КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. Справа№ 10/2456

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Копитової О.С.

Сотнікова С.В.

за участю представників:

ліквідатор ФОП ОСОБА_2 арбітражний
керуючий Голінний А.М. ;

від ініціюючого кредитора: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
ліквідатора фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 арбітражного керуючого
Голінного Андрія Михайловича на ухвалу
господарського суду Черкаської
області від 30.10.2014, що прийнята за
результатом розгляду заяви
ліквідатора в межах справи про
визнання недійсними результатів
прилюдних торгів у справі № 10/2456 (суддя
Шумко В.В.)

за заявою ОСОБА_4, м. Черкаси

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Черкаси

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про
порушення справи про банкрутство
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у
зв'язку з неспроможністю останнього
сплатити борг.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 09.12.2010 порушено
провадження у справі № 10/2456 та
призначено розгляд підготовче
засідання; введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 21.07.2011 у справі
№ 10/2456 затверджено реєстр вимог
кредиторів боржника.

Постановою господарського суду
Черкаської області від 20.09.2011 порушено
провадження у справі № 10/2456 визнано
банкрутом фізичну особи-підприємця
ОСОБА_2, відкрито ліквідаційну
процедуру та призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Голінного Андрія Михайловича.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 30.10.2014 у справі
№ 10/2456 (суддя Шумко В.В.) у задоволенні
заяви ліквідатора відмовлено.

При цьому суд першої інстанції
керувався ст. ст. 1, 5, 17, 18, 24, 25 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», ст. 202
Цивільного кодексу України, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
суду першої інстанції, арбітражний
керуючий Голінний Андрій Михайлович
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду Черкаської
області від 30.10.2014 у справі № 10/2456 та
ухвалити нове судове рішення по суті
заявлених вимог, яким: визнати
недійсними результати проведення
прилюдних торгів, які було проведено
30.11.2009 приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство
«Юстиція» в особі Черкаської філії з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмета іпотеки), а саме лоту № 1
- нежитлових приміщень (літ. А-1), № 2-3, 2-4,
загальною площею 23,9 кв.м та частину
приміщень спільного користування № 2-1,
2-25, 2-7, 2-8, 2-9, площею 4,8 кв.м, які оформлені
протоколом № 16/066-091-1 проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна (предмета іпотеки),
затвердженим директором Черкаської
філії ПП «Спеціалізоване підприємство
Юстиція» 30.11.2009 та актом державного
виконавця Центрального відділу
Державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції Косолапом В.І. від 10.12.2009 про
реалізацію предмета іпотеки, який був
затверджений начальником Центрального
відділу Державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції; визнати недійсним свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
від 14.12.2009 № 3897, видане гр. ОСОБА_6
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_7;
судові витрати покласти на ПП «СП
«Юстиція» та Центральний відділ ДВС
Черкаського МУЮ.

Апеляційні скарги мотивовані
порушенням місцевим господарським
судом норм матеріального права,
неповним з'ясуванням обставин справи
при прийнятті оскаржуваної ухвали та
невідповідністю висновків, викладених
в ухвалі, обставинам справи.

В судовому засіданні ліквідатор
банкрута підтримав вимоги апеляційної
скарги з підстав, викладених в ній.

Інші визнані в судовому порядку
кредитори та учасники провадження у
справі не надали відзиви на апеляційні
скарги, повноважних представників в
судове засідання апеляційної
інстанції не направили, причини неявки
суду не повідомили, враховуючи, що в
матеріалах справи містяться докази
належного повідомлення про час та
місце розгляду справи, Київський
апеляційний господарський суд вважає
за можливе розглянути справу у
відсутності представників відповідних
кредиторів.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення ліквідатора
банкрута арбітражного керуючого
Голінного А.М., обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
застосування судом першої інстанції
норм процесуального та матеріального
права, колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

21.08.2014 року через відділ діловодства
господарського суду Черкаської
області надійшла заява ліквідатора
банкрута Голінного А. М. від 20.08.2014 про
визнання недійсними результатів
прилюдних торгів (в межах справи про
банкрутство), в якій просив суд визнати
недійсними результати проведення
прилюдних торгів, які було проведено
30.11.2009 приватним підприємством
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
в особі Черкаської філії з реалізації
арештованого нерухомого майна
(предмета іпотеки), а саме лоту № 1 -
нежитлових приміщень (літ. А-1), № 2-3,2-4,
загальною площею 23,9 кв.м. та частину
приміщень спільного користування № 2-1,
№ 2-25, № 2-7, № 2-8, № 2-9, площею 4,8 кв.м., які
оформлені протоколом № 16/066-091-1
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна
(предмета іпотеки), затвердженим
директором Черкаської філії ПП
«Спеціалізоване підприємство Юстиція»
30.11.2009 та актом державного виконавця
Центрального відділу ДВС Черкаського
міського управління юстиції Косолапом
В.І. від 10.12.2009 про реалізацію предмета
іпотеки, який був затверджений
начальником Центрального відділу ДВС
Черкаського міського управління
юстиції; визнати недійсним свідоцтво
про придбання майна з прилюдних торгів
від 14.12.2009 № 3897, видане гр. ОСОБА_6
приватним нотаріусом Черкаського
міського нотаріального округу ОСОБА_7

Дана заява мотивована тим, що в
наслідок порушення положень чинного
законодавства, які регулюють порядок
продажу арештованого нерухомого майна
в частині виявлення осіб, які бажають
взяти участь в аукціоні, останнє було
продане за менш вигідною ціною чим
порушено інтереси банкрута у даній
справі - фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, оскільки зменшилась сума
виручки за продаж майна, якою можна
було задовольнити вимог кредиторів.
Також скаржник зазначає, що продаж
майна здійснювався всупереч наявним
заборонам на продаж майна, які
накладені судовими рішеннями. За таких
обставин, посилаючись на ст.ст. 202, 215, 656
Цивільного кодексу України, ст. 25
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», постанову
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання
підвідомчості та підсудності справ
господарським судам» від 24.10.2011 № 10
ліквідатор банкрута просив визнати
недійсними результатів прилюдних
торгів в межах справи про банкрутство.

Згідно з частиною першою розділу Х
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» від 22.12.2011
провадження у цій судовій справі
здійснюється згідно з положеннями
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції,
чинній до 19.01.2013.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).
Одностороннім правочином є дія однієї
сторони, яка може бути представлена
однією або кількома особами.
Односторонній правочин може
створювати обов'язки лише для особи,
яка його вчинила. Односторонній
правочин може створювати обов'язки для
інших осіб лише у випадках,
встановлених законом, або за
домовленістю з цими особами. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.
До правовідносин, які виникли з
односторонніх правочинів,
застосовуються загальні положення про
зобов'язання та про договори, якщо це не
суперечить актам цивільного
законодавства або суті
одностороннього правочину.

Дана заява мотивована тим, що в
наслідок порушення положень чинного
законодавства, які регулюють порядок
продажу арештованого нерухомого майна
в частині виявлення осіб, які бажають
взяти участь в аукціоні, останнє було
продане за менш вигідною ціною в
наслідок чого порушено інтереси
банкрута у даній справі - фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, оскільки
зменшилась сума грошової виручки за
продаж майна, якою можна було
задовольнити вимог кредиторів. За
таких обставин, посилаючись на ст. 25
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», постанову
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання
підвідомчості та підсудності справ
господарським судам» від 24.10.2011 № 10
ліквідатор банкрута просив визнати
недійсними результатів прилюдних
торгів в межах справи про банкрутство.

Аналізуючи вищенаведені обставини
справи та норми права колегія суддів
вважає, що прилюдні торги, визнання
результатів яких є предметом заяви
ліквідатора банкрута, відповідають
поняттю правочин, яке міститься у ст. 202
ЦК України та за суттю і змістом мають
ознаки договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 3.2 п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України, від 24.10.2011, № 10 «Про деякі
питання підвідомчості і підсудності
справ господарським судам»
господарські суди на загальних
підставах вирішують усі спори між
суб'єктами господарської діяльності, а
також спори, визнанням недійсними
договорів, укладених суб'єктами
господарювання, або між суб'єктами
господарювання та органами державної
влади і місцевого самоврядування
шляхом проведення прилюдних торгів
(аукціону), у тому числі договорів
купівлі-продажу і оренди землі, а так
само визнання недійсними актів про
проведення відповідних торгів
(аукціону). При цьому в останньому
випадку набувач майна, реалізованого
на торгах (аукціоні), незалежно від
наявності у нього статусу підприємства
чи організації в розумінні частини
першої статті 1 ГПК (тобто підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, громадянина, який здійснює
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і набув
статусу суб'єкта такої діяльності),
залучається до участі у справі як третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, і, отже, відповідна
справа за будь-яких обставин підлягає
розгляду господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
ліквідатор з підстав, передбачених ч. 10
ст. 17 цього Закону, подає до
господарського суду заяви про визнання
недійсними угод боржника.

Згідно ч. 10 ст. 17 Закону керуючий
санацією в трьохмісячний строк з дня
прийняття рішення про санацію має
право відмовитися від виконання
договорів боржника, укладених до
порушення провадження у справі про
банкрутство, не виконаних повністю або
частково, якщо: виконання договору
завдає збитків боржнику; договір є
довгостроковим (понад один рік) або
розрахованим на одержання позитивних
результатів для боржника в
довгостроковій перспективі, крім
випадків випуску продукції з
технологічним циклом, більшим за
строки санації боржника; виконання
договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в
межах справи про банкрутство
господарський суд розглядає пов'язані
спори на спеціальних підставах, які
встановлені Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(зокрема, ч .11 ст.17, ч.8 ст.18) або на
підставах, передбачених цивільним
законодавством, але лише ті, які
виникають з угод, укладених між
боржником та іншими особами при
реалізації процедур розпорядження
майном, санації боржника чи його
ліквідації.

Відповідний висновок викладений в
постанові Вищого господарського суду
України від 19.12.2012 у справі № 01/5026/1943/2011.

Відповідно до обставин справи, що
підтверджуються листом Центрального
відділу державної виконавчої служби
Черкаського міського управління
юстиції від 14.06.2011 № 20044, в ході
виконавчого провадження з примусового
виконання виконавчого напису № 169,
виданого 30.01.2009 приватним нотаріусом
Черкаського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 про звернення стягнення
на майно, яке було предметом
забезпечення повернення кредиту, а
саме нежитлове приміщення та частину
приміщень спільного користування, які
належать фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_2, було проведено прилюдні торги.

З протоколу № 16/066-09І-1 проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна
(предмета іпотеки) та акту державного
виконавця про реалізацію предмета
іпотеки від 10.12.2009 вбачається, що
прилюдні торги з реалізації лоту № 1
проведено 30.11.2009 Черкаською філією
приватного підприємства
«Спеціалізоване підприємство
Юстиція».

Проаналізувавши документи, додані до
заяви ліквідатора про визнання
недійсними результатів проведення
прилюдних торгів, колегією суддів
встановлено, що банкрут у даній справі -
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не є
учасником (стороною) проведених
прилюдних торгів торгів, а
ліквідатором не доведено наявність
підстав, зазначених в ч. 10 ст. 17 Закону,
для визнання результатів торгів
недійсними.

Крім того, оскільки справа про
банкрутство порушена господарським
судом 09.12.2010, тобто понад рік після
проведення торгів, а постанова про
визнання її банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури прийнята
судом 20.09.2011, та враховуючи, що банкрут у
даній справі - фізична
особа-підприємець ОСОБА_2 не є
учасником (стороною) проведених
прилюдних торгів колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що ліквідатором
не доведено наявність підстав для
звернення до суду з заявою про визнання
результатів прилюдних торгів
недійсними в межах справи про
банкрутство, а його вимоги, викладені в
заяві, що розглядається судом, заявлені
з перевищенням повноважень
ліквідатора, встановлених Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Вимога ліквідатора про визнання
недійсним свідоцтва про придбання
майна з прилюдних торгів від 14.12.2009 №3897,
видане гр.ОСОБА_6, є похідною від вимоги
про визнання результатів торгів
недійсними.

Таким чином на підставі,
вищевикладеного апеляційний суд
вважає правомірним є відмова в
задоволенні вимог ліквідатора
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
арбітражного керуючого Голінного
Андрія Михайловича, викладених в заяві
про визнання недійсними результатів
прилюдних торгів (в межах справи про
банкрутство № 10/2456).

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів,
окрім тих, які наявні в матеріалах
справи, суду надано не було.

В ст. 104 Господарського процесуального
кодексу України встановлено, що
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є, зокрема, неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищенаведені обставини
справи в їх сукупності, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а ухвала господарського
суду - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 99,
101-103, 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», Київський
апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Черкаської
області від 30.10.2014 залишити без змін,
апеляційну скаргу ліквідатора
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
арбітражного керуючого Голінного
Андрія Михайловича залишити без
задоволення.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
О.С. Копитова

С.В. Сотніков