ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

20.11.2014р.
Справа № 917/1968/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автокард", юридична
адреса: пров.Чаплигіна, буд.21, м. Київ,
04086; адреса для листування:
вул.Лаврська, буд. 16-Б, м.Київ ,01015

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1,37500

про стягнення 3 814,77 грн.
(відповідно до заяви про зменшення
розміру позовних вимог від 07.11.2014р. вх.
канцелярії суду №14792 грн.)

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан
Т.С.

представники сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 3 814,77 грн. грн., за
Договором № АК 5087 від 19.04.2013 року, із
яких: основний борг - 3 803,10 грн., пеня - 10,42
грн., 3% річних - 1,25 грн. (відповідно до
заяви про зменшення розміру позовних
вимог від 07.11.2014р. вх. канцелярії суду
№14792 грн.)

16.10.2014 року за вхідним № 13557(канцелярії
суду) представник позивача В.С.Резнік
подав заяву про уточнення позовних
вимог, в якій просить стягнути з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
(ідентифікаційний код: НОМЕР_1, що
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «АВТОКАРД» (, 04086, м. Київ, пров.
Чаплигіна, буд. 21, п/р № 5501 у ПАТ
"ЕНЕРГОБАНК" у м. Києві, МФО 300272) 21 542,24
грн., з яких: 20 024,25 грн. - сума основного
боргу, 329,17 грн. - пеня за не виконання
грошового зобов'язання,147,56 грн. - 3%
річних від простроченої суми за не
виконання грошового зобов'язання,1 041,26
грн. - інфляційних нарахувань. Суд
подану заяву прийняв до розгляду та
долучив до матеріалів справи.

07.11.2014р. за вх. канцелярії суду №14792 від
представника позивача надійшла заява
про зменшення розміру позовних вимог, в
якій просить суд стягнути з
відповідача заборгованість в розмірі 3
814,77 грн., з яких 3 803,10 грн. - основного
боргу, 10,42 грн. - пені, 1,25 грн. - 3% річних.
Суд подану заяву прийняв, розглянув та
задовольнив, залучивши до матеріалів
справи.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, суд не оцінює вказані обставини
як підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

19 квітня 2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «АВТОКАРД»
(надалі - Компанія, Позивач) та Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
Клієнт, Відповідач) укладений Договір
МАК 5087 (надалі - Договір).

За умовами Договору, ТОВ «АВТОКАРД» від
свого імені, за дорученням та за
рахунок ФОП ОСОБА_1, за винагороду
придбаває в торгових точках
нафтопродукти, інші товари та
додаткові сервіси (далі-товари) для
забезпечення автотранспортних засобів
відповідача на території України, а
відповідач отримує товари у торгових
точках відповідно до умов договору й
додатків до нього з використанням
пластикових карток, що видані
позивачем відповідачу, а також оплачує
товари та послуги в порядку та на
умовах, передбачених договором та
додатками до нього.

Відповідно до п. 1.4 договору позивач
надає відповідачу послуги, що
включають: організацію технологічного
процесу відпуску товарів відповідачу в
торгових точках; організацію процесу
обробки та обліку кількості товарів,
отриманих відповідачем у торгових
точках; персоналізацію, видачу,
активацію, заміну, вилучення та облік
карток; надання відповідачу інформації
про операції, що виконані з
використанням карток, а також
документів бухгалтерського та
податкового обліку.

В п. 2.1. Договору визначено, що Клієнт
перераховує на банківський рахунок
Кошти за Товари (п.1.2. цього Договору) та
Послуги (п. 1.4. цього Договору) у розмірі
та на умовах, обумовлених Сторонами у
цьому розділі Договору та в Додатку №2
до цього Договору (з урахуванням умов
п.7.19 цього Договору).

Згідно з п. 2.4 договору первісними
документами за цим договором є звіт
комісіонера та акт (п. 2.5 цього
договору).

За умовами Договору, звітний період за
цим договором - місяць. Сторони
щомісяця здійснюють
приймання-передачу товарів та послуг, а
також звіряння взаєморозрахунків у
наступному порядку: позивач до
десятого числа кожного місяця,
наступного за звітним, надає
відповідачу на умовах п. 3.2.3 цього
договору акт приймання-передачі
товарів та послуг і звіт комісіонера;
відповідач зобов'язаний підписати і
повернути позивачу один підписаний
оригінал акту приймання-передачі
товарів та послуг до двадцятого числа
місяця, наступного за звітним; у
випадку неповернення (несвоєчасного
повернення) підписаного акту
приймання-передачі товарів та послуг,
за відсутності письмової мотивованої
відмови відповідача від його
підписання, такий акт вважається
беззаперечно визнаним відповідачем,
товари та послуги вважаються
прийнятими відповідачем в повному
обсязі, на зазначену в акті суму, а звіт
комісіонера затвердженим відповідачем
без жодних зауважень.

В той же час, у п.п. 2.6.1 - 2.6.2. визначено, що
Компанія до десятого числа кожного
місяця, наступного за звітнім, надає
Клієнту Акт приймання передачі товарів
та послуг та Звіт Комісіонера (п.7.16
цього Договору), а Клієнт зобов'язаний
підписати і повернути Компанії один
підписаний оригінал Акту приймання
передачі Товарів та Послуг до
двадцятого числа місяця, наступного за
звітнім.

В п.2.6.3. Договору зазначається, що у
випадку не повернення (несвоєчасного
повернення) підписаного акту приймання
передачі Товарів та Послуг, за
відсутності. письмової мотивованої
відмови Клієнта від його підписання,
такий Акт,_вважається беззаперечно
визнаним Клієнтом, Послуги та Товари
вважаються прийняти Клієнтом в повному
обсязі, на зазначену в Акті суму, а звіт
комісіонера затвердженим Клієнтом без
жодних зауважень.

У п.2.8. Договору передбачено, що на
кожного Клієнта заводитеся Реєстр
Операцій (надалі - «РО»), в якому
фіксується обсяги отриманих Товарів
(п.1.2. цього Договору) і. Послуг (п.1.4.
цього Договору), а також платежі Сторін
за цим Договором. Компанія несе
відповідальність за достовірність
інформації, надану в РО Клієнта.

Згідно з п. 3.1.2 договору відповідач
зобов'язаний вчасно здійснювати
платежі за цим договором.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що
позивач має право: вимагати від
відповідача відшкодування всіх сум
заборгованості, що виникли унаслідок
використання картки з порушенням умов
цього договору; виставляти відповідачу
рахунки на оплату за товари та послуги.

Відповідно до п. 5.2 договору у разі
порушення термінів оплатили
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла на момент виникнення
заборгованості, від суми виниклої
заборгованості за кожний день
прострочення платежу. Моментом
виникнення заборгованості вважається
перше число місяця, наступного за
звітним періодом, протягом якого
виникла заборгованість.

Згідно з п. 8.1 договору цей договір
набуває чинності з моменту підписання
його сторонами і діє до закінчення
терміну дії останньої виданої
(додатково отриманої або заміненої) або
активованої для використання за цим
договором картки, а в частині
взаєморозрахунків - до повного
виконання сторонами зобов'язань за цим
договором.

Позивачем надані суду:

Акт приймання-передачі товарів та
послуг і звірки розрахунків за
нафтопродукти та послуги за Договором
АК 5087, що підписаний усіма сторонами
цього Договору 31.03.2014 р.; на 1 арк.;

Акт приймання-передачі товарів та
послуг і звірки розрахунків за
нафтопродукти та послуги за Договором
АК 5087, що підписаний усіма сторонами
цього Договору 30.04.2014 р.;

Акт приймання-передачі товарів та
послуг і звірки розрахунків за
нафтопродукти та послуги за Договором
АК 5087, що підписаний усіма сторонами
цього Договору 31.05.2014 р.;

Акт приймання-передачі товарів та
послуг і звірки розрахунків за
нафтопродукти та послуги за Договором
АК 5087, що підписаний усіма сторонами
цього Договору 30.06.2014 р.;

Акт приймання-передачі товарів та
послуг і звірки розрахунків за
нафтопродукти та послуги за Договором
АК 5087, що підписаний зі сторони ТОВ
«АВТОКАРД» 31.07.2014 р.;

Акт приймання-передачі товарів та
послуг і звірки розрахунків за
нафтопродукти та послуги за Договором
АК 5087, що підписаний зі сторони ТОВ
«АВТОКАРД» 31.08.2014 р.

Акт звірки взаєморозрахунків між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «АВТОКАРД» і
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 по
договору №АК5087 від 19.04.13р. станом на
15.09.2014р. за період з 01.01.14р. по 15.09.14р. від
« 15» вересня 2014р. на 1 арк. у період з
01.01.2014 р. по 01.06.2014 р., - між Компанією та
Клієнтом виникли грошові зобов'язання
відповідно до яких Клієнт зобов'язаний
був сплатити на користь Компанії
згідно з умовами Договору та Угоди
грошові кошти в сумі 131 075,28 грн.

Відтак, станом на 04.06.2014р. за Клієнтом
рахуються такими, що не виконані перед
Компанією грошові зобов'язання в
розмірі 19 228,95 грн.

Статтею 253 Цивільного кодексу України
передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Таким чином, з вищезазначених
документів та наявних у матеріалах
справи доказів вбачається, що у
відповідача станом на 04.06.2014р. виникла
заборгованість перед позивачем за
наданні товари і послуги у розмірі 19
228,95 грн., що і стало підставою для
звернення останнього з позовом до суду.

Позивачем 16.10.2014р. та 07.11.2014р. подані
заяви про зменшення розміру позовних
(вх. канцелярії суду №13557, №14537 ). У
вказаних заявах позивач просить суд
стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 заборгованість за Договором
№АК 5087 в розмірі 3 803,10 грн.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до заяв про зменшення
розміру позовних (вх. канцелярії суду
№13557, №14537 ) ТОВ «АВТОКАРД» просить суд
стягнути з відповідача пеню в розмірі
10,42 грн. та 1,25 грн. - 3% річних

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом. Одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань
відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного
кодексу України та ст. 199
Господарського кодексу України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, що не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Пунктом 4
ст. 231 Господарського кодексу України
визначено, що у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за увесь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором (п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України).

Згідно статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань не повинен перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який нараховувалась
пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до п. 5.2 Договору, у разі
порушення термінів оплати Клієнт
сплачує Компанії пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла на момент виникнення
заборгованості, від суми виниклої
заборгованості за кожен день
прострочення платежу. Моментом
виникнення заборгованості вважається
перше число місяця, наступного за
звітнім періодом, протягом якого
виникла заборгованість.

Здійснивши перевірку наданого
позивачем розрахунку в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 10,42 грн. пені, суд прийшов
до висновку, що останній є правомірними
з урахуванням приписів п. 4 ст. 231
Господарського кодексу України та ст. 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", а таму підлягає
задоволенню (розрахунок суми пені
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 1,25
грн. 3% річних трьох процентів річних,
суд визнає його вірним та приходить до
висновку, що вимоги позивача в цій
частині відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України є правомірними, а тому
підлягають задоволенню (розрахунок
здійснено за допомогою калькулятору
підрахунку заборгованості та штрафних
санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Допустимих доказів в спростування
вищевикладеного чи інших
обґрунтованих заперечень по суті спору
відповідач суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний
код: НОМЕР_1, що зареєстрований за
адресою: АДРЕСА_1) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
«АВТОКАРД» (, 04086, м. Київ,
пров. Чаплигіна, буд. 21, п/р № 5501 у
ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" у м. Києві, МФО 300272)
заборгованість за Договором №АК від
19.04.2013р. в розмірі 3 814, 77 грн., з яких:
основний борг в розмірі 3 803,10 грн., пеня
в розмірі - 10,42 грн., 3% річних в розмірі
1,25 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

СУДДЯ
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 27.11.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.