м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6795/14 26.11.14
За позовом Відкритого акціонерного
товариство Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта»
до Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 15 454, 38 грн.
Судді: Пригунова А.Б. (головуюча)
від позивача: Павлюк О.В.
від відповідача: Риков О.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Відкрите акціонерне товариство
Національна акціонерна страхова
компанія "Оранта" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства "Українська
транспортна страхова компанія" про
відшкодування шкоди в порядку регресу
15 454, 38 грн. Позовні вимоги обґрунтовані
виплатою позивачем страхового
відшкодування власнику пошкодженого
транспортного засобу, у зв'язку з чим у
нього вникло право регресної вимоги до
Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.04.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/6795/14 та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 02.06.2014
р., участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У процесі провадження у справі
відповідач подав відзив на позовну
заяву, в якому проти позову заперечив,
мотивуючи свої заперечення тим, що
відповідачем замовлялася експертна
оцінка пошкоджень транспортного
засобу "Mitsubishi Lancer", державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ, згідно
якою розмір збитку склав 14 934, 95 грн. з
урахування податку на додану вартість.
Також відповідач зазначає, що оскільки
позивачем не надано суду доказів того,
що автомобіль ремонтувався на станцій
технічного обслуговування, що є
платником податку на додану вартість,
сума заявлених позивачем вимог
підлягає зменшенню на розмір податку
на додану вартість та має складати 11 947,
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.06.2014 р. у справі № 910/6795/14
призначено судову автотоварознавчу
експертизу, проведення якої доручено
Київському науково-дослідному
інституту судових експертиз та
зупинено провадження у даній справі.
Згідно автоматичного розподілу від
05.08.2014 р. справу № 910/6795/14 передано на
розгляд судді Пригуновій А.Б.
13.08.2014 р. матеріали справи № 910/6795/14
повернуто до Господарського суду міста
Києва без виконання.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.08.2014 р. суддею Пригуновою
А.Б. справу № 910/6795/14 прийнято до свого
провадження, поновлено провадження у
справі № 910/6795/14 та призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 10.09.2014
Розгляд даної справи переносився в
порядку ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 р. призначено
колегіальний розгляд даної справи.
Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 15.10.2014 р. визначено
колегіальний склад суду для розгляду
справи № 910/6795/14 - Пригунова А.Б.
(головуюча), Бондаренко Г.П. та Марченко
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 р. розгляд даної справи
призначено на 12.11.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.11.2014 р. розгляд даної справи
призначено на 26.11.2014 р.
Відповідач подав доповнення до
відзиву, у яких відзначає, що
розрахунок розміру збитку, завданого
власнику автомобіля "Mitsubishi Lancer",
державний реєстраційний номер ВМ0969АМ,
складено з порушенням вимог чинного
законодавства України.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача проти позову
заперечив з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами,
оригінали яких оглянуто у судовому
засіданні.

У судовому засіданні 26.11.2014 р. на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва,
-

ВСТАНОВИВ:

20.04.2012 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Стальмонтаж»
укладено договір добровільного
страхування наземного транспортного
засобу № УБ № 810341, за умовами якого
застраховано майнові інтереси,
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням транспортним засобом -
автомобілем "Mitsubishi Lancer", державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ, 2008 року
випуску.

Термін дії договору встановлено з
20.04.2012 р. до 20.04.2013 р.

Вигодонабувачем за договором
визначено Андруха Миколу Івановича.

21.05.2012 в місті Суми на вул. Харківській
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля "Mitsubishi Lancer",
державний реєстраційний номер ВМ0969АМ,
що належить Андрусі Миколі Івановичу
«ИЖ 412», державний реєстраційний номер
ВМ0969АМ під управлінням Федорова Сергія
Володимировича.

У відповідності до постанови Зарічного
районного суду міста Суми від 14.06.2012 р.
водія автомобіля «ИЖ 412», державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ - Федорова
Сергія Володимировича притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді стягнення штрафу.

Відповідно до дослідження Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Гарант-Асістанс» від 25.05.2012 р. №
ВМ0969АМ-25.05/2 вартість матеріального
збитку, завданого власникові
автомобіля "Mitsubishi Lancer", державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ становить 16
487, 45 грн.

В той же час, відповідач відзначає, що
відповідно до звіту про експертну
оцінку матеріального збитку,
спричиненого власнику автомобіля
"Mitsubishi Lancer", державний реєстраційний
номер ВМ0969АМ становить 14 934, 95 грн.

Крім того, відповідач стверджує, що
позивачем не доведено факт набрання
чинності договором № 91034, а саме -
отримання позивачем страхової премії,
що, на думку відповідача, свідчить про
відсутність страхового захисту
автомобіля "Mitsubishi Lancer", державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ на момент
настання дорожньо-транспортної
пригоди.

З приводу наведеного суд відзначає, що
договором № УБ № 810341 від 20.04.2012 р.
врегульовано відносини між позивачем
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Стальмонтаж» та
чинність вказаного договору його
сторонами не ставиться під сумнів (не
оспорюється) та не входить до предмету
доказування в межах даної справи, а
відтак - суд не приймає до уваги
зауваження відповідача з цього
приводу.

Крім того, до матеріалів справи
долучено засвідчені копії платіжних
доручень № 89 від 18.04.2012 р. та № 145 від
06.06.2012 р. про перерахування страхових
платежів у розмірі 1 657, 83 грн. та 4 973, 49
грн. відповідно на користь Відкритого
акціонерного товариство Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
за договором № УБ № 810341 від 20.04.2012 р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем здійснено виплату
страхового відшкодування за договором
№ УБ № 810341 від 20.04.2012 р. у сумі 15 954, 38
грн. на користь Андруха Миколи
Івановича, що підтверджується
платіжним дорученням № 47506 від 18.07.2012 р.
та відомістю від 16.07.2012 р.

Цивільно-правова відповідальність
водія за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу - автомобіля «ИЖ 412», державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Українська транспортна
страхова компанія» за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/6148400, який був чинний на
момент дорожньо-транспортної пригоди.

Полісом № АА/6148400 ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
завдану майну встановлено у розмірі 50
000, 00 грн. та франшиза - 500грн.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги,
Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» зазначає, що у
зв'язку з тим, що ним було здійснено
виплату страхового відшкодування
власнику пошкодженого автомобіля
"Mitsubishi Lancer", державний реєстраційний
номер ВМ0969АМ, позивач відповідно до
ст.ст. 993, 1191 Цивільного кодексу України
та ст. 27 Закону України «Про
страхування», набув право зворотної
вимоги до осіб, відповідальних за
завдану шкоду. Тож, враховуючи, що
цивільно-правова відповідальність за
шкоду перед третіми особами, завдану
внаслідок експлуатації транспортного
засобу - автомобіля «ИЖ 412», державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Українська транспортна
страхова компанія» позивач просить
стягнути з останнього шкоду, завдану з
вини водія застрахованого
транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського
кодексу України, страхування - це
діяльність спеціально уповноважених
державних організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування
одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про
страхування» страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

При цьому, за правилами ч. 1 ст. 25 Закону
України «Про страхування», який є
нормативно-правовим актом, що регулює
відносини у сфері страхування і
спрямований на посилення страхового
захисту майнових інтересів
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб, здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Отже, з урахуванням наведеного
обов'язок страховика здійснити виплату
страхового відшкодування
страхувальнику виникає у разі, якщо
такий страховий випадок прямо
передбачений умовами договору
страхування на підставі відповідного
страхового акту.

Аналогічні висновки містяться,
зокрема, у постановах Вищого
господарського суду України № 914/3831/13
від 10.06.2014 р., № 910/4048/13 від 22.07.2013 р. та у
постанові Верховного Суду України від
23.04.2012 р.

При цьому, нормами Закону України «Про
страхування» не передбачено
обов'язкове проведення експертиз,
досліджень, оцінок тощо та відповідно
до листа Верховного Суду України
"Судова практика розгляду цивільних
справ, що виникають з договорів
страхування" від 19.07.2011 р., визначаючи
розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Варто відзначити, що за умовами п. 13.6.
договору № УБ № 810341 від 20.04.2012 р. у разі
пошкодження застрахованого
транспортного засобу розмір збитку
може визначатись, зокрема, на підставі
калькуляцій вартості відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу та/або акту товарознавчого
дослідження, що складається аварійним
комісаром, сертифікованим експертом
або спеціалістом.

В матеріалах справи міститься
засвідчена копія дослідження №
ВМ0969АМ-25.05/2 від 25.05.2012 р., а також
ремонтна калькуляція, складена
системою AUDATEX від 23.05.2012 р., відповідно
до яких вартість відновлювального
ремонту автомобіля "Mitsubishi Lancer",
державний реєстраційний номер ВМ0969АМ
становить 16 487, 45 грн.

Водночас, суд звертає увагу, що ані
дослідження № ВМ0969АМ-25.05/2 від 25.05.2012 р.,
ані ремонтна калькуляція AUDATEX від 23.05.2012
р. не містять відомостей щодо включення
податку на додану вартість до
визначеної суми, що, в свою сергу,
спростовує доводи відповідача про
необхідність зменшення заявленої до
стягнення суми страхового
відшкодування на розмір податку на
додану вартість.

Тож, приймаючи до уваги вищенаведене,
суд дійшов висновку, що страхове
відшкодування власнику пошкодженого
транспортного засобу автомобіля "Mitsubishi
Lancer", державний реєстраційний номер
ВМ0969АМ - Андрусі Миколі Івановичу
виплачено у відповідності до приписів
ст. 25 Закону України «Про страхування».

Вищенаведеним спростовуються доводи
відповідача стосовно порушення вимог
чинного законодавства України при
складанні розрахунок розміру збитку,
завданого власнику автомобіля "Mitsubishi
Lancer", державний реєстраційний номер
ВМ0969АМ.

При цьому, суд відхиляє посилання
відповідача на недотримання приписів
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» при визначенні
вартості відновлювального ремонту
автомобіля "Mitsubishi Lancer", державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ, оскільки
відносини сторін за договором № УБ №
810341 від 20.04.2012 р., на підставі якого
здійснювалась виплата страхового
відшкодування не є предметом
регулювання вказаного нормативного
акту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - юридичні та фізичні
особи, життю, здоров'ю та/або майну яких
заподіяна шкода внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди з
використанням транспортного засобу;
забезпечений транспортний засіб -
транспортний засіб, зазначений у
чинному договорі обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності, за умови його
експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована.

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
майну потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу
України шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За таких обставин, у зв'язку з
пошкодженням автомобіля "Mitsubishi Lancer",
державний реєстраційний номер ВМ0969АМ у
водія автомобіля «ИЖ 412», державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ виник
обов'язок відшкодувати власнику
пошкодженого автомобіля витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
позивачем у відповідності до ст. 25
Закону України «Про страхування»
здійснено виплату страхового
відшкодування власнику автомобіля
"Mitsubishi Lancer", державний реєстраційний
номер ВМ0969АМ у розмірі визначеної
вартості відновлювального ремонту
автомобіля на підставі договору
страхування № УБ № 810341 від 20.04.2012 р.

У відповідності до ст. 993 Цивільного
кодексу України до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, особа, яка виплатила страхове
відшкодування набуває право регресної
вимоги саме в межах її фактичних
затрат.

Водночас, за приписами ч. 1 ст. 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля "Mitsubishi Lancer", державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ, у нього
виникло право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяну шкоду,
тобто, у даному випадку - до водія
автомобіля «ИЖ 412», державний
реєстраційний номер ВМ0969АМ.

Однак, цивільно-правова
відповідальність за шкоду, заподіяну
життю, здоров'ю, майну третіх осіб
під час експлуатації наземного
транспортного засобу автомобіля «ИЖ
412», державний реєстраційний номер
ВМ0969АМ застрахована Приватним
акціонерним товариством «Українська
транспортна страхова компанія» за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/6148400.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Тож, виходячи із вищенаведеного,
приймаючи до уваги заявлені позивачем
вимоги та наведені ним обґрунтування, з
огляду на встановлені судом обставини
справи, суд дійшов висновку, що доводи
позивача підтверджуються наявними у
справі документами та є
обґрунтованими, а відтак - підлягають
задоволенню судом.

Водночас, доводи відповідача
спростовуються вищенаведеними
обставинами, встановленими судом на
підставі наявних у справі доказів та
поранень сторін.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариство Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» (01033, м. Київ, вул.
Саксаганського, 77, ), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Відкритого акціонерного товариство
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул.
Здолбунівська, 7-д, )
шкоду в порядку регресу у сумі 15 454, 38
(п'ятнадцять тисяч чотириста п'ятдесят
чотири грн. 38 коп.) грн. та 1 827, 00 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.) грн. - судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 28.11.2014
р.

Суддя

Пригунова А.Б. (головуюча)

Бондаренко Г.П.

Марченко О.В.