ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

04.12.14р. Справа № 904/7259/14За позовом
публічного акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій"
("ДОПАС"), м. Дніпропетровськ

до Магдалинівської селищної ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, смт.
Магдалинівка Дніпропетровської
області

про визнання недійсним рішення та
визнання права постійного
користування землею

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Смиронов Є.В., довіреність
від 02.12.2014р. №61/916, представник

Від відповідача: Найко В.В.,
Магдалинівський селищний голова
Магдалинівського району

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій"
("ДОПАС") звернулося до господарського
суду із позовом до Магдалинівської
селищної ради Магдалинівського району
Дніпропетровської області, яким
просить:

- визнати недійсним рішення
Магдалинівської селищної ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області "Щодо
погодження технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі ПАТ "ДОПАС"
№ 810-38/У1 від 25.07.2014 року;

- визнати за публічним акціонерним
товариством "Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій"
(місцезнаходження: 49038, м.
Дніпропетровськ, вул. Курчатова, буд. 10;
ідентифікаційний код юридичної особи
за ) право постійного
користування земельною ділянкою
площею 0, 31 га, що розташована по вул.
Радянська, 18 в смт. Магдалинівка
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, відповідно
до Державного акту на право постійного
користування землею серії ІІ-ДП № 004005,
виданого 22.10.1996 року Магдалинівською
селищною радою народних депутатів,
зареєстровано в книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за Мд № 359.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що рішення Магдалинівської
селищної ради "Щодо погодження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі ПАТ "ДОПАС" №810-38/VІ від
25 липня 2014р. порушує законне право
позивача на постійне користування
земельною ділянкою по вул. Радянська,18
в смт. Магдалинівка Магдалинівського
району Дніпропетровської області, яке
перейшло в порядку правонаступництва,
а тому підлягає визнанню недійсним, а
право постійного користування
земельною ділянкою - визнанню в
судовому порядку, оскільки таке право
не визнається відповідачем.
Дніпропетровське обласне об'єднання
автобусних станцій 11299, якому 22.10.1996р.
видано Державний акт на право
постійного користування землею ІІ-ДП
№004005, зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за Мд №359, не
припинило свою діяльність, а було
перетворено остаточно у ПАТ "ДОПАС" з
його повним правонаступництвом, а
відтак позивач набув всі права та
обов'язки свого попередника та не
втратив права на постійне користування
земельною ділянкою площею 0,31 га,
розташованої на території
смт.Магдалинівка на території
Магдалинівської селищної Ради,
виділеною на підставі рішення
Магдалинівської селищної Ради
народних депутатів від 21 жовтня 1996 року
№177, про що видано Державний акт на
право постійного користування землею
серії ІІ-ДП №004005 від 22 жовтня 1996 року,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за Мд №359.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує, вважає, що, оскільки позивач
не відноситься до підприємств, установ,
організацій, що належать до державної
або комунальної власності, відведення
та переоформлення земельної ділянки
для розміщення та експлуатації
будівель та споруд автомобільного
транспорту та дорожнього господарства
повинно здійснюватися на загальних
умовах на підставі рішення
Магдалинівської селищної ради про
надання дозволу на складання проекту
із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду.

У судовому засіданні представник
відповідача заявив усне клопотання про
залучення до участі у справі у якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Головне
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області (м.
Дніпропетровськ, пр. Кірова,2), як особу,
яка має відповідні правові знання зі
спірних земельних правовідносин.

Позивач проти задоволення клопотання
заперечує та зазначає, що предметом
спору у даній справі є визнання
недійсним рішення селищної ради про
відмову в погодженні Технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), виготовленої на земельну
ділянку, що раніше вже була передана у
постійне користування на підставі
Державного акту на право постійного
користування землею серії ІІ-ДП №004005,
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за Мд№359, тобто, на
вже сформовану земельну ділянку, яка
лише потребує присвоєння кадастрового
номера і питання щодо реєстрації даної
земельної ділянки в даній справі не є
предметом розгляду. Таким чином,
вирішення даної справи жодним чином не
впливає на права та обов'язки Головного
управління Держземагентства у
Дніпропетровській області.

11.11.2014р. позивач надав пояснення на
відзив відповідача, в яких не
погоджується з правовою позицією
відповідача, посилаючись на рішення
Конституційного Суду України від 22.09.2005
року №5-рп/2005 у справі №1-17/2005 "У справі
за конституційним поданням 51 народного
депутата України щодо відповідності
Конституції України (конституційності)
положень ст. 92, п. 6 розділу Х "Перехідні
положення" Земельного кодексу України
(справа про постійне користування
земельними ділянками)", яким
встановлено, що ця норма не обмежує і не
скасовує право постійного
користування земельними ділянками,
набуте іншими особами в установлених
законодавством випадках станом на 01
січня 2002 року. Крім того, розробка
технічної документації для
відновлення меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості), згідно
Державного акту на право постійного
користування землею серії ІІ-ДП №004005,
здійснювалась не на підставі раніше
розробленої та затвердженої
відповідно до ст. 186 Земельного кодексу
України технічної документації,
оскільки земельна ділянка надана у
постійне користування ще до прийняття
діючого Земельного кодексу України, а
за процедурою встановленою п.4.3
Інструкції №376 по розробленню
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості), яка
передбачає її погодження органом
місцевого самоврядування по
місцезнаходженню земельної ділянки,
тобто Магдалинівською селищною радою
Дніпропетровської області, яка є також
власником цієї земельної ділянки та
суміжним землекористувачем.

Ухвалою господарського суду від 13.10.2014
року розгляд справи відкладено до
11.11.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 11.11.2014
року термін розгляду справи продовжено
на 15 днів, у судовому засіданні
оголошено перерва на 04.12.2014 року.

У судовому засіданні 04.12.2014 року
оголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться у матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови Верховної Ради
України від 18 грудня 1990 року №563-ХІІ
"Про земельну реформу" та Земельного
кодексу України (в редакції станом на 20
травня 1996 року), Дніпропетровською
філією Інституту землеустрою
Української академії аграрних наук
проведено інвентаризацію земель
Дніпропетровського обласного
об'єднання автобусних станцій 11299
(земельна ділянка Магдалинівської
автостанції площею 0,31га, розташована
на території смт. Магдалинівка
Магдалинівської сільської Ради
народних депутатів), про що 20 травня 1996
року складено Науково-технічну
документацію по інвентаризації
земельної ділянки Дніпропетровського
обласного об'єднання автобусних
станцій 11299 на території
Магдалинівської сільської Ради
народних депутатів Магдалинівського
району Дніпропетровської області (Т.1,
а.с.33-40).

21 жовтня 1996 року Магдалинівською
селищною Радою народних депутатів
прийнято рішення №177 (Т.1, а.с.40), яким
затверджено документацію по
Інвентаризації земельної ділянки
Магдалинівської автостанції
Дніпропетровського обласного
об'єднання автобусних станцій 11299,
розроблену Дніпропетровським філіалом
Інституту землеустрою, згідно якої
площа ділянки становить 0,31га, із них
під будівлями і дворами - 0,31га;
Дніпропетровському обласному
об'єднанню автобусних станцій 11299
замовити Дніпропетровському філіалу
Інституту землеустрою виготовити
державний акт на постійне користування
землею.

На підставі рішення Магдалинівської
селищної Ради народних депутатів від 21
жовтня 1996 року №177, Дніпропетровському
обласному об'єднанню автобусних
станцій 11299 підготовлено та видано
Державний акт на право постійного
користування землею серії ІІ-ДП №004005
від 22 жовтня 1996 року про надання на
території Магдалинівської селищної
Ради Дніпропетровської області у
постійне користування 0,31га землі в
межах згідно з планом
землекористування (Т.1, а.с.41-44). Акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за Мд №359.

Державний акт на право постійного
користування землею серії ІІ-ДП №004005
від 22 жовтня 1996 року видано
Дніпропетровському обласному
об'єднанню автобусних станцій 11299,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій",
внаслідок наступних перетворень.

Наказом Міністерства транспорту УРСР
від 27 липня 1988 року №3 (Т.1, а.с. 47-49)
створено територіально-виробничі
об'єднання автомобільного транспорту,
територіально виробниче об'єднання
"Авторемонт", виробниче
транспортно-експедиційне об'єднання
міжміських перевезень
"Укрміжтрансекспедиція" згідно
додаткам 1-28.

Згідно додатків 1, 4 (Т.1, а.с.46, 50) до
наказу створено Дніпропетровське
територіально-виробниче об'єднання
автомобільного транспорту 11200 з одним
із структурних підрозділів -
Дніпропетровське обласне об'єднання
автобусних станцій 11299.

Наказом Міністерства транспорту УРСР
від 11 лютого 1991 року №13 (Т.1, а.с.51)
реорганізовано підприємства і
організації територіально-виробничого
об'єднання "Дніпроавтотранс" в
структурні підрозділи згідно додатку
(згідно додатку до наказу одним із
структурних підрозділів
Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту 11200 стало
Дніпропетровське обласне об'єднання
автобусних станцій 11299).

Наказом Міністерства транспорту УРСР
від 13 серпня 1991 року №1 створено
Українську державну корпорацію
автомобільного транспорту до якого
зокрема увійшло Дніпропетровське
обласне об'єднання автобусних станцій
11299.

Наказом Української державної
корпорації автомобільного транспорту
від 04 листопада 1991 року №12 (Т.1, а.с.53)
перейменовано обласні об'єднання
автобусних станцій
територіально-виробничих об'єднань
автомобільного транспорту корпорації
"Укравтотранс" в обласні підприємства
автобусних станцій згідно з додатком.
Згідно додатку до наказу (т.1, а.с.54)
Дніпропетровське обласне об'єднання
автобусних станцій 11299 перейменовано у
Дніпропетровське обласне підприємство
автобусних станцій 11299.

Наказом Міністерства транспорту
України від 23 квітня 1993 року №48 (Т.1,
а.с.56) затверджено перелік об'єднань
транспорту і дорожнього господарства
згідно з додатком №1 та склад об'єднань
транспорту і дорожнього господарства
згідно з додатками №№2-36. Згідно
додатку 5 (Т.1, а.с.59) до наказу до складу
об'єднань транспорту і дорожнього
господарства затверджено
Дніпропетровське обласне підприємство
автобусних станцій 11299, із зазначенням
загальнодержавного коду 03113549, у складі
Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту 11200.

Дніпропетровським обласним
управлінням статистики видано
Дніпропетровському обласному
підприємству автобусних станцій 11299
Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту Свідоцтво
№17981 від 18 січня 1994 року (Т.1, а.с.60), із
зазначенням ідентифікаційного коду
ЗКПО 03113549.

Наказом Міністерства транспорту
України від 06 липня 1994 року №348 (Т.1,
а.с.61) реорганізовано підприємства
обласних автобусних станцій згідно
додатку 1 у структурні підрозділи
територіально-виробничих об'єднань
автомобільного транспорту. Згідно
додатку 1 (Т.1, а.с. 62) до наказу в перелік
обласних підприємств автобусних
станцій включено Дніпропетровське
обласне підприємство автобусних
станцій 11299.

Наказом Міністерства транспорту
України від 05 серпня 1994 року №420 (Т.1,
а.с.63) реорганізовано, зокрема
структурні підрозділи
Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту та інші
підприємства і управління шляхом
злиття в обласне державне підприємство
"Дніпроавтотранс" та встановлено його
правонаступником за зобов'язаннями
реорганізованих підприємств та
підрозділів, що увійшли до його складу.

Наказом Дніпропетровського обласного
державного підприємства
"Дніпроавтотранс" Міністерства
транспорту України від 06 січня 1995 року
№1 (Т.1, а.с.66, 67) створено, зокрема,
виробниче управління автобусних
станцій і автовокзалів
"Дніпроавтотранс-сервіс".

Наказом Міністерства транспорту
України від 23 червня 1995 року №241 (Т.1,
а.с.64) створено на базі структурних
підрозділів територіально-виробничих
об'єднань автомобільного транспорту
шляхом виділення обласні державні
підприємства автобусних станцій
згідно з додатком №1 (Т.1, а.с.65) та
створено на базі структурних
підрозділів обласних державних
підприємств шляхом виділення обласні
державні підприємства автобусних
станцій згідно з додатком №2 (Т.1, а.с.65).
Згідно додатку №2 до наказу створено
Дніпропетровське обласне підприємство
автобусних станцій 11299.

В Статуті державного
Дніпропетровського обласного
підприємства автобусних станцій 11299
Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту
Міністерства транспорту України, в
редакції 1995 року (Т.1, а.с.71), вказано, що
Обласне державне підприємство
Дніпропетровське обласне підприємство
автобусних станцій 11299 засноване на
базі структурного підрозділу
Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту виробничого
управління автобусних станцій і
автовокзалів "Дніпроавтотранс-сервіс"
згідно з наказом Міністерства
транспорту України від 23 червня 1995 року
№241 шляхом виділення на державній
власності і підпорядковане
Міністерству транспорту України.
Підприємство є єдиним
правонаступником всіх прав і
обов'язків виробничого управління
автобусних станцій і автовокзалів
"Дніпроавтотранс-сервіс".

Згідно наказів Фонду державного майна
України від 04 березня 1997 року №241, від 30
вересня 1997 року №1050, від 09 січня 1998 року
№22 Дніпропетровське державне обласне
підприємство автобусних станцій 11299 (із
зазначенням ідентифікаційного коду
03113549) було включено до переліку
підприємств Міністерства транспорту
України, що підлягають приватизації.

Наказом Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Дніпропетровській області від 22 січня
1998 року №12/335-АО (Т.1, а.с.73) перетворено
державне Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій 11299
Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту
Міністерства транспорту України у
відкрите акціонерне товариство
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій",
затверджено статут відкритого
акціонерного товариства.

В п. 1.1 та п.3.3 Статуту відкритого
акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій", в
редакції 1998 року вказано (Т.1, а.с.76-89), що
відкрите акціонерне товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій"
засноване відповідно до рішення
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області від 22 січня
1998 року №12/335-АО шляхом перетворення
державного Дніпропетровського
обласного підприємства автобусних
станцій 11299 Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту
Міністерства транспорту України у
відкрите акціонерне товариство
відповідно до Указу Президента України
від 26.11.1994 року №699/94 "Про заходи щодо
забезпечення прав громадян на
використання приватизаційних майнових
сертифікатів" та Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
приватизацію майна державних
підприємств" від 19.02.1997 року №89/97-ВР.
Товариство є правонаступником
Дніпропетровського обласного
підприємства автобусних станцій 11299
Дніпропетровського
територіально-виробничого об'єднання
автомобільного транспорту
Міністерства транспорту України.

Виконкомом Дніпропетровської міської
Ради народних депутатів видано
відкритому акціонерному товариству
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій"
Свідоцтво про державну реєстрацію
(перереєстрацію) суб'єкта
підприємницької діяльності - юридичної
особи від 29 січня 1998 року (Т.1, а.с.90), про
що зроблено запис в журналі обліку
реєстрації за №12793-АТ.
Ідентифікаційний код суб'єкта
підприємницької діяльності №03113549
внесено до Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
13.02.1998 року.

У зв'язку з прийняттям Верховною Радою
України Закону України "Про акціонерні
товариства", відкрите акціонерне
товариство "Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" було
перейменовано на публічне акціонерне
товариство "Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" та
внесено відповідні зміни до статутних
документів та Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

Згідно преамбули Статуту публічного
акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій", в
редакції 2011 року (Т.1, а.с.92-109), публічне
акціонерне товариство
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" є
правонаступником відкритого
акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій".

Відповідно до абз.7 п.5 розділу XVII
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про акціонерні
товариства" приведення діяльності у
відповідність із нормами цього Закону,
статутів та внутрішніх положень
акціонерних товариств, створених до
набрання чинності цим Законом, у тому
числі зміна найменування акціонерних
товариств з відкритого або закритого
на публічне або приватне, не є
перетворенням та не потребує
застосування процедури припинення.

Відповідно до ч.1 ст.104 Цивільного
кодексу України юридична особа
припиняється в результаті
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або ліквідації. У
разі реорганізації юридичних осіб
майно, права та обов'язки переходять до
правонаступників.

Перетворенням юридичної особи є зміна
її організаційно-правової форми. У разі
перетворення до нової юридичної особи
переходять усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи
(ст.108 Цивільного кодексу України, ст. 87
Закону України "Про акціонерні
товариства").

Чинним на момент приватизації Законом
України "Про підприємства в Україні" в
положеннях ч.7 ст.34 також викладені
приписи згідно з якими при
перетворенні одного підприємства в
інше до підприємства, яке щойно
виникло, переходять усі майнові права і
обов'язки колишнього підприємства.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Пунктом 6 Положення про Єдиний
державний реєстр підприємств та
організацій України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22 січня 1996 року №118 передбачено, що
ідентифікаційний код зберігається за
суб'єктом, якому він присвоєний,
протягом усього періоду його існування
і є єдиним. У разі перетворення
юридичної особи, крім центральних
органів виконавчої влади, за
правонаступником зберігається її
ідентифікаційний код.

Як вбачається з матеріалів справи,
присвоєний Дніпропетровському
обласному об'єднанню автобусних
станцій 11299 ідентифікаційний код 03113549,
відповідно до даних Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, є ідентифікаційним
кодом публічного акціонерного
товариства "Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій", що
засвідчує факт того, що
Дніпропетровське обласне об'єднання
автобусних станцій 11299 не припиняло
свою діяльність, а було перетворено в
публічне акціонерне товариство
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій", яке
є його правонаступником.

19.09.2012 року Магдалинівською селищною
радою Магдалинівського району
Дніпропетровської області прийнято
рішення №64 "Про надання згоди на
державну реєстрацію об'єкта
нерухомості ПАТ "ДОПАС" наступного
змісту:

- надати згоду на державну реєстрацію
об'єкта нерухомості - будівлі
Магдалинівської автостанції - за
публічним акціонерним товариством
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій";

- присвоїти будівлі Магдалинівської
автостанції поштову адресу: 51100,
Дніпропетровської області,
Магдалинівський район, смт.
Магдалинівка, вул. Радянська, 18.

На вказаній земельній ділянці
розташовувалась, була передана та на
даний час належить на праві власності
публічному акціонерному товариству
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій", як
правонаступнику, будівля автостанції,
яка функціонує за своїм призначенням
по наданню автостанційних послуг при
перевезенні пасажирів, що
підтверджується: інвентаризаційним
описом №8 основних засобів
Дніпропетровського обласного
підприємства автобусних станцій 11299
від 01 листопада 1997 року (Т.1 а.с.111, 112),
Свідоцтвом про атестацію автостанції
Державної адміністрації
автомобільного транспорту від 17.10.2011р.
№0423 (Т.1, а.с.38), Свідоцтвом про право
власності від 16 жовтня 2012 року (Т.1,
а.с.122), Витягом про державну реєстрацію
прав від 16 жовтня 2012 року №35863187 (Т.1,
а.с.123), Технічним паспортом на
нежитлове приміщення по вул. Радянська,
18 в смт. Магдалинівка (Т.1, а.с.119-121) та
паспортом автостанції "Магдалинівка"
клас 3 (Т.1, а.с.124-143).

25.07.2014 року Магдалинівською селищною
радою Магдалинівського району
Дніпропетровської області прийнято
рішення №810-38/УІ "Щодо погодження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі ПАТ "ДОПАС".

Зазначене рішення прийнято з
урахуванням листа Головного
управління Держземагентства у
Дніпропетровській області від 11.06.2014
року №18-4-06-4665/2-14 та пропозиції
постійної комісії з питань соціального
розвитку і землекористування, на
підставі ст. 12 та ч. 2 ст. 92 Земельного
кодексу України та частини 34 ст. 26
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

Відповідно до змісту цього рішення:

- відмовлено публічному акціонерному
товариству "Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" в
питанні погодження технічної
документації щодо встановлення
(відновлення) меж земельної ділянки в
натурі (на місцевості) по вул.
Радянська, 18 в смт. Магдалинівка
Магдалинівського району
Дніпропетровської області в зв'язку з
тим, що дане підприємство не належить
до категорії підприємств, які мають
право на постійне користування
земельною ділянкою;

- рекомендовано адміністрації ПАТ
"ДОПАС" звернутись до Магдалинівської
селищної ради з клопотанням про
продовження терміну дії рішення
селищної ради від 18 березня 2005 року
№519-28/ІУ "Про надання дозволу на
складання проекту відведення
земельної ділянки ВАТ "ДОПАС" в оренду".

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України
встановлено, що Цивільний кодекс
України застосовується до цивільних
відносин, що виникли після набрання ним
чинності. Щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним
кодексом України, положення цього
Кодексу застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.396 Цивільного кодексу
України особа, яка має речове право на
чуже майно, має право на захист цього
права, у тому числі від власника майна,
відповідно до положень глави 29
Цивільного кодексу України.

Згідно з ст.391, 392, 393 глави 29 Цивільного
кодексу України власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном. Власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою. Правовий акт органу
місцевого самоврядування, який не
відповідає законові і порушує права
власника, за позовом власника майна
визнається судом незаконним та
скасовується.

Відповідно до ст.152 Земельного кодексу
України землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою. Захист
прав юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється, зокрема, шляхом
визнання прав та визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється органами
місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення, формування нових
земельних ділянок. Надання у
користування земельної ділянки в інших
випадках здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою.
В такому випадку розроблення такої
документації здійснюється на підставі
дозволу, наданого органом місцевого
самоврядування, уповноваженим
здійснювати розпорядження цією
земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.92 Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент прийняття оскаржуваного
рішення) право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.

Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають:
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності; громадські
організації інвалідів України, їх
підприємства (об'єднання), установи та
організації; релігійні організації
України, статути (положення) яких
зареєстровано у встановленому законом
порядку, виключно для будівництва і
обслуговування культових та інших
будівель, необхідних для забезпечення
їх діяльності; публічне акціонерне
товариство залізничного транспорту
загального користування, утворене
відповідно до Закону України "Про
особливості утворення публічного
акціонерного товариства залізничного
транспорту загального користування"
(ч.2 ст.92 Земельного кодексу України).

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 у справі
№1-17/2005 "У справі за конституційним
поданням 51 народного депутата України
щодо відповідності Конституції
України (конституційності) положень
ст.92. п.6 розділу X "Перехідні положення"
Земельного кодексу України (справа про
постійне користування земельними
ділянками)", встановлено, що ця норма не
обмежує і не скасовує право постійного
користування земельними ділянками,
набуте іншими особами в установлених
законодавством випадках станом на 01
січня 2002 року.

У п.6 розділу X "Перехідні положення"
Земельного кодексу України йдеться про
переоформлення права власності або
оренди громадянами та юридичними
особами, які мають у постійному
користуванні земельні ділянки, але за
цим Кодексом не можуть мати їх на
такому праві. Переоформлення також має
два значення: повторити оформлення і
оформити заново, за новими правилами.

Разом з тим, згідно з рішенням
Конституційного суду України від 22
вересня 2005 року №5-рп/2005 визнано такими,
що не відповідають Конституції України
(є неконституційними) положення п.6
розділу X "Перехідні положення"
Земельного кодексу України щодо
зобов'язання переоформити право
постійного користування земельною
ділянкою на право власності або право
оренди без відповідного законодавчого,
організаційного та фінансового
забезпечення; та положення п.6
Постанови Верховної Ради України "Про
земельну реформу" від 18 грудня 1990 року
№563-ХІІ з наступними змінами в частині
щодо втрати громадянами,
підприємствами, установами і
організаціями після закінчення строку
оформлення права власності або права
користування землею раніше наданого їм
права користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.3 ст.150 Конституції
України рішення Конституційного Суду
України є обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені. Згідно ст.8
Основного Закону України норми
Конституції України є нормами прямої
дії, а тому зазначене підкреслює
безумовність їх виконання будь-якими
суб'єктами права.

Стаття 69 Закону України "Про
Конституційний суд України"
встановлює, що рішення і висновки
Конституційного Суду України рівною
мірою є обов'язковими до виконання.

Аналогічну правову позицію закріплено
у п.2.7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №6 від 17
травня 2011 року "Про деякі питання
практики розгляду справ у спорах, що
виникають із земельних відносин", а
саме, норма ст.92 Земельного кодексу
України не обмежує і не скасовує право
постійного користування земельними
ділянками, набуте іншими способами в
установлених законодавством випадках
станом на 01 січня 2002 року.

Отже, якщо право постійного
користування виникло в суб'єкта
господарювання до 01 січня 2002 року (дня
набрання чинності діючим Земельним
кодексом України), після цієї дати воно
продовжує зберігатися.

Згідно зі ст.58 Конституції України
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотньої дії у часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ст.13 Земельного кодексу
Української РСР від 08.07.1970 року земля в
Українській РСР надається в
користування: колгоспам, радгоспам,
іншим сільськогосподарським
державним, кооперативним,
громадським підприємствам,
організаціям і установам; промисловим,
транспортним, іншим
несільськогосподарським державним,
кооперативним, громадським
підприємствам, організаціям і
установам; громадянам СРСР.

Згідно з ст.15 Земельного кодексу
Української РСР від 08.07.1970 року земля
надається в безстрокове або тимчасове
користування. Безстроковим (постійним)
визнається землекористування без
заздалегідь встановленого строку.

Відповідно до ст.16 Земельного кодексу
Української РСР від 08.07.19070 року
відведення земельних ділянок
провадиться на підставі постанови Ради
Міністрів УРСР або рішення виконавчих
комітетів обласної, районної, міської,
селищної і сільської Рад народних
депутатів.

Згідно з ст.20 Земельного кодексу
Української РСР від 08.07.70р. право
землекористування колгоспів,
радгоспів та інших
землекористувачів засвідчується
державними актами на право
користування землею.

Відповідно до ст.35 Земельного кодексу
Української РСР від 08.07.1970 року
визначено, що право підприємств,
організацій і установ на користування
наданою їм землею підлягає
припиненню відповідно повністю або
частково у випадках: відпадання
потреби в земельній ділянці;
закінчення строку, на який було надано
земельну ділянку; ліквідації
підприємства, організації або
установи; виникнення потреби вилучення
земельної ділянки для інших
державних або громадських потреб;
неосвоєння протягом двох років підряд
наданої земельної ділянки.

Згідно зі ст. 27 Земельного кодексу
України від 18.12.1990р. право користування
земельною ділянкою чи її частиною
припиняється у разі: добровільної
відмови від земельної ділянки;
закінчення строку, на який було надано
земельну ділянку; припинення
діяльності підприємства, установи,
організації, селянського
(фермерського) господарства.

Відповідно до ст. 37 Цивільного кодексу
Української РСР від 01.01.1964 року
юридична особа припиняється шляхом
ліквідації або реорганізації (злиття,
поділу або приєднання). При злитті і
поділі юридичних осіб майно (права і
обов'язки) переходить до нововиниклих
юридичних осіб. При приєднанні
юридичної особи до іншої юридичної
особи її майно (права і обов'язки)
переходить до останньої. Майно
переходить в день підписання
передаточного балансу, якщо інше не
передбачене законом або постановою про
реорганізацію.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету
міністрів України від 02.04.2002р. №449
раніше видані державні акти на право
приватної власності на землю, державні
акти на право власності на землю,
державні акти на право власності на
земельну ділянку та державні акти на
право постійного користування землею
залишаються чинними і підлягають
заміні у разі добровільного звернення
громадян або юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи,
спірна земельна ділянка у 1996 році була
надана у постійне користування
Дніпропетровському обласному
об'єднанню автобусних станцій 11299 на
території Магдалинівської селищної
Ради, правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій".

З наведених вище норм права вбачається,
що на момент перетворення
Дніпропетровське обласне об'єднання
автобусних станцій 11299 у публічне
акціонерне товариство
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій",
діяли норми Земельного кодексу
України від 18.12.90р., які передбачали
припинення права користування
земельною ділянкою у разі припинення
діяльності підприємства, при цьому
нормами діючих на той час Цивільного
кодексу України від 01.01.64р. та законів
України не було визначено такого
поняття, як "припинення діяльності
підприємства", а було визначено поняття
"припинення юридичної особи" та
встановлені форми такого припинення,
до яких не було включено такої форми, як
перетворення державного підприємства.

Таким чином, нормами чинного на той час
законодавства України не було
встановлено, що перетворення
державного підприємства є припиненням
його діяльності, внаслідок якої
припиняється право користування
підприємства земельною ділянкою.

За наведеного вбачається, що норми
права щодо зобов'язання юридичних осіб
(у яких виникло та існує право
постійного користування земельною
ділянкою, але які не можуть мати її на
такому праві), переоформити право
постійного користування до 01.01.08 року,
та втрати юридичними особами після
закінчення цього строку наданого їм
права постійного користування визнані
неконституційними.

Отже, юридичні особи, які отримали
право постійного користування
земельною ділянкою після набрання
чинності Земельним кодексом України
зберігають це право до його
переоформлення у встановленому
законом порядку.

З урахуванням встановлених вище
фактичних обставин справи, наведених
положень законодавства, суд вбачає
наявність підстав для визнання за
публічним акціонерним товариством
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" права
постійного користування земельною
ділянкою площею 0,31 га, що розташована
по вул. Радянська, 18 в смт. Магдалинівка
Магдалинівського району
Дніпропетровської області.

Також, предметом розгляду у даній
справі є рішення Магдалинівської
селищної ради Магдалинівського району
Дніпропетровської області від 25.07.2014
№810-38/УІ "Щодо погодження технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі ПАТ "ДОПАС".

Відповідно до приписів частини 1 статті
21 Цивільного кодексу України суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

З матеріалів справи вбачається, що
спірна земельна ділянка площею 0,31 га,
що розташована по вул. Радянська, 18 в
смт. Магдалинівка Магдалинівського
району Дніпропетровської області на
дату винесення спірного рішення від
25.07.2014р. №810-38/УІ "Щодо погодження
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельної
ділянки в натурі ПАТ "ДОПАС",
знаходилась у постійному користуванні
публічного акціонерного товариства
"ДОПАС".

Отже, відмовляючи в погодженні
технічної документації щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості) з тих підстав, що позивач не
належить до категорії підприємств, які
мають право на постійне користування
землею, відповідач порушив право
публічного акціонерного товариства
"ДОПАС" на постійне користування
спірною земельною ділянкою.

З урахуванням викладеного вище, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Суд відхиляє клопотання відповідача
про залучення до участі у справі у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Головне
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області, як особу,
яка має відповідні правові знання зі
спірних земельних правовідносин з
огляду на положення ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть
вступити у справу на стороні позивача
або відповідача, залучені до участі у
справі у якості третіх осіб судом до
прийняття рішення господарським судом,
якщо рішення з господарського спору
може вплинути на їх права або обов'язки
щодо однієї з сторін.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Визнати недійсним рішення
Магдалинівської селищної ради
Магдалинівського району
Дніпропетровської області (51100,
Дніпропетровська області,
Магдалинівський район, смт.
Магдалинівка, вул. Радянська, 32, код
ЭДРПОУ 04338405) "Щодо погодження технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення меж земельної ділянки в
натурі ПАТ "ДОПАС" № 810-38/У1 від 25.07.2014
року.

Визнати за публічним акціонерним
товариством "Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" (49038,
м. Дніпропетровськ, вул. Курчатова, буд.
10; ) право постійного
користування земельною ділянкою
площею 0, 31 га, що розташована по вул.
Радянська, 18 в смт. Магдалинівка
Магдалинівського району
Дніпропетровської області, відповідно
до Державного акту на право постійного
користування землею серії ІІ-ДП № 004005,
виданого 22.10.1996 року Магдалинівською
селищною Радою народних депутатів,
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за Мд № 359.

Стягнути з Магдалинівської селищної
ради Магдалинівського району
Дніпропетровської області (51100,
Дніпропетровська області,
Магдалинівський район, смт.
Магдалинівка, вул. Радянська, 32, код
ЭДРПОУ 04338405) на користь публічного
акціонерного товариства
"Дніпропетровське обласне
підприємство автобусних станцій" (49038,
м. Дніпропетровськ, вул. Курчатова, буд.
10; ) 2 436 грн. судового
збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Суддя
Н.М. Євстигнеєва

Повне рішення складено, - 08.12.2014р.