ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.12.14р. Справа № 904/8377/14

Суддя господарського суду
Дніпропетровської області Новікова
Р.Г. при секретарі судового засідання
Яковлєвій А.Ю., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали

За позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, смт. Царичанка,
Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства
"ЦАРИЧАНСЬКИЙ ЗАВОД МІНВОДИ", смт.
Царичанка, Дніпропетровська область

про стягнення безпідставно отриманих
коштів в розмірі 184840грн.75коп.,
інфляційної складової в розмір
9925грн.21коп., 3% річних в розмірі
926грн.74коп., штрафних санкцій в розмірі
7722грн.80коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, угода №б/н від
08.09.2014р.

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 смт. Царичанка звернулась до
Приватного акціонерного товариства
«Царичанський завод мінводи» смт.
Царичанка з позовом про стягнення
безпідставно отриманих коштів в
розмірі 184840грн.75коп., інфляційної
складової в розмір 100грн., 3% річних в
розмірі 303грн.85коп., штрафних санкцій в
розмірі 2152грн.26коп.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилався на безпідставність
отримання відповідачем суми в розмірі
184840грн.75коп., платіжні доручення №121
від 18.08.2014р., №122 від 18.08.2014р., №124 від
18.08.2014р., №126 від 19.08.2014р., №1 від 01.09.2014р.,
вимогу від 11.09.2014р., акт звіряння
взаємних розрахунків за період з
01.08.2014р. по 08.09.2014р., положення статей 530,
625 1212 Цивільного кодексу України,
статтю 231 Господарського кодексу
України.

Позивач зазначив, що протягом часу з
01.08.2014р. по 01.09.2014р. включно на рахунок
відповідача платіжними дорученнями
було перераховано 451600грн. Вказані
платіжні документи містять посилання
на договір №50 від 28.04.2011р. Але позивач
зазначає, що за умовами договору
купівлі-продажу №50 від 28.04.2011р. та
додаткової угоди №2 від 27.12.2011р. оплата
здійснюється протягом 30 календарних
днів з дня поставки товару
відповідачем.

В рахунок частини перерахованих коштів
відповідачем було поставлено товар.
Згідно акту звіряння взаємних
розрахунків за період з 01.08.2014р. по
08.09.2014р., складеному між сторонами,
розмір безпідставно отриманих коштів
дорівнює 184840грн.

На адресу відповідача направлялась
вимога від 11.09.2014р. про повернення
вказаної суми позивачу, яка залишена
відповідачем без реагування.

На підставі положень статті 625
Цивільного кодексу позивачем
нараховано та заявлено до стягнення
суму інфляційної складової в розмірі
100грн., 3% річних в розмірі 303грн.85коп.

На підставі частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
позивач також нарахував та заявив до
стягнення суму штрафних санкцій в
розмірі 2152грн.26коп.

Крім того позивач подав заяву про
вжиття заходів із забезпечення позову
шляхом накладення арешту на грошові
кошти відповідача в розмірі
211455грн.81коп., що знаходяться на
поточних рахунках ПАТ «КБ «Земельний
капітал», ПАТ «КБ «Хрещатик» та інших
поточних рахунках у банківських
установах, які за даними відповідної
Держаної податкової інспекції
відкриті на ім'я ПАТ «Царичанський
завод мінводи».

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 29.10.2014р.
було порушено провадження у справі та
призначене судове засідання.

Під час судового провадження позивач
надав заяву про збільшення розміру
позовних вимог №1 від 10.11.2014р., згідно
якої наполягав на стягненні з
відповідача безпідставно отриманих
коштів в розмірі 184840грн.75коп.,
інфляційної складової в розмір
9925грн.21коп., 3% річних в розмірі
926грн.74коп., штрафних санкцій в розмірі
7722грн.80коп.

Оскільки вказана заява була складена з
дотриманням вимог статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, суд прийняв її до розгляду.

У зв'язку з витребуванням додаткових
документів, ненаданням витребуваних
документів та нез'явленням
представника відповідача в судове
засідання, розгляд справи відкладався.

Як вбачається з повідомлень про
вручення поштового відправлення,
наявних в матеріалах справи,
відповідач отримував ухвали суду, і,
відповідно, був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи судом.

На день розгляду справи у судовому
засіданні 09.12.2014р. будь-яких письмових
заяв та клопотань від відповідача щодо
відкладення розгляду справи до суду не
надходило.

Враховуючи, що від відповідача
повідомлення щодо неможливості участі
у судовому засіданні 09.12.2014р. до
господарського суду Дніпропетровської
області не надходило, відзив на позовну
заяву і витребувані господарським
судом документи не подано, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

При цьому, згідно зі статтею 38
Господарського процесуального кодексу
України визнання однією стороною
фактичних даних і обставин, якими інша
сторона обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

В судове засідання від 09.12.2014р.
представник позивача надав письмові
пояснення щодо конкретних платіжних
доручень, якими була перерахована сума
в розмірі 184840грн.75коп. Так, було
зазначено, що вказана сума була
перерахована платіжними дорученнями
№126 від 19.08.2014р. та №1 від 01.09.2014р.

Також представником позивача було
надано до суду копії видаткових
касових ордерів як доказ несення
позивачем витрат на оплату послуг
адвоката в розмірі 18484грн.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, які також викладені письмово
та долучені до матеріалів справи,
господарський суд встановив наступне.

ЗАТ «Царичанський завод мінводи» (далі
- продавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (далі - покупець) був
підписаний договір купівлі-продажу №50
від 28.04.2011р., згідно якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупця, а покупець прийняти та
оплатити товар - мінеральну воду
«Царичанська», асортимент, кількість
та ціна якої визначаються в накладних з
передачі товару від продавця до
покупця.

Згідно пункту 3.3 вищезгаданого
договору продавець повинен
відвантажити товар протягом 3 робочих
днів з моменту подання покупцем
письмового замовлення на товар за
підписом та печаткою відповідальної
особи покупця.

В пункті 5.1 договору купівлі-продажу №50
від 28.04.2011р. сторони визначили, що
договір набирає сили з моменту
підписання і діє до 31.12.2011р.

В подальшому, додатковими угодами №1
від 10.06.2011р., №2 від 27.12.2011р., №4 від
27.02.2013р., №5 від 27.12.2013р., №5 від 27.03.2014р.,
№6 від 30.04.2014р., №7 від 29.05.2014р., №8 від
30.06.2014р., №9 від 31.07.2014р., №10 від 28.08.2014р.
сторонами вносились зміни до:
найменування продавця у зв'язку з
перейменуванням ЗАТ «Царичанський
завод мінводи» на ПАТ «Царичанський
завод мінводи», до пункту 4.1 щодо
строків оплати товару, до пункту 5.1
відносно строку дії договору.

Згідно з пунктом 4.1 договору
купівлі-продажу №50 від 28.04.2011р. в
редакції, викладеній в додатковій
угоді №2 від 27.12.2011р., покупець оплачує
товар шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок продавця чи
шляхом внесення готівки в касу
продавця протягом 30 календарних днів з
дня поставки товару продавцем.

Пунктом 5.1 договору купівлі-продажу №50
від 28.04.2011р. в редакції, викладеній в
додатковій угоді №10 від 28.08.2014р.,
встановлений строк дії договору до
30.09.2014р.

Платіжними дорученнями №121 від 18.08.2014р.
на суму 40000грн., №122 від 18.08.2014р. на суму
40000грн., №124 від 18.08.2014р. на суму 10000грн.,
№126 від 19.08.2014р. на суму 261000грн., №1 від
01.09.2014р. на суму 100000грн. позивачем було
перераховано відповідачу 451600грн.

В свою чергу відповідачем був
поставлений товар, визначений
договором купівлі-продажу №50 від
28.04.2011р.

Як вбачається з акту звіряння за період
з 01.08.2014р. по 08.09.2014р., розмір
кредиторської заборгованості
відповідача перед позивачем дорівнює
184840грн.75коп.

У письмових поясненнях, наданих на
виконання вимог суду, позивач визначив,
що безпідставно отримані кошти в
розмірі були перераховані платіжними
дорученнями №126 від 19.08.2014р. на суму
261000грн., №1 від 01.09.2014р. на суму 100000грн.

Дослідивши зміст вказаних платіжних
документів, суд встановив, що в якості
призначення платежу позивачем було
зазначено наступне: «за мінеральну
воду згідно договору №50 від 28.04.2011р.»

Суд не приймає до уваги посилання
позивача на невизначеність умовами
договору попередньої оплати товару,
оскільки своїми фактичними діями з
попередньої оплати та подальшої
поставки на цю суму товару сторони
дійшли згоди щодо зміни умов договору
купівлі-продажу №50 від 28.04.2011р.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовується
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовується також до вимог про:

повернення виконаного за недійсним
правочином;

витребування майна власником із чужого
незаконного володіння;

повернення виконаного однією із сторін
у зобов'язанні;

відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Вищезазначене дає підстави для
висновку, що цей вид позадоговірних
зобов'язань породжують такі юридичні
факти як: набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи та
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами було укладено
договір купівлі-продажу №50 від 28.04.2011р.,
а кошти, які позивач просить стягнути з
відповідача, отримано останнім як
платіж згідно договору №50 від 28.04.2011р.,
то такі кошти набуто за наявності
правової підстави, а тому не можуть
бути витребувані відповідно до
положень статті 1212 Цивільного кодексу
України як безпідставне збагачення.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
22.01.2013р. у справі №5006/18/13/2012.

Оскільки вимоги про стягнення
інфляційної складової в розмір
9925грн.21коп., 3% річних в розмірі
926грн.74коп., штрафних санкцій в розмірі
7722грн.80коп. безумовно пов'язані з
основною вимогою про стягнення
безпідставно отриманих коштів в
розмірі 184840грн.75коп., суд залишає ці
вимоги також без задоволення.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Царичанський завод
мінводи» смт. Царичанка безпідставно
отриманих коштів в розмірі
184840грн.75коп., інфляційної складової в
розмір 9925грн.21коп., 3% річних в розмірі
926грн.74коп., штрафних санкцій в розмірі
7722грн.80коп.

У зв'язку з залишенням без задоволення
позовних вимог, не підлягає
задоволенню і заява про вжиття заходів
забезпечення позову, заявлена
позивачем.

Судові витрати розподіляються
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Оскільки в задоволенні позовних вимог
судом відмовлено, витрати позивача зі
сплати послуг адвоката в розмірі
18484грн. покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
нормами статей Цивільного кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 4, 21, 22, 33, 34, 36, 38, 49, 66, 82,
83, 84, 85, 111-12 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 смт. Царичанка
до Приватного акціонерного товариства
«Царичанський завод мінводи» смт.
Царичанка про стягнення безпідставно
отриманих коштів в розмірі
184840грн.75коп., інфляційної складової в
розмір 9925грн.21коп., 3% річних в розмірі
926грн.74коп., штрафних санкцій в розмірі
7722грн.80коп. - відмовити.

В судовому засіданні від 09.12.2014р.
проголошено проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст підписаний 10.12.2014р.

Суддя Р.Г. Новікова