РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року
Справа № 902/392/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак
А.В.

судді
Олексюк Г.Є. ,

судді
Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання
Лукащик Г.В.

за участю представників:

позивача - Демчук Ю.М., довіреність в
справі

відповідача 1 - Мастер П.В., довіреність
в справі

відповідача 2 - не з'явився

відповідача 3 - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гайсинський
консервний комбінат"

на рішення господарського суду
Вінницької області від 24.04.14 р.

у справі № 902/392/14 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гайсинський
консервний комбінат", м. Гайсин
Вінницької області,

до дочірнього підприємства "Уманський
консервний комбінат", м. Умань
Черкаської області,

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Золотий Урожай", м. Донецьк

про стягнення 12525682,24 грн.
заборгованості за кредитним договором
та договорами поруки

Розпорядженням голови Рівненського
апеляційного господарського суду від
25.11.2014 р. у зв'язку із тимчасовою
непрацездатністю судді Сініциної Л.М.
та відповідно до затверджених складів
колегій, внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді. У справі № 902/392/14
визначено колегію суддів у складі:
головуючий суддя Гудак А.В., суддя
Олексюк Г.Є., суддя Крейбух О.Г.

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 24.04.2014р. по
справі №902/392/14 позов Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
(далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гайсинський консервний комбінат" (далі
-відповідач 1), до Дочірнього
підприємства "Уманський консервний
комбінат" (далі - відповідач 2),
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Золотий Урожай" (далі - відповідач 3) про
стягнення 12525682,24 грн заборгованості за
кредитним договором та договорами
поруки.

Стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гайсинський консрвний комбінат" та
Дочірнього підприємства "Уманський
консервний комбінат" та товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Золотий Урожай" на користь
публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" 9700000,00 грн заборгованості
за кредитом; 2225122,19 грн заборгованості
за відсотками; 459487,67 грн пені за
несвоєчасне погашення кредиту; 58112,87
грн пені за несвоєчасне погашення
відсотків та 73080,00 грн витрат зі сплати
судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
ТзОВ "Гайсинський консервний комбінат"
звернулось до Рівненського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати вищезазначене рішення у
справі та прийняти нове, яким в позові
відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
неповним з"ясуванням обставин, що мають
значення для справи. Зокрема, скаржник
зазначає, що відповідач 1 був
позбавлений права на захист, суд
вирішив питання про права та обов'язки
відповідачів без їх участі у суловому
розглґді. Крім того, судом не з'ясовано
чи наявна у банка (позивача) ліцензія.
Також, на думку скаржника, договір є
неукладеним, оскільки він не містить
строку дії договору. Крім того,
скаржник зазначає, що місцевий суд
вийшов за межі позовних вимог.

У письмовому відзиві від на апеляційну
скаргу позивач заперечив проти її
доводів, вважаючи оскаржене рішення
суду першої інстанції законним та
таким, що відповідає дійсним
обставинам справи, з підстав
викладених у відзиві.

Відповідно до статті 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

26.11.2014р. від відповідача 1 надійшло
клопотання про призначення повторної
експертизи.

Представник позивача в судовому
засіданні 26.11.2014 року щодо поданого
клопотання заперечив.

За приписами ч. 4 ст. 42 ГПК України, при
необхідності господарський суд може
призначити повторну судову експертизу
і доручити її проведення іншому
судовому експерту.

Підпунктами 15.1, 15.2. п. 15 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 23.03.2012р. №4 „Про деякі
питання практики призначення судової
експертизи" визначено, що Додаткова
експертиза призначається судом після
розгляду ним висновку первинної
експертизи, якщо виявиться, що усунути
неповноту або неясність висновку в
судовому засіданні шляхом
заслуховування експерта неможливо.

Висновок експерта визнається неповним,
якщо досліджено не всі надані йому
об'єкти або не дано вичерпних
відповідей на всі поставлені перед
експертом питання.

Висновок експерта визнається неясним,
якщо він викладений нечітко або носить
непевний, неконкретний характер.

В ухвалі про призначення додаткової
експертизи необхідно чітко зазначити,
які саме висновки експерта суд вважає
неповними чи неясними або які
обставини зумовили необхідність
розширення експертного дослідження.
Така судова експертиза може
призначатись як з ініціативи суду, так
і за клопотанням учасників судового
процесу, а її проведення може бути
доручено тому ж або іншому експерту.

Якщо необхідно здійснити дослідження
нових об'єктів або з інших обставин
справи, призначається нова, а не
повторна експертиза.

Повторною визнається судова
експертиза, у проведенні якої експерт
досліджує ті ж самі об'єкти і вирішує ті
ж самі питання, які досліджувалися і
вирішувалися у первинній судові
експертизі. Нові об'єкти на дослідження
повторної судової експертизи
подаватися не можуть, так само як не
можуть ставитися на її вирішення
питання, які не розглядалися
попередньою експертизою.

Повторна судова експертиза
призначається з ініціативи суду або за
клопотанням учасників процесу, якщо
висновок експерта визнано
необґрунтованим чи таким, що
суперечить іншим матеріалам справи,
або коли він викликає сумнів у його
правильності, або за наявності
істотного порушення норм, які
регламентують порядок призначення і
проведення експертизи. Повторну судову
експертизу може бути призначено також,
якщо є розходження у висновках кількох
експертів і їх неможливо усунути
шляхом одержання додаткових пояснень
експертів у судовому засіданні.
Повторну судову експертизу слід
доручати іншому експерту (експертам).

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
судова колегія приходить до висновку
про відсутність підстав для
призначення повторної експертизи у
даній справі, а тому відмовляє в
задоволденні клопотання відповідача 1
про призначення повторної експертизи.

Представник позивача в судовому
засіданні 26.11.2014 року заперечив проти
доводів апеляційної скарги та надав
пояснення на обґрунтування своєї
позиції. Вважає, що рішення суду
першої інстанції від 24.04.2014р. є законним
та обґрунтованим, таким, що прийняте з
дотриманням норм чинного
законодавства, а тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні 26.11.2014 року підтримав доводи
апеляційної скарги. Вважає, що рішення
суду першої інстанції від 24.04.2014р. є
незаконним, таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, а тому просить
його скасувати, а апеляційну скаргу -
задоволити.

Враховуючи приписи Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 05.06.2014р. №01-06/745/2014
керівником апарату Рівненського
апеляційного господарського суду було
направлено лист директору Рівненської
дирекції Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" з проханням роз'яснити
порядок приймання для пересилання
поштових відправлень на адресу
населених пенктів, які знаходяться в
зоні АТО.

Згідно листа-відповіді Рівненської
дирекції Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" №41-26-83 від 18.11.2014 року з
урахуванням ситуації в східному
регіоні станом на 04.11.2014р. надання
послуг поштового зв'язку у Донецьку у
поштовому відділенні №86 не відновлено,
а тому відповідач 2 не був належним
чином повідомлений про час, день та
місце слухання справи.

Представник відповідача 2 в судове
засідання 26.11.2014 року не з'явився, про
час, день та місце слухання
повідомлявся належним чином, причини
неявки суду не повідомив.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України
про межі перегляду справ в апеляційній
інстанції, ст. 102 ГПК України про строки
розгляду апеляційної скарги та той
факт, що неявка в засідання суду
представників відповідача 2 та
відповідача 3, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
перегляду оскарженого рішення, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
представників відповідача 2 та
відповідача 3 та за наявними в
матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 1, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заперчення
на апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскарженого
рішення, оцінивши висновки суду першої
інстанції на відповідність дійсним
обставинам справи, судова колегія
дійшла висновку, що рішення
господарського суду Вінницької
області від 24.04.2014 року у справі №902/392/14
слід частково скасувати, апеляційну
скаргу залишити без задоволення,
виходячи з наступного.

20 червня 2007 року між приватним
акціонерним товариством
"Кредитпромбанк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Гайсинський консервний комбінат" було
укладено кредитний договір № 22/46/07-КЛТ
(далі - "Кредитний договір") (а.с.16-21,т.1).

Пунктом 1.1. кредитного договору
встановлено, що Банк надає
Позичальнику кредитні кошти в межах
загальної суми в розмірі 10000000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2. кредитного
договору зобов'язання Банку щодо
надання кредитів та зобов'язання
Позичальника щодо повернення кредитів,
сплати процентів, а також інші права та
зобов'язання Сторін, передбачені цим
Договором, виникають з моменту
укладення сторонами додаткових угод
про надання кредитів, які є
невід'ємними частинами цього договору
(далі - "додаткова угода"), в сумах,
зазначених в таких додаткових угодах.
Строк користування кожним окремим
кредитом в межах загальної суми,
встановленої пунктом 1.1. кредитного
договору, визначається додатковими
угодами, але не пізніше строку,
встановленого пунктом 3.4.5 цього
Договору.

Відповідно до п. 3.4.5. кредитного
договору позичальник зобов'язаний
повністю погасити заборгованість за
кредитами не пізніше 18 червня 2010 року.

Процентні ставки встановлюються в
додаткових угодах за кожним кредитом
(пункт 2.7. кредитного договору).

Позичальник зобов'язаний сплачувати
банку нараховані проценти за кожним
кредитом, наданим згідно з додатковими
угодами (пункт 3.4.3. кредитного
договору).

Згідно пункту 3.4.9. кредитного договору
позичальник зобов'язаний у разі
несвоєчасного погашення
заборгованості за кредитами та/або
процентами, та/або комісією, сплатити
Банку пеню за кожний день прострочки в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період наявності
простроченої заборгованості за
кредитами та/або процентами, та/або
комісією.

20.06.2007 між Банком та Позичальником було
укладено Додаткову угоду № 1 до
кредитного договору (далі - "Додаткова
угода 1"), відповідно до пункту 1 якої
позичальнику надано кредит в сумі 10 000
000,00 грн, зі строком повернення кредиту
не пізніше 20.06.2008, процентна ставка
встановлена в розмірі 18,5 % річних (п. 2,3
угоди) (а.с.22,т.1).

04.06.2008 між Банком та Позичальником було
укладено Угоду про внесення змін до
Додаткової угоди 1, відповідно до п. 1.
якої з моменту укладання кредитного
договору по 01.06.2008 включно процентна
ставка за кредитом встановлюється у
розмірі 18,5 % річних. Починаючи з 02.06.2008
процентна ставка встановлюється в
розмірі 25 % річних (а.с.23,т.1).

20.06.2008 між Банком та Позичальником було
укладено Додаткову угоду № 2 до
кредитного договору, відповідно до
пунктів 1,2,3 якої позичальнику надано
кредит в сумі 10 000 000,00 грн зі строком
повернення кредиту не пізніше 19.06.2009,
процентна ставка встановлена в розмірі
25 % річних (а.с.24,т.1).

19.06.2008 між Банком та Позичальником було
укладено Додаткову угоду № 3 до
кредитного договору, відповідно до
пунктів 1,2,3 якої Позичальнику надано
кредит в сумі 10 000 000,00 грн зі строком
повернення кредиту не пізніше 17.07.2009,
процентна ставка встановлена в розмірі
25 % річних (а.с.25,т.1).

17.07.2009 між Банком та Позичальником було
укладено Додаткову угоду № 4 до
кредитного договору (далі - "Додаткова
угода 4"), відповідно до пунктів 1,2,3 якої
позичальнику надано кредит в сумі 10 000
000,00 грн зі строком повернення кредиту
не пізніше 17.08.2009, процентна ставка
встановлена в розмірі 25 % річних
(а.с.26,т.1).

18.08.2009 між Банком та Позичальником було
укладено Угоду про внесення змін до
Додаткової угоди 4, відповідно до п. 1
якої позичальник зобов'язується
повернути кредит, отриманий за цією
Додатковою угодою 4, не пізніше 18.06.2010р.
(а.с.27,т.1).

10.06.2010 між Банком та Позичальником було
укладено Угоду про внесення змін до
Додаткової угоди 4, відповідно до п. 1
якої Позичальник зобов'язується
повернути кредит, отриманий за цією
Додатковою угодою 4, не пізніше 17.06.2011р.
(а.с.28,т.1).

17.06.2011 між Банком та Позичальником було
укладено Угоду про внесення змін до
Додаткової угоди 4, відповідно до п. 1
якої Позичальник зобов'язується
повернути кредит, отриманий за цією
Додатковою угодою 4, не пізніше 30.06.2011р.
(а.с.29,т.1).

30.06.2011 між Банком та Позичальником було
укладено Угоду про внесення змін до
Додаткової угоди 4, відповідно до п. 1
якої Позичальник зобов'язується
повернути кредит, отриманий за цією
Додатковою угодою 4, не пізніше 30.08.2011р.
(а.с.30,т.1).

30.08.2011 між Банком та Позичальником було
укладено Угоду про внесення змін до
Додаткової угоди 4, відповідно до п. 1
якої Позичальник зобов'язується
повернути кредит, отриманий за цією
Додатковою угодою 4, не пізніше 30.09.2011р.
(а.с.31,т.1).

29.09.2011 між Банком та Позичальником було
укладено Угоду про внесення змін до
Додаткової угоди 4, відповідно до п. 1
якої Позичальник зобов'язується
повернути кредит, отриманий за цією
Додатковою угодою 4, не пізніше 31.10.2011р.
(а.с.32,т.1).

31.10.2011 між Банком та Позичальником було
укладено Угоду про внесення змін до
Додаткової угоди 4, відповідно до п. 1
якої Позичальник зобов'язується
повернути кредит, отриманий за цією
Додатковою угодою 4, не пізніше 31.10.2012р.
(а.с.33,т.1).

01.11.2012 між Банком та Позичальником було
укладено Договір про внесення змін до
Додаткової угоди 4 (Договір про
внесення змін до Додаткової угоди 4) та
до Кредитного договору відповідно,
згідно до якого Додаткова угода 4
викладена в новій редакції. Пунктами
1,2,3 Договору про внесення змін до
Додаткової угоди 4 встановлено, що Банк
надав Позичальнику кредит в сумі 9 750
000,00 грн зі строком повернення кредиту
не пізніше 31.10.2013, процентна ставка
встановлена в розмірі 25 % річних
(а.с.34-42,т.1).

26 червня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством
"Кредитпромбанк" (далі - "Первісний
кредитор") та Публічним акціонерним
товариством "Дельта Банк" (далі - "Новий
кредитор". "Позивач") укладений Договір
купівлі-продажу прав вимоги,
відповідно до якого первісним
кредитором здійснено на користь нового
кредитора відступлення своїх прав
вимоги за Кредитним договором
№22/46/07-КЛТ від 20.06.2007, укладеного з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Гайсинський
консервний комбінат", а також
пов'язаних з ним договором(ами) іпотеки,
договором(ами) застави та/або
договором(ами) поруки (далі разом -
"Кредитні документи") (а.с.117-122,т.1).

В результаті відступлення новий
кредитор з 26.06.2013 є єдиним власником
всіх прав вимоги за кредитними
документами (включаючи, без обмеження,
права на всі платежі за кредитним(и)
договором(ами), всі права
іпотекодержателя за договором(ами)
іпотеки, та всі права заставодержателя
за договором(ами) застави, та всі права
кредитора за договором(ами) поруки).

Відступлення не призводить до
будь-яких змін обсягу та обов'язків за
кредитними документами. Зокрема,
незмінними залишаються суми, що
підлягають сплаті, та строки їх сплати
відповідно до умов Кредитного договору
№22/46/07-КЛТ від 20.06.2007.

13.09.2013 між публічним акціонерним
товариством "Дельта Банк" (далі -
"Позивач", "Кредитор") та позичальником
було укладено Договір про внесення
змін до кредитного договору (далі -
"Договір про внесення змін"), відповідно
до якого умови кредитного договору
були викладені в новій редакції.
Пунктом 1.1.1 Договору про внесення змін
визначено, що надання кредиту
Позичальнику здійснюється окремими
частинами в межах відновлювальної
кредитної лінії з максимальним лімітом
заборгованості 9750000,00 грн. (дев'ять
мільйонів сімсот п'ятдесят тисяч
гривень 00 копійок) зі сплатою плати за
користування кредитом у розмірі 25 %
річних та кінцевим терміном погашення
заборгованості за кредитом не пізніше
31.10.2013р. (а.с.43-47,т.1).

Відповідно до пункту 3.3. Договору про
внесення змін позичальник зобов'язаний
дотримуватись положень кредитного
договору, протягом строку використання
кредиту сплачувати проценти, повернути
Кредитору у повному обсязі кредит зі
сплатою процентів та комісій Кредитора
та можливих штрафних санкцій, у
терміни, вказані в кредитному договорі.

Пунктом 4.1 Договору про внесення змін
визначено, що у випадку прострочення
Позичальником строків сплати
процентів, комісій, а також
прострочення строків повернення
кредиту, Позичальник сплачує Кредитору
пеню з розрахунку подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період прострочення, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення. У випадку порушення
Позичальником вимог пункту 3.3. Договору
про внесення змін, Позичальник
зобов'язаний сплатити Кредитору штраф
у розмірі 1 % від суми кредиту за кожний
випадок порушення (пункт 4.2. Договору
про внесення змін).

У випадку невиконання Позичальником
зобов'язань, визначених пунктом 3.3
Договору про внесення змін, протягом
більше 10 календарних днів від дня
закінчення строку, встановленого для
їх виконання, на одинадцятий
календарний день строк користування
кредитом вважається таким, що
закінчився та, відповідно, Позичальник
зобов'язаний погасити наявну
заборгованість за кредитом, сплатити
нараховані проценти, комісії та
штрафні санкції. Після повного
погашення заборгованості Позичальника
за Кредитним договором дія Кредитного
договору припиняється. Виконання
Позичальником даного обов'язку не
потребує від Кредитора надіслання
жодних попередніх письмових
повідомлень та/або вимог до
Позичальника (пункт 4.3. Договору про
внесення змін).

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором між Банком та
дочірнім підприємством "Уманський
консервний комбінат" (далі - "Поручитель
1") був укладений Договір поруки
№22/46/П01/08-ПЛТ від 05.03.2008 (далі - "Договір
поруки 1") (а.с.48-50,т.1).

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором між Банком та
дочірнім підприємством "Уманський
консервний комбінат" (далі - "Поручитель
2") був укладений Договір поруки
№22/46/П02/11-ПЛТ від 31.10.2011 (далі - "Договір
поруки 2")

Відповідно до Договорів поруки, а саме
пунктів 1.1., Поручителі зобов'язуються
солідарно відповідати перед Банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань Позичальника за
Кредитним договором №22/46/07-КЛТ від
20.06.2007.

Поручителі беруть на себе зобов'язання
відповідати перед Банком у тому ж
обсязі, на тих же умовах та в ті ж
строки, що і Позичальник (пункти 1.3.
Договорів поруки).

Продовження строку виконання
зобов'язань за Кредитним договором
означає автоматичне (без підписання
додаткової угоди) продовження строку
дії Договорів поруки (пункти 4.2.
Договорів поруки).

Поручителі відповідають перед Банком
за зобов'язаннями майном та грошовими
коштами, на які може бути звернене
стягнення у відповідності з чинним
законодавством України (пункти 3.3.
Договорів поруки).

13.09.2013 між публічним акціонерним
товариством "Дельта Банк" та
Поручителем 1, Поручителем 2 були
укладені Додаткові договори до
Договорів поруки, в які були внесені
зміни відповідно до змін Кредитного
договору (а.с.51-52,а.с.56-57,т.1).

На виконання умов Кредитного договору
№22/46/07-КЛТ від 20.06.2007р. позивач надав
кредитні кошти в користування
Позичальника - відповідача 1, що
підтверджується випискою з особового
рахунку Позичальника, додатковими
угодами.

Однак, відповідач 1 свого зобов'язання
щодо повернення кредитних коштів
належним чином не виконав.

За приписами статті 11 Цивільного
кодексу України підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків є, зокрема,
договори.

Пунктом 1 статті 628 Цивільного кодексу
України унормовано, що зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
до виконання.

Положення статей 525, 526 ЦК України
визначають, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1, 7 ст.193 ГК України
передбачено, що зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язань - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частина 2 ст.345 ГК України визначає, що
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику (грошові кошти у
такій самій сумі або речі, визначені
родовими ознаками, у такій самій
кількості, такого самого роду та такої
самої якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

20 червня 2007 року між приватним
акціонерним товариством
"Кредитпромбанк" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Гайсинський консервний комбінат" було
укладено кредитний договір № 22/46/07-КЛТ
(далі - "Кредитний договір") (а.с.16-21,т.1).

Пунктом 1.1. кредитного договору
встановлено, що Банк надає
Позичальнику кредитні кошти в межах
загальної суми в розмірі 10000000,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2. кредитного
договору зобов'язання Банку щодо
надання кредитів та зобов'язання
Позичальника щодо повернення кредитів,
сплати процентів, а також інші права та
зобов'язання Сторін, передбачені цим
Договором, виникають з моменту
укладення сторонами додаткових угод
про надання кредитів, які є
невід'ємними частинами цього договору
(далі - "додаткова угода"), в сумах,
зазначених в таких додаткових угодах.
Строк користування кожним окремим
кредитом в межах загальної суми,
встановленої пунктом 1.1. кредитного
договору, визначається додатковими
угодами, але не пізніше строку,
встановленого пунктом 3.4.5 цього
Договору.

Відповідно до п. 3.4.5. кредитного
договору позичальник зобов'язаний
повністю погасити заборгованість за
кредитами не пізніше 18 червня 2010 року.

01.11.2012 між Банком та Позичальником було
укладено Договір про внесення змін до
Додаткової угоди 4 (Договір про
внесення змін до Додаткової угоди 4) та
до Кредитного договору відповідно,
згідно до якого Додаткова угода 4
викладена в новій редакції. Пунктами
1,2,3 Договору про внесення змін до
Додаткової угоди 4 встановлено, що Банк
надав Позичальнику кредит в сумі 9 750
000,00 грн зі строком повернення кредиту
не пізніше 31.10.2013, процентна ставка
встановлена в розмірі 25 % річних
(а.с.34-42,т.1).

13.09.2013 між публічним акціонерним
товариством "Дельта Банк" (далі -
"Позивач", "Кредитор") та позичальником
було укладено Договір про внесення
змін до кредитного договору (далі -
"Договір про внесення змін"), відповідно
до якого умови кредитного договору
були викладені в новій редакції.
Пунктом 1.1.1 Договору про внесення змін
визначено, що надання кредиту
Позичальнику здійснюється окремими
частинами в межах відновлювальної
кредитної лінії з максимальним лімітом
заборгованості 9750000,00 грн. (дев'ять
мільйонів сімсот п'ятдесят тисяч
гривень 00 копійок) зі сплатою плати за
користування кредитом у розмірі 25 %
річних та кінцевим терміном погашення
заборгованості за кредитом не пізніше
31.10.2013р. (а.с.43-47,т.1).

Однак, зобов'язання, передбачені
Кредитним договором по погашенню
кредитної заборгованості, у
встановлені строки, відповідачем 1
належним чином не виконані.

Доказів про погашення заборгованості
за Кредитним договором в розмірі 9 700
000,00грн. відповідач 1 до суду не надав.

За приписами ст. 509 ЦК України, -
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст.526 ЦК України).

Частиною 1, 7 ст.193 ГК України
передбачено, що зобов'язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язань - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ст.516 ЦК України).

26 червня 2013 року між Публічним
акціонерним товариством
"Кредитпромбанк" (далі - "Первісний
кредитор") та Публічним акціонерним
товариством "Дельта Банк" (далі - "Новий
кредитор". "Позивач") укладений Договір
купівлі-продажу прав вимоги,
відповідно до якого первісним
кредитором здійснено на користь нового
кредитора відступлення своїх прав
вимоги за Кредитним договором
№22/46/07-КЛТ від 20.06.2007, укладеного з
товариством з обмеженою
відповідальністю "Гайсинський
консервний комбінат", а також
пов'язаних з ним договором(ами) іпотеки,
договором(ами) застави та/або
договором(ами) поруки (далі разом -
"Кредитні документи") (а.с.117-122,т.1).

За приписами статті 553 Цивільного
кодексу України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України
встановлено, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором між Банком та
дочірнім підприємством "Уманський
консервний комбінат" (далі - "Поручитель
1") був укладений Договір поруки
№22/46/П01/08-ПЛТ від 05.03.2008 (далі - "Договір
поруки 1") (а.с.48-50,т.1).

В забезпечення виконання зобов'язань
за Кредитним договором між Банком та
дочірнім підприємством "Уманський
консервний комбінат" (далі - "Поручитель
2") був укладений Договір поруки
№22/46/П02/11-ПЛТ від 31.10.2011 (далі - "Договір
поруки 2")

Відповідно до Договорів поруки, а саме
пунктів 1.1., Поручителі зобов'язуються
солідарно відповідати перед Банком у
повному обсязі за своєчасне та повне
виконання зобов'язань Позичальника за
Кредитним договором №22/46/07-КЛТ від
20.06.2007.

Поручителі беруть на себе зобов'язання
відповідати перед Банком у тому ж
обсязі, на тих же умовах та в ті ж
строки, що і Позичальник (пункти 1.3.
Договорів поруки).

Продовження строку виконання
зобов'язань за Кредитним договором
означає автоматичне (без підписання
додаткової угоди) продовження строку
дії Договорів поруки (пункти 4.2.
Договорів поруки).

Поручителі відповідають перед Банком
за зобов'язаннями майном та грошовими
коштами, на які може бути звернене
стягнення у відповідності з чинним
законодавством України (пункти 3.3.
Договорів поруки).

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
стягнення з відповідачів на користь
позивача заборгованість за кредитом в
сумі 9700000,00 грн., яка є обґрунтованою та
підтвердженою наявними в матеріалах
справи доказами.

За приписами ч. 2 ст. 345 Господарського
кодексу України кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі і
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Кредити надаються банком під відсоток,
ставка якого, як правило, не може бути
нижчою від відсоткової ставки за
кредитами, які бере сам банк, і
відсоткової ставки, що виплачується
ним по депозитах (ч. 3 ст. 346 ГК України).

Як передбачено ст.1056-1 ЦК України,
розмір процентів та порядок їх
сплати за договором визначаються в
договорі залежно від кредитного
ризику, наданого забезпечення, попиту
і пропозицій, які склалися на
кредитному ринку, строку користування
кредитом, розміру облікової ставки та
інших факторів.

Відсотки за користування кредитом за
своїм характером є платою і підлягають
стягненню за весь час користування
кредитом.

Згідно Кредитного догвору (з
урахуванням внесених змін) процентна
ставка встановлена в розмірі 25 % річних.

Ухвалами Рівненського апеляційного
господарського суду від 26.06.2014 р., у
справі №902/392/14 провадження у справі
№902/392/14 зупинено до надходження в
Рівненський апеляційний господарський
суд висновку судово-економічної
експертизи та матеріалів справи, а
клопотання ТОВ "Гайсинський консервний
комбінат" про призначення у справі №
902/392/14 судової експертизи задоволено
частково, призначено по справі № 902/392/14
судово-економічну експертизу,
проведення якої доручено Вінницькому
відділенню Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

Матеріали справи №902/392/14 направлено до
Вінницького відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз для проведення судової
експертизи.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.11.2014 року
провадження у справі №902/392/14 поновлено
у зв'язку з надходженням 10.11.2014 р. на
адресу Рівненського апеляційного
господарського суду від Вінницького
відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшов висновку судового
експерта Зубрицької І. Ю. за
результатами проведення судової
економічної експертизи за №1140/14-21 від
24.10.2014 р. (далі - експертний висновок).

Згідно вказаного експертного висновку
заборгованість Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гайсинський
консервний комбінат" за процентами за
користування кредитом становить 2 606
974,43 грн.

Отже, з урахуванням викладеного,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду про
правомірність та обґрунтованість
нарахованих відсотків в сумі 2 225 122,19
грн., які підлягають стягненню із
відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідч 1 доказів щодо сплати
заборгованості по кредиту та по
відсотках у встановлені строки суду не
надав, а отже мало місце прострочення
виконання зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.193 ГК України кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
кодексом, іншими законами або
договором.

В порядку ч.2 ст. 218 ГК України учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення. У разі
якщо інше не передбачено законом або
договором, суб'єкт господарювання за
порушення господарського зобов'язання
несе господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст.549 ЦК України, ч. 1
ст. 230 ГК України та п. 2.1. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013
року N 14 (далі - Постанова) неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі, якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором, при цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

За приписами ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Іншими словами, за період прострочення
виконання грошового зобов'язання особа
повинна сплатити пеню за кожен день
прострочки у розмірі, що дорівнює
розміру облікової ставки
Національного банку України. Крім того,
пеня нараховується за весь час
прострочення, тобто з моменту, коли
зобов'язання мало бути виконаним, і до
моменту його фактичного виконання.

Частиною 6 статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Пунктом 4.1 Кредитного договору про
внесення змін визначено, що у випадку
прострочення Позичальником строків
сплати процентів, комісій, а також
прострочення строків повернення
кредиту, Позичальник сплачує Кредитору
пеню з розрахунку подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період прострочення, від
несвоєчасно сплаченої суми за кожний
день прострочення.

Згідно експертного висновку пеня за
несвоєчасне повернення процентів за
період 26.06.2013р. по 13.03.2014р. за
користування кредитом становить 165 046,96
грн.

Таким чином, враховуючи норми чинного
законодавства, договору та обставини
справи, судова колегія, перевіривши
розмір заявленої позивачем пені в сумі
459 487,67 грн. за несвоєчасне погашення
кредиту та пені в сумі 58 112,87 грн. за
несвоєчасне погашення відсотків (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог в частині пені в
сумі 141072,38грн. за несвоєчасне
повернення процентів за період з
13.08.2013р. по 25.12.2013р. (а.с.113,т.1), вважає його
правильним, обгрунтованим та таким, що
підлягає до стягнення.

Належних обґрунтувань, які б
спростовували висновки попередньої
судової інстанції, скаржником не
наведено.

З позовної заяви вбачається, що позивач
звернувся до суду з вимогою про
стягнення заборгованості солідарно з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гайсинський
консервний комбінат" та Дочірнього
підприємства "Уманський консервний
комбінат" та солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гайсинський консервний комбінат" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Золотий Урожай".

Відповідно до частини першої статті 553
ЦК України за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку та відповідає за
порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
відповідно до частин першої та другої
статті 554 ЦК України, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Отже, статтею 554 ЦК України передбачено
солідарну відповідальність боржника і
поручителя за договором поруки, а не
декількох поручителів за різними
договорами поруки, оскільки поручителі
за різними договорами поруки не несуть
солідарної відповідальності один
перед одним.

Така ж правова позиція викладена у
постанові Верховного суду України від
11.11.2014 року у справі №919/699/13.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Клопотання позивача про вихід за межі
позовних вимог в матеріалах справи
відсутнє.

За приписами ч. 2 ст. 104 ГПК України,
порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Однак, суд першої інстанції в порушення
зазначених норм задоволив позов в
повному обсязі та стягнув солідарно з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гайсинський
консервний комбінат", Дочірнього
підприємства "Уманський консервний
комбінат", Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Золотий Урожай" на користь на користь
Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк" 9700000,00 грн. заборгованості
за кредитом; 2225122,19 грн. заборгованості
за відсотками; 459487,67 грн. пені за
несвоєчасне погашення кредиту; 58112,87
грн. пені за несвоєчасне погашення
відсотків та 73080,00 грн. витрат зі сплати
судового збору.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гайсинський консервний комбінат"
задоволити частково.

Рішення господарського суду
Вінницької області від 24.04.2014 року по
справі №902/392/14 скасувати. Прийняти
нове:

"1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гайсинський консервний комбінат" (23700,
Вінницька область, м.Гайсин,
вул.І.Франка, буд. 26; ) та
дочірнього підприємства "Уманський
консервний комбінат" (20300, Черкаська
область, м.Умань, вул.Дерев'янка, буд.3;
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
(01133, м.Київ, вул.Щорса, 36-б; код ЄДРПОУ
34047,00 грн. заборгованості за
кредитом; 2225122,19 грн. заборгованості за
відсотками; 459487,67 грн. пені за
несвоєчасне погашення кредиту; 58112,87
грн. пені за несвоєчасне погашення
відсотків; судовий збір в сумі 36 540,
00грн.

3. Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Гайсинський консервний комбінат" (23700,
Вінницька область, м.Гайсин,
вул.І.Франка, буд. 26; ) та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Золотий Урожай" (83086, м.Донецьк, пр-т
Лагутенка, б.13, каб.30; ) на
користь публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк" (01133, м.Київ,
вул.Щорса, 36-б; код ЄДРПОУ 34047,00
грн. заборгованості за кредитом; 2225122,19
грн. заборгованості за відсотками;
459487,67 грн. пені за несвоєчасне
погашення кредиту; 58112,87 грн. пені за
несвоєчасне погашення відсотків;
судовий збір в сумі 36 540,00 грн.

3. Доручити видачу наказів
господарському суду Вінницької
області.".

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий суддя
Гудак А.В.

Суддя
Олексюк Г.Є.

Суддя
Крейбух О.Г.