ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.
Справа №922/3370/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя
Горбачова Л.П., суддя Істоміна О.А.

при секретарі Полубояриній Н.В

за участю представників сторін:

позивача - Цибулько О.І., дов. №10/12-06 від
11.08.2014

відповідача - Загребельний М.С., дов. б/н
від 20.05.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мир Масел",
с. Коммунар Харківського району
Харківської області (вх. №3266 Х/3-12)

на рішення господарського суду
Харківської області від 29.09.2014 по
справі №922/3370/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк Форум", м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мир Масел", с.
Коммунар Харківського району
Харківської області

про стягнення 20782,21 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ "Банк Форум", в особі уповноваженої
особи фонду гарантування вкладів
фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк
Форум», звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом про
стягнення з ТОВ "Мир Масел"
заборгованості в розмірі 20782,21грн.,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
про надання банківської гарантії від
22.03.2011 року № 0006/11/37-Gg, а саме, п. 4.1.
договору, щодо повної і своєчасної
оплати комісії за надання і
обслуговування гарантії, наданої для
забезпечення платіжних зобов'язань
відповідача перед "ExxonMobil Petroleum and Chemical",
BVBA, Бельгія.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 29.09.2014 по
справі №922/3370/14 (суддя Бринцев О.В.)
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мир Масел" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" заборгованість за
договором № 0006/11/37-Gg про надання
банківської гарантії від 22.03.2011 року
(Додатковий договір до Генерального
договору про надання банківської
гарантії № 0006/11/37-GA від 22.03.2011 року) в
сумі 20782,21 грн. Стягнуто з ТОВ "Мир Масел"
на користь державного бюджету України -
1827,00 грн. судового збору.

Відповідач із зазначеним рішенням суду
першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просив
рішення господарського суду
Харківської області від 29.09.2014 по
справі №922/3370/14 скасувати та прийняти
по нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити, посилаючись
на порушення місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права.

Як зазначає в апеляційній скарзі
заявник, ТОВ «Мир масел» своєчасно
виконувало свої зобов'язання за
укладеним договором банківської
гарантії але після запровадження 14.03.2014
в ПАТ «Банк Форум» тимчасової
адміністрації позивач припинив
виконувати свої обов'язки перед
відповідачем, обумовлені укладеним між
сторонами договору банківського
рахунку від 30.05.2007 року та додаткових
договорів до нього від 21.10.2011 та від
27.01.2014, заблокував поточний рахунок
підприємства відповідача, позбавивши
можливості здійснити оплату за
договором про надання банківської
гарантії. ТОВ «Мир масел» неодноразово
зверталось до позивача з заявами про
списання суми комісійних винагород за
користування банківською гарантією з
поточного рахунку ТОВ «Мир масел»,
відкритого в ПАТ «Банк Форум», проте у
здійсненні такого списання позивачем
було відмовлено. Відповідач вважає, що
виконання його зобов'язання щодо
сплати комісії за договором
банківської гарантії та зобов'язання
позивача щодо перерахування грошових
коштів за договором банківського
рахунку є зустрічним виконанням
зобов'язання, яке передбачено ст. 538 ЦК
України, і повинні виконуватися
одночасно.

16.10.2014 та 31.10.2014 відповідач надав
суду апеляційної інстанції додаткові
документи, які були долучені до
матеріалів справи.

21.11.2014 позивач надав письмові
пояснення по справі та просив
апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін.

24.11.2014 відповідач надав суду
клопотання про долучення до матеріалів
справи додаткових документів. Надані
документи залучені судом до матеріалів
справи.

В судовому засіданні сторони
підтвердили свої позиції, викладені в
апеляційній скарзі та у наданих
поясненнях.

Розглянувши наявні матеріали
справи, перевіривши повноту
встановлених судом першої інстанції
обставин та докази на їх підтвердження,
юридичну оцінку, правильність
застосування господарським судом
Харківської області норм
матеріального та процесуального права
та доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів встановила
наступне.

Як свідчать матеріали справи, 22.03.2011
року між Публічним акціонерним
товариством "Банк Форум" (гарант) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Мир Масел"
(принципал) було укладено Генеральний
договір про надання банківських
гарантій № 0006/11/37-GA (а.с. 10-13), відповідно
до умов якого гарант за заявою
принципала надає гарантії щодо
виконання принципалом платіжних
зобов'язань перед "ExxonMobil Petroleum and Chemical",
BVBA, Бельгія (бенефіціар) за договором
поставки змащувальних матеріалів №
DC-0912 від 01.04.2009 року (основне
зобов'язання), в порядку та на умовах
визначених цим договором, додатковими
угодами до нього та окремими
договорами про надання банківських
гарантій.

Відповідно до п. 2.1. укладеного
договору, з урахуванням умов
додаткової угоди №1 від 01.11.2011 до
Генерального договору про надання
банківських гарантій від 22.03.2011р. №
0006/11/37-GA, гранична максимальна сума за
всіма наданими гарантом за заявою
принципала гарантіями, відповідно до
умов п.1.1. цього договору, має складати
не більше ніж 225.000,00 грн. одночасно (в
один часовий проміжок). (а.с. 16-17).

14.01.2014 сторонами було укладено
Додатковий договір №3, яким було
внесено зміни до п. 6.2. Генерального
договору про надання банківських
гарантій від 22.03.2011р. №0006/11/37-GA та
визначено, що Договір діє до 15.05.2014р.,
але у будь-якому випадку до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором. (а.с. 19)

22.03.2011 року між сторонами також було
укладено договір №0006/11/37 - Gg про надання
банківської гарантії (Додатковий
договір до Генерального договору про
надання банківських гарантій від
22.03.2011р. № 0006/11/37-GA), у відповідності до
умов, строків та термінів, визначених у
Генеральному договорі про надання
банківських гарантій від 22.03.2011р. №
0006/11/37-GA. (а.с. 20-23)

Пунктом 4.1. договору, у редакції
Додаткового договору №3 від 11.12.2012р.,
сторони встановили, що за надання та
обслуговування гарантії(й) принципал
щомісячно протягом строку дії
гарантії(й) сплачує гаранту комісію "за
надання та обслуговування гарантії" в
розмірі 3,5% річних від суми кожної
окремої гарантії. (а.с. 30-31)

До того ж, пунктом 4.1.2 зазначеного
Додаткового договору №3 від 11.12.2012р.,
сторони дійшли згоди, що комісія "за
надання та обслуговування гарантії"
нараховується щомісячно,
розрахунковий період з 1-го числа
місяця по останній календарний день
місяця, на суму кожної гарантії,
починаючи з дати надання гарантії до
дати закінчення строку дії гарантії,
включаючи останній день строку дії
гарантії, або до дати звільнення
гаранта від зобов'язань за гарантією,
не включаючи дату отримання
відповідного повідомлення від
бенефіціара за гарантією, або до дати
повної оплати суми, на яку було видано
гарантію, не включаючи дату останньої
оплати за гарантією.

Сплата комісії "за надання та
обслуговування гарантії" здійснюється
принципалом самостійно у гривні за
курсом НБУ на останній робочий день
звітного місяця, щомісячно не пізніше
07 (сьомого) числа (включно) місяця,
наступного за місяцем, за який
нарахована комісія.( п.4.1.3. договору, у
редакції додаткового договору №3 від
11.12.2012)

Відповідно до п. п. 4.1.4. договору, у
редакції Додаткового договору №3 від
11.12.2012р., при розрахунку комісії «за
надання і обслуговування гарантії»
кількість днів у місяці приймається за
фактичну кількість днів, у році - із
розрахунку 360 календарних днів.

Звертаючись до господарського суду
позивач зазначив, що відповідачем
порушено умови договору в частині
здійснення щомісячної оплати
банку-гаранту комісійної винагороди в
розмірі 3,5% річних від суми гарантії за
лютий, березень і квітень 2014 року, у
зв'язку з чим, просив стягнути з
відповідача суму заборгованості в
розмірі 20782,21 грн.

З урахуванням встановлених по справі
обставин, приймаючи до уваги що
обов'язок відповідача стосовно оплати
щомісячної винагороди в розмірі 3,5 %
підтверджується умовами Генерального
договору (у редакції Додаткового
договору №3 від 11.12.2012р.), відповідачем
належними доказами не спростовується,
доказів сплати суми боргу за укладеним
договором відповідачем не надано,
аргументованих заперечень не
представлено, беручи до уваги загальні
вимоги, які ставляться до виконання
зобов'язання, а також положення ст.ст.
525, 526, 567 Цивільного кодексу України, суд
першої інстанції дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог про
стягнення з відповідача 20782,21 грн.
заборгованості за Генеральним
договором про надання банківських
гарантій від 22.03.2011р. № 0006/11/37-Gg.

Повторно переглядаючи справу,
здійснивши оцінку обставинам справи та
правомірності застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права до даних
правовідносин, колегія суддів
погоджується з висновками, викладеними
в рішенні суду, оскільки вони
відповідають обставинам справи та
наявним матеріалами, що є у справі, їм
дана правильна та повна правова оцінка.

Надаючи кваліфікацію спірним
правовідносинам, колегія суддів
виходить з наступного.

Так, між сторонами у справі склалися
правовідносини за договором про
надання банківських гарантій №0006/11/37-GA,
відповідно до якого позивач надав
бенефіціару ("ExxonMobil Petroleum and Chemical", BVBA,
Бельгія) гарантію щодо виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором поставки змащувальних
матеріалів № DC-0912 від 01.04.2009 року
(основне зобов'язання).

Згідно із ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України гарантія є одним із видів
забезпечення виконання зобов'язань. В
даному випадку інтерес кредитора
гарантується шляхом залучення до
основного зобов'язання, яке існує між
кредитором та боржником, третьої особи
- гаранта.

Приписами ст. 560 Цивільного кодексу
України визначено, що за гарантією
банк, інша фінансова установа, страхова
організація (гарант) гарантує перед
кредитором (бенефіціаром) виконання
боржником (принципалом) свого
обов'язку. Гарант відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Статтею 567 ЦК України передбачено, що
гарант має право на оплату послуг,
наданих ним боржникові.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є
однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України унормовано, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 627 ЦК України
передбачено, що відповідно до ст. 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладанні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахування вимог цього кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Так, пунктом 4.1. договору, у
редакції Додаткового договору №3 від
11.12.2012р., сторони дійшли згоди, що за
надання та обслуговування гарантії(й)
принципал щомісячно протягом строку
дії гарантії(й) сплачує гаранту комісію
"за надання та обслуговування гарантії"
в розмірі 3,5% річних від суми кожної
окремої гарантії.

Таким чином, укладеним договором було
встановлено обов'язок відповідача щодо
здійснення оплати банку-гаранту
комісійної винагороди за надання та
обслуговування гарантії.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та не
спростовано відповідачем належними
доказами, свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати позивачу комісійної
винагороди за укладеним договором про
надання банківської гарантії від 22.03.2011
року відповідач належним чином не
виконав, оскільки у лютому, березні та
квітні 2014 року сума комісійної
винагороди на користь банка-гаранта
ним залишилась несплаченою.

Відповідно до п. 6.2. Генерального
договору про надання банківських
гарантій від 22.03.2011р. №0006/11/37-GA із
змінами внесеними Додатковим
договором №3 від 14.01.2014, Договір діє до
15.05.2014р. (а.с. 19)

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок суми заборгованості,
колегія суддів вважає, що він
відповідає умовам п.п. 4.1.2., п.п. 4.1.3, п.
4.1.4 Генерального договору ( у редакції
Додаткового договору №3 від 11.12.2012р. до
Генерального договору) та розрахований
в межах дії Генерального договору про
надання банківських гарантій від
22.03.2011р. №0006/11/37-GA із змінами внесеними
Додатковим договором №3 від 14.01.2014 .

Враховуючи, що сума заборгованості
відповідачем належними доказами не
спростована, контррозрахунок суми
заборгованості в розмірі 20782,21 грн.
відповідачем ані до суду першої, ані
апеляційної інстанції не представлено,
доказів сплати заборгованості за
укладеним договором не надано, колегія
суддів приходить до висновку , що
позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» про
стягнення з ТОВ «Мир масел»
заборгованості в розмірі 20782,21 грн. є
правомірними, належним чином
обґрунтованими у зв'язку з чим
підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної
скарги щодо одночасного виконання
зобов'язань відповідача щодо сплати
комісії за договором банківської
гарантії та зобов'язання позивача щодо
перерахування грошових коштів за
договором банківського рахунку,
колегія суддів зазначає, що згідно з
п.п. 4.1.3. Генерального договору (у
редакції Додаткового договору №3 від
11.12.2012р. до Генерального договору)
вказана комісія підлягає сплаті
відповідачем самостійно, отже
виконання відповідачем зобов'язань
щодо сплати комісії за договором
банківської гарантії не обумовлено
виконанням зобов'язання позивача щодо
перерахування грошових коштів за
договором банківського рахунку і не є
зустрічним виконанням зобов'язання в
розумінні ст. 538 ЦК України.

Що стосується доводів апелянта щодо
погашення заборгованості ТОВ «Мир
масел» перед позивачем та сплати
комісії за договором банківської
гарантії за рахунок коштів, що
знаходяться на розрахунковому рахунку
відповідача, відкритому в ПАТ «Банк
Форум», колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 101 ГПК України,
у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.

В апеляційній інстанції не приймаються
і не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як свідчать матеріали справи, про
існування між сторонами спірних
правовідносин, а саме, наявність вимог
відповідача до ПАТ «Банк Форум » щодо
списання суми комісійних винагород з
банківського рахунку відповідача,
відкритого ним у ПАТ «Банк Форум» на
підставі договору банківського
рахунку від 30.05.2007, а також додаткового
договору від 21.10.2011 на розрахункове
обслуговування, за яким банк взяв на
себе зобов'язання забезпечити
розрахункове обслуговування поточних
рахунків клієнта, відповідач заявив
лише у суді апеляційної інстанції.

Як свідчать матеріали справи, 09.09.2014,
під час розгляду справи господарським
судом Харківської області, відповідач
звертався до суду з клопотанням про
оголошення перерви у зв'язку з
необхідністю додаткового часу для
обґрунтування своєї позиції по справі
та підготовки відповідних документів
(а.с. 46). Вказане клопотання судом було
задоволено, у розгляді справи
оголошено перерву до 16.09.2014.

16.09.2014 року судом було задоволено
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи, розгляд
відкладено на 29.09.2014 року.

Отже, наявні матеріали справи свідчать
про те, що судом першої інстанції, у
відповідності до вимог ст. ст. 22, 33 ГПК
України, відповідачу була надана
можливість для представлення суду
належних та допустимих доказів по
справі, а також обґрунтування своєї
позиції по справі. Проте, відповідач
таким правом не скористався, будь-яких
доказів або заперечень щодо заявлених
до нього позивачем вимог суду першої
інстанції не надав, до позивача із
зустрічним позовом до прийняття
рішення по справі не звернувся.

Таким чином, вимоги відповідача до ПАТ
«Банк Форум», на які він посилається як
на підставу скасування рішення суду
першої інстанції, не були предметом
дослідження місцевим господарським
судом.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
наведені в апеляційній скарзі доводи
та посилання скаржника на порушення
позивачем договірних зобов'язань, що
існували між сторонами, не
спростовують обґрунтованих висновків
суду першої інстанції про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача 20782,21 грн. заборгованості
за договором про надання банківської
гарантії від 22.03.2011 року № 0006/11/37-Gg.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Обов'язок доказування відповідно до
приписів статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
розподіляється між сторонами виходячи
з того, хто посилається на певні
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги та заперечення.

За таких обставин, відповідач ні під
час вирішення спору у господарському
суді Харківської області, ні під час
розгляду його апеляційної скарги не
надав належного документального та
матеріального обґрунтування
неправомірності позовних вимог, та
жодних доказів, які б спростовували
викладені в рішенні висновки суду
першої інстанції. Наведені ним в
апеляційній скарзі доводи про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права нічим не
обґрунтовані та не узгоджуються з
наявними у справі матеріалами, його
позиція не підтверджена належними та
допустимими доказами. Тому вимоги
відповідача, що зазначені в
апеляційній скарзі, не підлягають
задоволенню, а наведені на їх
підтвердження доводи не можуть бути
прийнятими до уваги колегією суддів в
якості підстав для скасування
прийнятого у даній справі рішення
Харківської області від 29.09.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 22, 32-34, 43, 44, 99, 101, пунктом 1
статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Мир Масел",
с. Коммунар Харківського району
Харківської області залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 29.09.2014 року у
справі № 922/3370/14 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 01.12.2014 року

Головуючий суддя
Тарасова І. В.

Суддя
Горбачова Л.П.

Суддя
Істоміна О.А.