі 21 142,40 грн., яке згідно
п. 4 вказаного договору мало бути
виконане до 31.12.2013 р.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача простроченого
грошового зобов'язання по сплаті на
користь позивача 21 142,40 грн.
Відповідачем вказана заборгованість
не спростована, доказів її погашення не
надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ТОВ «Укосервісбуд» обставин, з якими
чинне законодавство пов'язує
можливість звільнення його від
відповідальності за порушення
зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ
«Таун Хаус Білдінг» про стягнення з ТОВ
«Укосервісбуд» заборгованості у
розмірі 21 142,40 грн. є правомірними та
обґрунтованими.

Також позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача інфляційних у
розмірі 2 799,93 грн., пені у розмірі 2 650,04
грн. та 3% річних у розмірі 919,27 грн. за
неналежне виконання грошового
зобов'язання у період з 19.04.2013 р. по
30.09.2014 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений строк свого обов'язку по
перерахуванню коштів не виконав,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання, тому дії
відповідача є порушенням зобов'язання
(ст. 610 Цивільного кодексу України), і
він вважається таким, що прострочив (ст.
612 Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Суд відзначає, що умовами Договору про
переведення боргу відповідальності
ТОВ «Укосервісбуд» у вигляді
нарахування пені за порушення строків
перерахування грошових коштів не
встановлено, а чинним законодавством
України не визначений розмір штрафних
санкцій за порушення грошових
зобов'язань за вказаними
правовідносинами. Крім того, такого
виду відповідальності як сплата
покупцем пені за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання також не
передбачено умовами основного
Договору.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

В той же час, позивачем не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження погодження сторонами
відповідальності відповідача у
вигляді пені за порушення виконання
ним грошового зобов'язання, та його
розміру.

Таким чином, підстави для стягнення
пені відсутні.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив та вважає за можливе
стягнути з відповідача інфляційні у
розмірі 2 799,93 грн. та 3% річних у
розмірі 919,27 грн. за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з ТОВ «Укосервісбуд» на
користь ТОВ «Таун Хаус Білдінг»
заборгованості у розмірі 21 142,40 грн.,
інфляційних у розмірі 2 799,93 грн. та 3%
річних у розмірі 919,27 грн.

В іншій частині заявлених позовних
вимог (пеня у розмірі 2 650,04 грн.)
необхідно відмовити з викладених
підстав.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Таун Хаус
Білдінг» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укосервісбуд» (02002, м. Київ, вул.
Микільсько-Слобідська, 2-Б;
ідентифікаційний код 34717690) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Таун Хаус Білдінг»
(03124, м. Київ, вул. Миколи Василенка, 7-А;
ідентифікаційний код 35159149)
заборгованість у розмірі 21 142 (двадцять
одна тисяча сто сорок дві) грн. 40 коп.,
інфляційні у розмірі 2 799 (дві тисячі
сімсот дев'яносто дев'ять) грн. 93 коп., 3%
річних у розмірі 919 (дев'ятсот
дев'ятнадцять) грн. 27 коп. та судовий
збір у розмірі 1 651 (одна тисяча шістсот
п'ятдесят одна) грн. 02 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні
позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05.12.2014 р.

Суддя
В.П. Босий