ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.14р. Справа № 904/8731/14За позовом:
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрогаз», м. Дніпропетровськ

До: Публічного акціонерного
товариства «Дніпрометробуд», м.
Дніпропетровськ

Про: стягнення 20 706, 42 грн.

Суддя Васильєв
О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Кондратенко Д.А.
(дов.№77юр від 01.08.14р.);

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ :

ПАТ «Дніпрогаз» ( позивач ) звернувся з
позовом до ПАТ «Дніпрометробуд»
(відповідач) про стягнення 20 706, 42 грн.
заборгованості ( з яких: 5 406, 12 грн. -
пеня ; 10 826, 46 грн. - інфляційні втрати та 4
473, 84 грн. -3% річних) за типовим
договором на постання природного газу
за регульованими тарифом ( в межах
обсягів природного газу для
забезпечення потреб промислових
підприємств та інших суб'єктів
господарювання які є кінцевими
споживачами) №2013/П-ПР-10663/138925 від 01.01.13р.
Позовні вимоги обґрунтовані
несвоєчасним виконанням відповідачем
зобов'язань за вищезазначеним
договором в частині оплати
поставленого газу у період
січень-серпень 2013 року; у зв'язку з чим
позивачем було здійснено нарахування
відповідачу пені, інфляційних втрат та
3% річних.

ПАТ «Дніпрометробуд» (відповідач)
у відзиві на позов підтвердив фактичні
обставини справи та просив суд
відстрочити виконання рішення суду на
строк до 31.06.15р. та зменшити суму пені
до 500, 00 грн., посилаючись на тяжке
фінансове становище підприємства,
недофінансування та збитковість
підприємства.

Під час судового засідання 02.12.14р.
представник позивача заперечував
проти зменшення суму пені та
розстрочення виконання рішення суду.
Явку повноважного представника у
судове засідання 02.12.14р. відповідач не
забезпечив.

По справі було оголошено перерву
з 20.11.14р. по 02.12.14р.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд ,-

ВСТАНОВИВ :

01.01.2013р. між ПАТ «Дніпрогаз»
(постачальник) та ПАТ «Дніпрометробуд»
(споживач) укладено договір
№2013/П-ПР-10663/138925 на постачання
природного газу за регульованим
тарифом (в межах обсягів природного
газу для забезпечення потреб
промислових підприємств та інших
суб'єктів господарювання які є
кінцевими споживачами), відповідно до
умов якого постачальник постачає
природний газ споживачу в обсягах і
порядку, передбачений договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач оплачує постачальнику
вартість газу і наданих послуг і
наданих послуг у розмірах, строках,
порядку та на умовах, передбачених
договором (п.1.1. договору) Договірні
обсяги постачання газу споживачу
наводяться в додатку 2 до договору.
(пункт 2.1. договору).

В п.2.6. договору сторони погодили, що
послуги з постачання газу
підтверджуються підписаними сторонами
актом приймання-передачі газу та/або
актом виконаних робіт, що оформлюється
за даними вузлів обліку, визначених у
додатку і до договору та згідно з
умовами технічної угоди, укладеної між
споживачем та газорозподільчим
підприємством. Акти
приймання-передачі газу та/або акт
виконаних робіт є підставою для
остаточних розрахунків споживача з
постачальником (п.2.9 договору). Загальна
сума вартості договору складається з
місячних сум вартості договірних
обсягів постачання газу споживачем.
(пункт 4.5 договору).

Відповідно до п.4.6 договору оплата
вартості послуг газу здійснюється
споживачем авансовими платежами із
розрахунку договірного обсягу
постачання газу протягом періоду
оплати відповідно до додатку 2 до
договору; авансові платежі сплачуються
споживачем постачальнику на
розрахунковий рахунок із спеціальним
режимом використання у розмірі 100
відсотків від вартості запланованого
або погодженого постачальником обсягу
розрахунковий період до 25-го числа
місяця, що передає місяцю поставки
газу; споживач самостійно розраховує
суму платежу виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період та
відповідні величини договірного
обсягу газу, заявленого на наступний
розрахунковий період; у разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати споживач
розраховує суму платежу за ціною що
діяла у попередньому періоду; у
випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за розрахунковим.

В п.6.2.2. договору сторони погодили, що у
разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
договору, із споживача стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період , за який сплачується пеня , від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу. (а.с.12-16, 17)

В подальшому, 31.12.13р. сторони уклали
додаткову угоду до вищезазначеного
договору, в якій (поміж-іншим) п.2.6.
договору виклали в наступній редакції:
« послуги з постачання газу
підтверджуються підписаним сторонами
актом приймання-передачі газу та/або
актом виконаних робіт, що оформлюється
за даними вузлів обліку, визначених у
додатку №1 до договору та згідно з
умовами технічної угоди (додаток 4 до
договору)»; та п.10.1. договору викладено
в наступній редакції: «Це договір
набирає чинності з дати його
підписання та укладається на строк до
31.12.2014 року» (а.с.19) .

Як вбачається з матеріалів
справи та не заперечується
відповідачем , позивач належним чином
виконав свої зобов'язання відповідно
до умов вищезазначеного договору, про
що свідчать щомісячні акти виконаних
робіт за період січень 2013 - липень 2014
року. на загальну суму 294 543, 00 грн.
Однак в порушення прийнятих на себе
зобов'язань відповідач здійснив
оплату за поставлений позивачем газ з
порушенням терміну на його оплату; у
зв'язку з чим позивач відповідно до
п.6.2.2. договору та приписів ст. 625 ЦК
України нарахував відповідачу: 5 406, 12
грн. - пені; 10 826, 46 грн. - інфляційних
втрат та 4 473, 84 грн. - 3% річних.
(а.с.10-11).

На час прийняття рішення у справі,
відповідачем доказів сплати пені,
інфляційних втрат та 3% річних не надав.

Статтею 714 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язаний
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

У відповідності із ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться ( ст.526 ЦК України ).Статтею
625 ЦК України встановлена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання , а саме :
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до п.3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до частини третьої
статті 551 ЦК України розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до статті 233 ГК України, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій; якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Зазначені норми
ставлять право суду на зменшення
неустойки в залежність від
співвідношення її розміру і збитків.

З урахуванням вищезазначеного, суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача: 10 826, 46
грн. - інфляційних втрат та 4 473, 84 грн. - 3%
річних. При цьому суд , користуючись
правами , наданими йому ст..83 ГПК
України , враховуючи наявність
фінансової кризи , тяжкий фінансовий
стан відповідача , зменшує розмір
неустойки (пені ), що підлягає стягненню
з відповідача , до 2 000,00 грн.

Окрім того, згідно до приписів ст.121
ГПК України : при наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, за заявою
сторони, державного виконавця,
прокурора чи його заступника або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання. При
відстрочці або розстрочці виконання
рішення, ухвали, постанови
господарський суд на загальних
підставах може вжити заходів до
забезпечення позову. Про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
ухвали, постанови, зміну способу та
порядку їх виконання виноситься
ухвала, яка може бути оскаржена у
встановленому порядку.

Відповідно до положень
«Конвенції про захист прав людини та
основних свобод» (Рим, 4.XI.1950) (
ратифіковано Законом України N 475/97-ВР (
475/97-ВР ) від 17.07.97 ): Кожен при вирішенні
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на справедливий і
відкритий розгляд упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом ( стаття
6(1).Кожен, чиї права і свободи, викладені
в цій Конвенції, порушуються, має право
на ефективний засіб правого захисту у
відповідному національному органі,
навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, що діяли як офіційні
особи ( Стаття 13 (1) .Ніщо в цій Конвенції
не може тлумачитися як таке, що надає
будь-якій державі, групі або особі
будь-яке право займатися будь-якою
діяльністю або вчиняти будь-яку дію,
спрямовану на скасування будь-яких
прав і свобод, що викладені в цій
Конвенції, або на їх обмеження в
більшому обсязі, ніж передбачено в
Конвенції ( Стаття 17 (1). Відповідно до
Першого Протоколу до «Конвенції про
захист прав і основних свобод людини» (
який ратифіковано Законом України N
475/97-ВР ( 475/97-ВР ) від 17.07.97 ) : кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений свого майна
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом або
загальними принципами міжнародного
права ( ст.1 ).

Європейський Суд з прав людини
неодноразово в низці своїх рішень за
заявами громадян проти України
зазначав ,що в Україні заявники на
протязі значного терміну часу не
можуть домогтися виконання судових
рішень, винесених на їх користь .Так у
рішенні по Справі «Войтенко проти
України» (Заява N 18966/02,Страсбург, 29
червня 2004 року) суд знову повторює, що
«...ефективний доступ до суду включає
право на те, щоб рішення суду було
виконане без невиправданих затримок
(див. «Іммобільяре Саффі проти Італії»,
заява N 22774/93) . Суд
нагадує свою практику, що неможливість
для заявника домогтися виконання
судового рішення, винесеного на його чи
її користь, становить втручання у право
на мирне володіння майном, що викладене
у першому реченні пункту першого
статті 1 Протоколу N 1 (див. серед інших
джерел, «Бурдов проти Росії» , заява N
59498/00; «Ясіуньєне проти Латвії», заява N
41510/98, 6 березня 2003 року).Тому у цій
справі Суд вважає, що неможливість
заявника домогтися виконання його
рішення протягом чотирьох років
становить втручання у його право на
мирне володіння майном у сенсі пункту
першого статті 1 Протоколу N 1 ...»

Враховуючи вищезазначене , суд
дійшов до висновку про відсутність
достатніх правових підстав для
задоволення заяви відповідача про
відстрочення виконання рішення суду ,
оскільки він не довів належними
доказами, що наявні обставини, які б
ускладняли виконання рішення або
робили його неможливим.

На підставі викладеного,
керуючись вимогами ст.ст. 525, 526, 625, 714 ЦК
України; ст.ст. 33, 49, 82-85, 121 ГПК України,
господарський суд ,-

ВИРІШИВ :

Стягнути з відповідача -
Публічного акціонерного товариства
«Дніпрометробуд» ( 49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Шмідта, 5; ) на користь позивача -
Публічне акціонерне товариство
«Дніпрогаз» ( 49029, м. Дніпропетровськ,
вул. Володарського, 5;
): 2 000, 00 грн. - пені ; 10 826,
46 грн. - інфляційних втрат; 4 473, 84 грн. -3%
річних та 1 827, 00 грн. - витрат на сплату
судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням чинності.

Суддя
Васильєв О.Ю.

05.12.14р.