ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2014 р.
Справа № 922/3457/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В. О., суддя Крестьянінов
О.О., суддя Шевель О. В.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну
скаргу відповідача (вх. №3628Х/2) на
рішення господарського суду
Харківської області від 16.10.14 у справі
№922/3457/14

за позовом Приватного АТ "Страхова
компанія "Уніка", м.Київ,

до Публічного АТ "Харківська
муніципальна страхова компанія",
м.Харків,

про стягненя 43319,95 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 16.10.14 (суддя
Хотенець П.В.) позов задоволено
повністю. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 43319,95 грн. збитків та
1827,00 грн. судового збору.

Відповідач із рішенням не погодився,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального і процесуального права,
недоведеність обставин, які суд першої
інстанції визнав встановленими -
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити.

Позивачем надано відзив на апеляційну
скаргу (вх.№11111 від 24.11.14), в якому ПрАТ
"СК "УНІКА", посилаючись на
безпідставність доводів апелянта,
просить залишити оскаржуване рішення
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення. Також у даному відзиві
міститься клопотання позивача про
розгляд апеляційної скарги без участі
представників ПрАТ "СК "УНІКА" у зв'язку
з неможливістю їх прибуття в судове
засідання.

Відповідачем надано суду заяву (вх.№11288
від 27.11.14), в якій ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія"
зазначає, що підтримує апеляційну
скаргу в повному обсязі, та просить
розглядати апеляційну скаргу без
участі представника відповідача.

Враховуючи, що сторонами письмово
викладено свою правову позицію в даній
справі, колегія суддів дійшла висновку,
що вищевказані клопотання позивача та
відповідача підлягають задоволенню і
розгляд даної справи є можливим без
участі представників ПрАТ "СК "УНІКА" та
ПАТ "Харківська муніципальна страхова
компанія".

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та заперечень на неї,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, повторно розглянувши
справу в порядку ст. 101 ГПК України на
підставі наявних у справі доказів,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

21.08.13 між ПрАТ "СК "УНІКА" (позивачем,
страховиком) та Антипенком Валерієм
Миколайовичем (страхувальником) було
укладено договір добровільного
комплексного страхування на
транспорті №800003/4017/0000002, згідно з
умовами якого страховиком було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією автомобіля марки Рено,
державний номер АХ 9758 СК.

Згідно з довідкою ДАІ, 24.01.14 в м. Харкові
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю транспортного засобу марки
Рено, державний номер АХ 9758 СК, під
керуванням Антипенка Валерія
Миколайовича та автомобіля Деу,
державний номер 35255 ХВ, під керуванням
Сухорукова Ігора Миколайовича.

Як вбачається з постанови Московського
районного суду м. Харкова від 18.02.14
(а.с.21), зазначена пригода сталася з вини
Сухорукова Ігора Миколайовича.
Цивільно-правову відповідальність
вказаної особи застраховано у ПАТ
"Харківська муніципальна страхова
компанія" (відповідача), згідно з
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/0054076 - що підтверджується
наданим позивачем до суду першої
інстанції належним чином засвідченим
витягом із бази Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (а.с.60).

Антипенком В.М. було подано до ПрАТ "СК
"УНІКА" заяву на виплату страхового
відшкодування.

З метою визначення вартості
відновлюваного ремонту та розміру
матеріального збитку (з урахуванням
зносу), спричиненого страхувальнику
внаслідок зазначеного ДТП, ПрАТ "СК
"УНІКА" було замовлено у СПД Чернікової
Р.М. проведення відповідного
автотоварознавчого дослідження.

Згідно зі Звітом №135360 від 06.02.14, наданим
СПД Черніковою Р.М. (а.с.24), вартість
відновлюваного ремонту застрахованого
транспортного засобу склала 59892,72 грн.,
а розмір матеріального збитку (з
урахуванням зносу), спричиненого
власнику застрахованого транспортного
засобу, склав 44319,95 грн.

На підставі зазначеного Звіту
автотоварознавчого дослідження, ПрАТ
"СК "УНІКА" було виплачено страхове
відшкодування страхувальнику у
розмірі 58754,72 грн. (вартість
відновлюваного ремонту за
вирахуванням франшизи за Договором
страхування у розмірі 1138,00 грн.), що
підтверджується платіжним дорученням
№007243 від 28.02.14 (а.с.54).

Позивач звернувся до відповідача з
заявою №06543 від 06.05.14 на виплату
страхового відшкодування в сумі 44319,95
грн., яку було отримано ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія", однак
на момент судового розгляду справи
вищевказану суму позивачеві не
сплачено, повідомлення про відмову у
виплаті страхового відшкодування
також не направлено.

Дані фактичні обставини справи
встановлено місцевим господарським
судом та не заперечуються сторонами в
ході апеляційного провадження.

В апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що позивачем здійснено
страхові виплати на користь свого
страхувальника без узгодження таких
дій з відповідачем, що, на думку ПАТ
"Харківська муніципальна страхова
компанія", є порушенням вимог Законів
України «Про страхування» та «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», які надають страховику право
брати участь в розслідуванні обставин
настання страхового випадку та
визначенні розміру збитку.

При цьому апелянтом не наведено
посилань на жодну конкретну норму
вищевказаних законів, яка б
зобов'язувала страховика при
визначенні суми страхового
відшкодування узгоджувати свої дії з
іншим страховиком.

Колегія суддів зазначає, що право
вимоги до відповідача відповідно до
ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України
«Про страхування» перейшло до позивача
від його страхувальника, Антипенка В.М.
(який є потерпілим у вищевказаній
дорожньо-транспортній пригоді), а не
від страхувальника ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія"
Сухорукова І.М. (особи, відповідальної
за завдані потерпілому збитки), чиї
права та обов'язки по відношенню до ПАТ
"Харківська муніципальна страхова
компанія", які врегульовані нормами
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», не переходили
до інших осіб.

Так, відповідно до п.п. 33.1.4 п.33.1 ст.33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», на яку
посилається апелянт, обов'язок щодо
повідомлення страховика про ДТП
покладено на його страхувальника. У
разі порушення зазначеного обов'язку
страховик після виплати страхового
відшкодування набуває права
звернутися до страхувальника з
регресним позовом в порядку ст.38 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

Таким чином, обставини, на які вказує
апелянт, стосуються його відносин із
особою, чию цивільно-правову
відповідальність застраховано у ПАТ
"Харківська муніципальна страхова
компанія" (Сухоруковим І.М.), і виконання
або невиконання зазначеною особою
своїх обов'язків перед ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія" не
може бути визнано обставиною, що
впливала б на правовідносини
відповідача з позивачем.

Тому посилання ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія" на п.п.
33.1.4 п.33.1 ст.33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» колегія суддів не вважає
переконливим аргументом, оскільки
апелянтом не доведено наявності в діях
позивача порушення вимог чинного
законодавства.

Посилання відповідача на те, що огляд
пошкодженого внаслідок ДТП
транспортного засобу та
автотоварознавче дослідження було
здійснене СПД Черніковою Р.М. без
участі представника ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія",
колегія суддів також визнає
необґрунтованими, оскільки чинним
законодавством не передбачено
обов'язковості залучення до вказаних
дій страховика особи, відповідальної
за заподіяний збиток.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, Звіт автотоварознавчого
дослідження №135360 було складено 06.02.14 -
тобто раніше за прийняття Московським
районним судом м.Харкова постанови від
18.02.14, якою Сухорукова І.М.
(страхувальника відповідача) було
визнано винним у вчиненні ДТП.

Інших аргументів в обґрунтування
твердження про те, що вищевказаний Звіт
автотоварознавчого дослідження не є
належним доказом у справі, апелянтом не
наведено.

Суд апеляційної інстанції також
враховує, що на час розгляду даної
справи судами першої та апеляційної
інстанцій відповідачем не надано
жодних доказів здійснення ним
будь-яких дій щодо розслідування
страхового випадку, складання власного
розрахунку за матеріалами, що були
направлені йому позивачем ще у травні
2014 року як додатки до заяви на виплату
страхового відшкодування. Будь-яких
заперечень стосовно розміру заявленої
позивачем суми відшкодування
відповідачем також суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що ПАТ
"Харківська муніципальна страхова
компанія" не надано доказів наявності
будь-якої з обставин, що звільняли б
його від виплати страхового
відшкодування в порядку ст.37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якою встановлено вичерпний
перелік підстав для відмови у
здійсненні страхового відшкодування.

Крім того, враховуючи, що перехід до
позивача права зворотної вимоги в
даних страхових правовідносинах
підтверджується матеріалами справи та
не заперечується учасниками процесу -
колегія суддів зазначає, що посилання
апелянта на невірне визначення судом
першої інстанції правової природи
відшкодування шкоди (регрес або
суброгація) не мають юридичних
наслідків та не є підставою для
скасування оскаржуваного рішення.

Колегія суддів також враховує, що
термін «суброгація» взагалі не
вживається у ЦК України, і що
відповідачем не обґрунтовано, яким
чином його застосування до спірних
правовідносин звільняє відповідача
від законодавчо встановленого
обов'язку сплатити позивачеві суму
страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної
інстанції зазначає, що місцевим
господарським судом обґрунтовано, із
посиланням на матеріали справи та
відповідні норми ЦК України (ст. 993, 1188,
1191), а також ст.27 Закону України «Про
страхування» зроблено мотивований
висновок про те, що позовні вимоги ПрАТ
"СК "УНІКА" підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач також
посилається на те, що місцевий
господарський суд позбавив його
можливості взяти участь у розгляді
даної справи. Однак, як вбачається з
матеріалів справи, ухвалу від 20.08.14 про
порушення провадження у справі та
призначення її до розгляду на 09.09.14
відповідачем отримано 27.08.14 (що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, а.с.68).
Однак у вказане судове засідання
представник відповідача не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив,
відзиву на позовну заяву не надав.
Ухвалою суду від 09.09.14 у зв'язку з
неявкою представників сторін розгляд
справи було відкладено на 09.10.14 (тобто
на досить тривалий час, достатній для
обігу поштової кореспонденції), однак у
судове засідання 09.10.14 відповідачем
також не було направлено представника,
не пояснено причини його неявки та не
надано відзиву на позовну заяву.

Таким чином, оскільки в ході розгляду
справи, про який відповідача було
повідомлено належним чином і який
здійснювався протягом майже двох
місяців, відповідач не скористався
своїми процесуальними правами,
передбаченими ст.22 ГПК України -
колегія суддів вважає
необґрунтованими твердження апелянта
про те, що він був позбавлений
можливості взяти участь в розгляді
справи. Суд апеляційної інстанції
також враховує, що під час апеляційного
провадження відповідачем також не було
надано пояснень та доказів, які б мали
значення для вирішення спору, але не
були надані до суду першої інстанції
через порушення останнім
процесуальних прав ПАТ "Харківська
муніципальна страхова компанія" як
сторони у справі.

Отже, здійснивши апеляційний перегляд
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що викладені в апеляційній
скарзі твердження зроблені при
довільному трактуванні обставин
справи та норм чинного законодавства,
аргументи заявника скарги ґрунтуються
на припущеннях, на їх підтвердження не
надано відповідно до статей 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України доказів з посиланням на
конкретні норми матеріального та
процесуального права, які б
спростовували висновки місцевого
господарського суду і могли б бути
підставою для скасування оскарженого
судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а оскаржуване
рішення слід залишити без змін.

З огляду на викладене, керуючись
статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 16.10.14 у справі
№922/3457/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 02.12.14

Головуючий суддя
Фоміна В. О.

Суддя
Крестьянінов О.О.

Суддя
Шевель О. В.