ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014 року Справа №
904/2439/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чоха Л.В., Чимбар Л.В.

при секретарі судового засідання:
Мацеком І.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю « Чапаєва-Агро» на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.06.2014
року у справі № 904/2439/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спектр-Агро»,м.
Обухів Київська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чапаєва-Агро», с.
Савро Дніпропетровської області

про стягнення 1 187 473,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 25 червня
2014 року (суддя Мілєва І.В.) позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Спектр-Агро» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чапаєва-Агро»
задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЧАПАЄВА-АГРО" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" 820
007,76грн., з яких: 260 924,53 грн. - основний
борг, 221 218,72 грн. - відсотки за
користування товарним кредитом, 14
941,95грн. - пеня на відсотки за
користування товарним кредитом, 322
922,56грн. - 28% річних.

В решті позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги частково
на суму суд першої інстанції виходив з
того, що відповідач не сплатив вартість
поставленого йому товару на загальну
на суму 260 924,53 грн., яка підлягає
стягненню на користь позивача разом із
відсотками за користування товарним
кредитом у розмірі 221 218,72 грн., штрафом
у розмірі 28% річних та пенею на відсотки
за користування кредитом, оскільки їх
стягнення передбачено діючим
законодавством та умовами договору.

Відмовляючи у стягненні збитків у сумі
306 176, 36 грн. суд першої інстанції
виходив з недоведеності позовних
вимог в цій частині, оскільки підставою
для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, є правопорушення, що включає в
себе наступні елементи: протиправна
поведінка; наявність збитків;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина. Позивачем
не доведено наявність всіх
вищезазначених елементів, тому
підстави для задоволення позову в
частині стягнення збитків відсутні. В
задоволенні стягнення пені,
нарахованої на суму основного боргу
відмовлено у зв'язку з пропуском строку
позовної давності. який просив
застосувати відповідач.

Не погодившись з рішенням суду,
відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чапаєва-Агро»
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду в частині задоволених
вимог скасувати, та відмовити у цій
частині в позові.

В обґрунтування своєї скарги
апелянт посилається на те, що суд не
врахував відсутність вини відповідача
в простроченні платежу, оскільки
позивач поставив відповідачу неякісне
насіння. Крім того, суд прийняв до уваги
розрахунок ціни позову, який не
відповідає фактичним обставинам
справи, оскільки до розрахунку ввійшли
акти наданих послуг № 316, 378, 737 та 2792 на
суму 44 428,14 грн., які не підписані
відповідачем, отже не погоджені.
Доказів надіслання цих актів
відповідачу, позивач не надав, а опис
вкладення не є належним доказом
відправлення. Виходячи з цього, суд
неправильно визначив і розмір штрафних
санкцій на заборгованість. Також суд
при винесенні рішення безпідставно
стягнув одночасно і штраф і пеню, що є
подвійною юридичною відповідальністю
одного виду.

Стягуючи штраф у розмірі 28% річних, суд
не врахував, що встановлення розміру
штрафу у відсотках річних з
простроченої суми законом не
передбачено і суперечить змістові
цього поняття.

Відповідач своїм правом на участь в
судовому засіданні не скористався. Про
час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
вказав, що доводи апелянта є
необґрунтованими. Прийняття товару по
кількості і якості врегульовано п.п.4.2. -
4.4. Договору, згідно яких
невідповідність повинна
підтверджуватись Актом, складеним
сторонами протягом 3-х робочих днів з
моменту отримання товару. У разі
відсутності такого акту товар
вважається таким, що відповідає
вимогам. Відповідачем такого акту не
складалось і про не якість товару не
заявлялось до судового засідання.

Направлення відповідачу актів на
відсотки підтверджується описом
вкладення, оформленим відповідно до п.61
Правил надання послуг поштового
зв'язку. Позивачем також надані копії
квитанцій про відправку даних актів.

Одночасне стягнення штрафу і пені не
суперечить законодавству України. Крім
того суд правильно дійшов висновку, що
28% не є штрафом, а є річними.

Також позивач вважає, що господарський
суд неправильно відмовив у стягненні
пені. Просить відмовити в задоволенні
апеляційної скарги.

Представник позивача підтримав відзив
на апеляційну скаргу.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи наведені в
апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

24.02.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ЧАПАЄВА-АГРО" (покупець) було укладено
договір поставки № 39-ДН на умовах
товарного кредиту (далі - договір). За
умовами договору постачальник
зобов'язується передати у власність
покупця продукцію
виробничо-технічного призначення
(надалі - товар), а покупець
зобов'язується прийняти товар і
оплатити його вартість, сплативши за
нього визначену договором грошову
суму, а також сплатити відсотки за
користування товарним кредитом в сумі,
визначеній відповідно до умов договору
та додатку №1 до договору, який є
невід'ємною частиною цього договору (п.
1.2 договору).

Відповідно до п.п.2.7., 2.8, 2.11. Договору, за
користування товарним кредитом,
покупець сплачує на користь
постачальника відсотки, розмір яких
передбачений додатком №1 до договору.
Сума відсотків підлягає оподаткуванню
податком на додану вартість. Податок на
додану вартість додається до
нарахованої суми відсотків та підлягає
обов'язковій оплаті покупцем.

Строк користування товарним кредитом
починається з дня, передбаченого
додатком №1 до договору, але не раніше
дня, наступного за днем отримання
товару покупцем, та закінчується в день
повного розрахунку покупцем за
поставлений товар.

Відсотки за користування товарним
кредитом, нараховуються
постачальником щомісячно. До 5 (п'ятого)
числа місяця наступного за
розрахунковим, сторони підписують акт
надання (приймання - передачі) послуг
товарного кредитування. Акт про
надання послуг товарного кредитування
надсилається постачальником на адресу
покупця, що вказана в тексті цього
договору. Покупець зобов'язується
підписати акт та повернути його
протягом 1 дня з дати отримання. У разі
якщо підписаний акт не повертається
постачальнику, акт вважається
схваленим та підписаним покупцем.

Покупець зобов'язаний провести оплату
за товар та сплатити відсотки за
користування товарним кредитом з
дотриманням порядку, передбаченого п. 2
договору та в терміни, визначені в
договорі та додатку № 1 до договору (п.
3.2.1 договору).

Згідно п. 7.2. Договору, у випадках
порушення умов даного договору,
постачальник має право шляхом
направлення письмового повідомлення
покупцю, притягти його до
відповідальності: за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті у встановлені договором терміни
вартості (ціни) товару та/або відсотків
за користування товарним кредитом. За
порушення даних умов договору
покупець: А) сплачує за кожен день
прострочення на користь постачальника
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період
прострочення, від суми боргу, за кожен
день такого прострочення; Б)
відшкодовує збитки, завдані
постачальнику невиконанням або
неналежним виконанням грошових
зобов'язань по цьому договору. Сторони
встановлюють розмір збитків
постачальника в твердій сумі в розмірі
20 (двадцять) відсотків неоплаченої
вартості (ціни) товару. Збитки
відшкодовуються в повній сумі понад
неустойку (штраф). Сторони також
вирішили що для відшкодування цих
збитків постачальник не має доводити
причинний зв'язок між правопорушенням
та збитками та фактичний розмір
збитків, тому що сума, яка належить до
відшкодування, узгоджена сторонами у
даному пункті цього договору; В)
сплачує на користь постачальника штраф
за неправомірне користування коштами в
розмірі 28 (двадцять вісім) відсотків
річних з простроченої суми.

Таким чином, між сторонами виникли
правовідносини, пов?язані з поставкою
товара.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму
(ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст. 265 Господарського кодексу України).

На виконання умов договору позивач
передав відповідачу товар на загальну
суму 1 971 863,87 грн., що підтверджується
довіреностями на отримання товару (а.с.
25-27) та наступними видатковими
накладними, підписаними
представниками сторін:

- видаткова накладна № 1896 від 12.04.2012р. на
поставку протруйника Скарлет МЕ на
суму 11 302,32 грн. (а.с. 20);

- видаткова накладна № 2372 від 19.04.2012р. на
поставку насіння кукурудзи та
соняшнику на суму 432 866,31 грн. (а.с. 21);

- видаткова накладна № 5124 від 17.05.2012р. на
поставку гербіциду Харнес, Пріма,
Експрес, Трофі та фунгіциду Піктор,
Дерозал на суму 591 357,84 грн. (а.с. 22);

- видаткова накладна № 5152 від 17.05.2012р. на
поставку гербіциду Харнес, Пріма, Трофі
та інсектициду Децис Профі на суму 69
728,89 грн. (а.с. 23);

- видаткова накладна № 6544 від 01.06.2012р.
на поставку насіння соняшнику та
кукурудзи на суму 866 608,51грн. (а.с. 24).

Відповідач здійснив часткову оплату,
сплативши:

07.03.2012р. за насіння 199 404,90 грн. та за
гербіцид 19 905,90 грн.;

16.05.2012р. за гербіциди 156 925,14 грн.;

31.05.2012р. за насіння соняшнику та
кукурудзи 320 386,04 грн.;

27.03.2013р. заборгованість у сумі 585 000 грн.;

04.04.2013р. заборгованість у сумі 429 317,36
грн.

Всього відповідачем сплачено 1 710 939,34
грн.

Як вбачається з додатків до договору,
підписаних сторонами, відповідач
повинен був здійснити остаточний
розрахунок за поставлені гербіциди та
фунгіциди 01.11.2012р., а за насіння
соняшнику та кукурудзи - 30.10.2012р.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525,
ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог що у
певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Доказів повної оплати поставленого
товару відповідачем не надано.
Заборгованість складає 260 924,53 грн. і
підтверджується матеріалами справи.
Тому суд обґрунтовано стягнув дану
суму.

Відповідно до ч. ч.1, 5 ст.694 ЦК України,
договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу.

Якщо покупець прострочив оплату
товару, на прострочену суму
нараховуються проценти відповідно до
ст.536 цього Кодексу від дня, коли товар
мав бути оплачений, до дня його
фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути
передбачений обов'язок покупця
сплачувати проценти на суму, що
відповідає ціні товару, проданого в
кредит, починаючи від дня передання
товару продавцем.

Згідно ст.536 ЦК України, за користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти. якщо
інше не встановлено договором між
фізичними особами.

Розмір процентів за користування
чужими грішми встановлюється
договором, законом або іншим актом
цивільного законодавства.

Пунктами 2.7., 2.8. договору та Додатком №1
сторони встановили сплату 14% від
вартості товару починаючи з наступного
за днем отримання товару та
закінчується днем повного розрахунку
за товар.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача на свою користь відсотки
за користування товарним кредитом у
розмірі 221 218,72 грн. Проценти
нараховані на товар поставлений по
накладним № 2372 від 19.04.2012р., № 5124 та №
5152 від 17.05.2012р., № 6544 від 01.06.2012р.,
оскільки за накладною № 1896від 12.04.2012р.
на суму 11 302,32 грн. товар був оплачений
авансовим платежем, тобто до дня
передачі був оплачений.

Розрахунок позивачем здійснено від
вартості поставки, з урахуванням
проведених проплат, по насінню за
період з 20.04.2014р. (день наступний за днем
поставки) по 31.03.2014р.; по гербіцидах та
фунгіцидах з 18.05.2012р. по 31.03.2014р.

Розрахунок позивачем здійснено
правильно. Загальна сума процентів
складає 184 348,93 грн.

Оскільки сторони п.2.7. Договору
передбачили, що сума процентів
підлягає оподаткуванню податком на
додану вартість, податок додається до
суми відсотків та підлягає
обов'язковій оплаті покупцем, то
позивач обґрунтовано до суми процентів
додано 20% ПДВ і загалом дана сума
складає 221 218,71 грн.

Дана сума обґрунтовано заявлена
позивачем та стягнута судом.

Згідно ч.1 ст.216, ч.1, 2 ст.218 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання, шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст..230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст.231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Як зазначалося, сторони п.7.2.1. Договору
обумовили, що за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань по оплаті у
встановлені договором терміни
вартості (ціни) товару та/або відсотків
за користування товарним кредитом
покупець сплачує за кожен день
прострочення на користь постачальника
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період
прострочення, від суми боргу, за кожен
день такого прострочення

Позивач, з урахуванням заяви про
зменшення суми позовних вимог, просив
стягнути 76 161,55грн. пені, нарахованої на
суму основного боргу та на суму
відсотків за користування кредитом за
період з 08.04.2014р. по 12.06.2013р. Розмір пені
нарахованої позивачем на відсотки за
користування товарним кредитом
складає 32 219 грн., а на суму основного
боргу - 43 942,55 грн.

Господарський суд, вирішуючи питання
про стягнення пені, з урахуванням заяви
відповідача про застосування позовної
давності, дійшов висновку про пропуск
позивачем строку позовної давності на
стягнення пені по основному
зобов'язанню. Що стосується
нарахування пені на відсотки за
користування товарним кредитом, то
господарський суд, здійснивши
перерахування, дійшов висновку про
стягнення пені в сумі 14 941,95 грн.

Однак колегія суддів вважає, що
господарський суд не правильно
застосував норми матеріального права
та не дав належну оцінку умовам
договору, що призвело до прийняття
неправильного рішення в цій частині.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Абзацем 2 пункту 2.11. Договору сторони
встановили, що оплата нарахованих
відсотків відбувається одночасно з
оплатою вартості (ціни) товару,
відповідно до затвердженого графіку
оплати товару покупцем в додатку № 1 до
Договору.

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що нарахування пені на відсотки за
користування товарним кредитом
можливе лише на суму нараховану станом
на 30.10.2012р. за насіння та станом на
01.11.2012р. за гербіциди. Оскільки даний
строк оплати процентів встановлений
договором. Іншого строку оплати
процентів сторонами не встановлено.
Тому на проценти нараховані після
зазначених строків пеня
нараховуватися не може, оскільки
відсутнє порушення строків оплати з
боку відповідача.

Згідно додатку № 1 до Договору,
останній день оплати вартості товару, а
відповідно і відсотків, за поставлене
насіння 30.10.2012р., за гербіциди та інш.
01.11.2012р.

Таким чином нарахування пені на суму
основного боргу та на відсотки за
користування товарним кредитом
можливе за період: за поставлене
насіння з 01.11.2012р. по 30.04.2013р. включно, а
за гербіциди - з 02.11.2012р. по 01.05.2013р.
включно.

Позивач, в порушення ч.6 ст.232 ГК України,
здійснив нарахування не за шість
місяців і не від дня коли зобов'язання
мало бути виконане (30.10.2012р. та 01.11.2012р.),
а з 08.04.2013р. по 12.06.2014р. (за 1 рік 2 місяці 6
днів).

З урахуванням вимог ч.6 ст.232 ГК України
і заявленого періоду стягнення
підлягала б стягненню пеня за період з
08.04.2013р. (початок нарахування позивачем)
по 02.05.2013р. (останній день шести місяців
від дня порушення зобов'язання), тобто
за 25 днів.

Однак відповідач заявив письмово про
застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України,
позовна давність застосовується судом
за заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується позовна давність
в один рік.

Частино 2 ст.264 ЦК України встановлено,
що позовна давність переривається у
разі пред'явлення особою позову…

Згідно поштовому штемпелю на конверті,
позивач звернувся до суду 09.04.2014р.
(а.с.53).

Таким чином, з урахуванням
вищенаведених норм, стягненню підлягає
пеня нарахована за період з 09.04.2013р. по
30.05.2013р. та по 02.05.2013р. на
заборгованість за основним боргом із
суми на дату нарахування пені, а на
проценти за користування товарним
кредитом станом на 30.10.2012р. (строк
оплати, встановлений договором) за
поставку насіння і станом на 01.11.2012р. за
гербіциди.

Станом на 09.04.2013р. і на час звернення до
суду заборгованість за насіння
складала 194 683,88 грн. , а за гербіциди - 66
240,65 грн.

Таким чином пеня на заборгованість за
поставлене насіння, з урахуванням
ставки НБУ з 23.03.2013р. по 09.06.2013р. 7,5% та
періоду нарахування з 09.04.2013р. по
30.05.2013р. (22 дня) із суми 194 683,88 грн.
складає 1 760,15 грн. А за гербіциди за
період з 09.04.2013р. по 02.05.2013р. із суми
заборгованості 66 240,65 грн. пеня складає
653,33 грн.

Таким чином загальна сума пені по
основному боргу складає 2 413,48 грн.

Розмір відсотків за користування
товарним кредитом за насіння станом на
30.10.2012р. складав 58 099,75 грн., а за
гербіциди станом на 01.11.2012р. - 37 445,18 грн.

Таким чином розмір пені із суми 58 099,75
грн. за період з 09.04.2013р. по 30.05.2013р.
складає 525,28 грн., а з суми 37 445,18 грн. за
період з 09.04.2013р. по 02.05.2013р. складає 369,32
грн. Всього сума процентів складає 894,60
грн.

З урахуванням наведеного з відповідача
підлягає стягненню пеня нарахована на
заборгованість у сумі 2 413,48 грн., а на
проценти за користування товарним
кредитом у сумі 894,60 грн. А загалом
підлягає стягненню пеня в сумі 3 308,08
грн.

Позивач просив стягнути з відповідача
28% штрафу у розмірі 322 922,56 грн. В
подальшому позивач уточнив вимоги,
вказавши, що 28% є річними, а не штрафом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Підпунктом В) пункту 7.2.1. Договору
встановлено, що за порушення строків
оплати боргу та процентів сплачує на
користь постачальника штраф за
неправомірне користування коштами в
розмірі 28 (двадцять вісім) відсотків
річних з простроченої суми.

Господарський суд правильно дійшов
висновку, що в даному пункті договору
встановлені проценти річних, а не
штраф.

Розрахунок позивачем здійснено за
період з 01.10.2012р. по 12.06.2014р. Однак
розрахунок позивачем здійснено
неправильно, оскільки 28% річних
нараховувалися на проценти, які були
нараховані за весь час прострочення
боргу.

Як зазначалося вище ст.625 ЦК України
застосовується у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання, А
грошове зобов'язання по сплаті
процентів за користування товарним
кредитом є простроченим з 31.10.2012р. та
02.11.2012р. саме у сумі на ці дати, оскільки
в подальшому строки оплати процентів
не обумовлювалися сторонами, а
позивачем така вимога не виставлялася.

Отже 28% річних необхідно розраховувати
за період з 31.10.2012р. по 12.06.2014р. (591 день)
із суми нарахованих процентів 58 099,75
грн., що складає 26 340,67 грн., та за період
з 02.11.2012р. по 12.06.2014р. з суми 37 445,18 грн.,
що складає 16 919,06 грн. Всього сума 43 259,73
грн.

Нарахування 28% річних на суму основного
боргу слід проводити:

на суму 494 108,71 грн. з 01.10.2012р. по 30.10.2012р.
(перший відстрочений платіж) річні
складають 11 371,27 грн.;

на суму 1 275 241,89 грн. за період з 31.10.2012р.
по 26.02.2013р., що становить суму 115 435,59 грн.;

на суму 690 241,89 грн. за період з 27.02.2013р. по
03.04.2013р., що становить 19 591,52 грн.;

на суму 260 924,53 грн. з 04.04.2013р. по 12.06.2014р.,
що становить 87 270,32 грн.

Загальна сума 28% річних по основному
боргу складає 233 668,70 грн., а по процентам
за користування товарним кредитом 43
259,73 грн. А всього сума 28% річних складає
276 928,43 грн. та підлягає стягненню з
відповідача.

Позивач також просив стягнути 306 176,36
грн. збитків.

Господарський суд відмовляючи в позові
послався на те, що позивачем не
доведено наявність протиправної
поведінки відповідача, наявність
збитків, причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками,
вина відповідача.

Підпунктом Б) пункту 7.2.1. Договору
сторони передбачили, що покупець
відшкодовує збитки, завдані
постачальнику невиконанням або
неналежним виконанням грошових
зобов'язань по цьому договору. Сторони
встановлюють розмір збитків
постачальника в твердій сумі в розмірі
20 (двадцять) відсотків неоплаченої
вартості (ціни) товару. Збитки
відшкодовуються в повній сумі понад
неустойку (штраф). Сторони також
вирішили що для відшкодування цих
збитків постачальник не має доводити
причинний зв'язок між правопорушенням
та збитками та фактичний розмір
збитків, тому що сума, яка належить до
відшкодування, узгоджена сторонами у
даному пункті цього договору.

Право сторін заздалегідь визначити за
взаємною згодою погоджений розмір
збитків у відсотках від обсягу
невиконаного зобов'язання передбачено
ч.5 ст.225 ГК України.

Однак слід зазначити, що дана стаття
встановлює саме розмір збитків, який
сплачується за наявності збитків.
Тобто для стягнення договірної суми
збитків необхідна наявність самих
збитків.

Відповідно до ч.2 ст.224. ч.1 ст.225 ГК
України, під збитками розуміються
витрати, зроблені управненою стороною,
втрата або пошкодження її майна, а
також не одержані нею доходи, які
управнена сторона одержала б у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції,
сплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів тощо), понесені стороною,
яка зазнала збитків внаслідок
порушення зобов'язання другою
стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною;

матеріальна компенсація моральної
шкоди у випадках, передбачених законом.

Позивачем не надано доказів завдання
йому збитків відповідачем у зв'язку з
порушенням зобов'язання щодо оплати за
поставлений товар.

Тому господарський суд правильно
відмовив в задоволенні позовних вимог
в цій частині.

Заперечення відповідача наведенні в
апеляційній скарзі не приймаються до
уваги з наступних підстав.

Що стосується посилання на неякісний
товар, то відповідачем на надано
належних доказів, якими є передбачений
п.п.4.2. -4.4. договору Акт, складений
протягом 3-х робочих днів з дня
одержання товару.

Не підписання відповідачем актів
наданих послуг № 316, 378, 737 та 2792 на суму 44
428,14 грн. в яких зазначалася щомісячна
сума процентів за користування
товарним кредитом не може бути
підставою для відмови в позові,
оскільки вимоги позивача ґрунтуються
на законі і договорі.

Що стосується стягнення 28%, то суд
обґрунтовано дійшов висновку, що це є
річні. а не штраф.

З урахуванням наведеного, апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, але
рішення підлягає зміні у зв'язку з
неправильним застосуванням
господарським судом норм
матеріального права.

Судові витрати покласти на сторони
пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю залишити
без задоволенн. Рішення
господарського суду
Дніпропетровської області від 25.06.2014
року у справі № 904/2439/14 змінити.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЧАПАЄВА-АГРО"
(Дніпропетровська обл.., П'ятихатський
район, с.Савро, вул.. Корнєєва, 122, ідн.
код 33704869) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"СПЕКТР-АГРО" (Київська обл.., м. Обухів,
вул.. Будьоного, 33, ідн. код 36348550) 260 924,53
грн. основного боргу, 221 218,72 грн.
відсотків за користування товарним
кредитом, 3 308,08 грн. пені, 276 928,43 грн. 28%
річних та 14 563,75 грн. витрат з судового
збору.

Видачу наказу доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Повний текст постанови складено
28.11.2014р.

Головуючий: __________________
С.Г. Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха