ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

02 грудня 2014 р. Справа №
902/1476/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автодистриб"юшн
КАРГО ПАРТС" (вул. Закревського, 16, м.
Київ, 02660, )

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська Нерудна
Компанія" (вул. Лісова, 1, с. Писарівка,
Калинівський р-н, Вінницька обл., 22407,
)

про стягнення 10 212,83 грн.

Суд:

Суддя Кожухар М.С.

Секретар судового засідання Матущак
О.В.

Представники сторін:

позивача: Будіянський О.С. - за
дорученням

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Автодистриб"юшн
КАРГО ПАРТС" 17.10.2014 року звернулось до
господарського суду Вінницької
області з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська Нерудна
Компанія" 10212,83 грн., з яких: 9 033,67 грн.
боргу, 420,75 грн. пені, 336,34 грн.
інфляційних, 421,74 грн. 24% річних.

Ухвалою від 20.10.2014 року порушено
провадження у даній справі та
призначено до розгляду на 11.11.2014 року.

В судовому засіданні 11.11.2014 року за
клопотанням представника відповідача,
проти якого не заперечував представник
позивача, оголошено перерву до 14.11.2014
року.

Ухвалою суду 14.11.2014 року за клопотанням
представника відповідача та у зв"язку з
неявкою представника позивача
відкладено розгляд справи на 02.12.2014
року, .

В судове засідання 02.12.2014 року з'явився
представник позивача. Відповідач
повноважного представника в судове
засідання 02.12.2014 року не направив. Про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить підпис представника
відповідача безпосередньо на розписці
суду від 14.11.2014 року, в якій повідомлено
про дату наступного судового
засідання.

Відсутність представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті.

За таких обставин, справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 ГПК України.

Поданими представником позивача 02.12.2014
року заявою б/н від 28.11.2014 року та
клопотанням від цієї ж дати, він
просить суд стягнути з відповідача 420,75
грн. пені, 336,34 грн. інфляційних, 421,74 грн.
24 % річних та 1827 грн. судового збору та
припинити провадження в частині
стягнення основного боргу.

При цьому представник позивача не
підтримав раніше подану заяву про
зменшення розміру позовних вимог, а
підтримав подані 02.12.2014 р. заяву і
клопотання та просить припинити
провадження у справі в частині
основного боргу на підставі п. 1-1 ч. 1 ст.
80 ГПК України.

Вказані вище заява та клопотання
долучені судом до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 02.12.2014 року припинено
провадження у справі в частині вимог
про стягнення з відповідача 9 033,67 грн.
основного боргу.

Отже, предметом розгляду по суті є
вимоги про стягнення з відповідача 420,75
грн. пені, 336,34 грн. інфляційних, 421,74 грн.
24% річних.

Заслухавши надані в судовому засіданні
пояснення представника позивача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

07.05.2014 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автодистриб"юшн
КАРГО ПАРТС" (Постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Українська Нерудна
Компанія" (Покупець) укладено договір
поставки № 6908-02/2014 на наступних умовах.

Постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених цим договором,
поставляти Покупцю визначені цим
договором запчастини та
експлуатаційні матеріали (далі -
"Товар"), а Покупець зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених цим
Договором, приймати Товар та
оплачувати його (п. 1.1).

Номенклатура, найменування, одиниця
виміру, походження Товару, загальна
кількість, ціна за одиницю Товару, що
підлягає поставці за цим Договором,
термін та умови поставки визначаються
у рахунках-фактурах та товарних
накладних, або інших передбачених
чинним законодавством документах на
Товар, які є невід'ємною частиною
Договору та остаточно узгоджується
сторонами на кожну окрему партію
Товару (п. 1.2).

Товар за домовленістю сторін
продається на умовах попередньої
оплати або на умовах відстрочення
платежу. У разі продажу на умовах
відстрочення платежу, термін
відстрочення платежу зазначається у
накладній. У разі відстрочення платежу,
товар має бути оплачений не пізніше
останнього дня відтермінування
включно (п. 2.2).

Поставка Товару здійснюється за
погодженням сторін на умовах: ЕХW -
склад Постачальника. Товар переходить
у власність Покупця з моменту передачі
Товару Покупця на складі Постачальника
(п.п. 2.3, 2.3.1).

FСА Франко-Перевізник. Товар переходить
у власність Покупця з моменту передачі
Товару Постачальником перевізнику.
Оплата послуг перевізника
здійснюється Постачальником за
рахунок Покупця. Усі ризики загибелі,
втрати, пошкодження або знищення
Товару переходять до Покупця з моменту
отримання ним Товару від Перевізника.
Доказом передачі Постачальником
Товару перевізнику є
товарно-транспортна накладна,
квитанція, декларація або інший
документ, що засвідчує передачу Товару
перевізнику (п. 2.3.2).

Оплата згідно даного Договору
здійснюється Покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Постачальнику на
підставі рахунку-фактури та за умов,
зазначених в п. 2 даного Договору (п. 3.1).

Покупець зобов'язаний прийняти Товар
та здійснити відповідні розрахунки
згідно з п.п.2, 3 даного Договору (п. 4.2).

Зміни у цей Договір можуть бути внесені
тільки за домовленістю Сторін, яка
оформлюється Додатковою угодою до
цього Договору. Зміни у цей Договір
набирають чинності з моменту належного
оформлення Сторонами відповідної
Додаткової угоди до цього договору,
якщо інше не встановлено у самій
Додатковій угоді, цьому Договорі або у
чинному в Україні законодавстві (п. 8.1).

Договір набирає чинності з моменту
підписання його Сторонами і діє до 31
грудня 2014 року (п. 8.2).

Якщо протягом 1-го місяця до закінчення
терміну дії даного Договору жодна зі
Сторін не заявить про намір змінити
його умови або припинити його дію,
договір вважається продовженим на 1
календарний рік і так рік за роком (п.
8.4).

На виконання умов договору, позивачем
виставлено відповідачу рахунок
№ SCPZ від 21.07.2014 року на оплату
товару в сумі 15 149,10 грн..

Також позивачем поставлено
відповідачу товар на загальну суму 15
149,10 грн., що підтверджується накладною
№ КВSI916001 від 22.07.2014 року.

Вказана накладна підписана
представниками сторін та скріплена
печаткою ТОВ "Українська Нерудна
Компанія", а також містить № рахунку
SCPZ від 21.07.2014 року та дату оплати -
до 01.08.2014 року.

Окрім того, поставка товару на суму 15
149,10 грн. за договором № 6908-02/2014 від
07.05.2014 року підтверджується податковою
накладною № 16522 від 22.07.2014 року.

Відповідач зобов"язання по оплаті
товару виконав з порушенням
обумовленого сторонами строку.

Так, на день звернення позивача до суду
заборгованість відповідача перед
позивачем становила 9 033,67 грн., що
стверджується матеріалами справи.

Після звернення позивача до суду
відповідач сплатив позивачу основний
борг в розмірі 9 033,67 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями № 801 від 07.11.2014 року на суму
6 400,00 грн. та № 808 від 10.11.2014 року на суму
2633,67 грн..

Також сплата відповідачем коштів у
сумі 9 033,67 грн. підтверджується
банківськими виписками від 07.11.2014 року
та від 10.11.2014 року.

Відповідачем заперечень проти позову
не надано.

Ухвалою суду від 02.12.2014 року припинено
провадження у справі в частині вимог
про стягнення з відповідача 9 033,67 грн.
основного боргу відповідно до ч.1 п. 1-1
ст. 80 ГПК України.

Отже, по суті розглядаються позовні
вимоги про стягнення з відповідача 420,75
грн. пені, 336,334 грн. інфляційних, 421,74 грн.
річних.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши та оцінивши
обставини та жокази по справі, суд
дійшов наступного висновку.

Ст. 193 Господарського кодексу України
(ГК України) визначено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
(ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Як випливає з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем виникли
правовідносини, що випливають з
договору поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 ЦК України одна сторона
- продавець передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

В силу ст. ст. 4-3, 33 ГПК України, сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Позивачем, за неналежне виконання
грошових зобов'язань пред'явлено до
стягнення з відповідача 420,75 грн. пені,
що нарахована з 04.08.2014 р. по 10.10.2014 р. у
розмірі подвійної олблікової ставки
НБУ, яа діяла у цей період; 336,34 грн.
інфляційних за період з 01.08 по 10.10.2014 р.;
421,74 грн. 24% річних за період з 01.08 по
10.10.2014 р.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

В силу п. 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 230 Господарського кодексу
України визначає, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, пеня нараховується
протягом шести місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконане.

Згідно з ч.1, ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до п.п. 5.2 Договору, в разі
простроченого платежу більше 3-х
календарних днів, Покупець сплачує
пеню у розмірі 0,5 % від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" № 14 від 17 грудня
2013 року, сплата трьох процентів річних
від простроченої суми (якщо інший їх
розмір не встановлений договором або
законом), так само як й інфляційні
нарахування, не мають характеру
штрафних санкцій і є способом захисту
майнового права та інтересу кредитора
шляхом отримання від боржника
компенсації (плати) за користування ним
коштами, належними до сплати
кредиторові.

Сторони договору можуть зменшити або
збільшити передбачений законом розмір
процентів річних. Якщо укладеним
сторонами договором передбачено
збільшення розміру процентів у зв'язку
з простроченням сплати боргу, розмір
ставки, на яку збільшено проценти, слід
вважати іншим розміром процентів.

Відповідно до п. 5.3 Договору, на
підставі ст. 625 ЦК України, Сторони
домовились, що у разі прострочення
виконання грошового зобов'язання
боржник, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також штраф у розмірі 24 (двадцять
чотири) відсотки річних від
простроченої.

Оскільки відповідач не виконав
зобов'язання у вказаний строк, він є
боржником, що прострочив.

Дослідивши викладений у позовній заяві
розрахунок заявлених до стягнення 420,75
грн. пені, 336,34 грн. інфляційних та 421,74
грн. 24% річних, суд дійшов висновку, що
дані позовні вимоги підлягають
задоволенню, як такі що відповідають
законодавству та умовам договору.

Пункт 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" № 7 від
21.02.2013 року визначає, що частина друга
статті 49 ГПК України виступає
процесуальною санкцією, яка
застосовується господарським судом
незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

У такому застосуванні суду слід
виходити з широкого розуміння даної
норми, маючи на увазі, що передбачені
нею наслідки можуть наставати і в разі
неправомірної бездіяльності винної
особи, яка не вжила заходів до
поновлення порушених нею прав і
законних інтересів іншої особи
(зокрема, ухилялася від задоволення її
заснованих на законі вимог), що змусило
останню звернутися за судовим
захистом. Так, якщо зменшення позивачем
розміру позовних вимог пов'язане з
частковим визнанням та задоволенням
позову відповідачем після подання
позову, то судовий збір у відповідній
частині покладається на відповідача.
Або у разі коли в позові відмовлено, але
з обставин справи вбачається, що спір
доведено до судового розгляду
внаслідок ухилення відповідача від
розгляду претензії позивача, якщо вона
пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то
судовий збір також покладається на
відповідача. При цьому якщо у
відповідних випадках позивача
звільнено від сплати судового збору, то
останній стягується в доход Державного
бюджету України.

Оскільки спір у даній справі доведено
до суду з вини відповідача (кошти
перераховано після звернення позивача
до суду), на нього відповідно до ч. 2 ст.
49 ГПК України відносяться понесені
позивачем судові витрати на сплату
судового збору пропорційно заявленій
ціні позову у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4-3, 33, 43, 49, 82, 84, 115, 116 ГПК
України,-

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська Нерудна
Компанія" (вул. Лісова, 1, с. Писарівка,
Калинівський р-н, Вінницька обл., 22407,
, р/р 0397 в ПАТ "Апекс
Банк" Київ, МФО 380720) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автодистриб"юшн
КАРГО ПАРТС" (вул. Закревського, 16, м.
Київ, 02660, , р/р 4544 в
ПАТ "ВТБ Банк", МФО 321767) 420,75 грн. пені, 336,34
грн. інфляційних, 421,74 грн. річних та 1827
грн. у відшкодування витрат на сплату
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 04 грудня 2014 р.

Суддя Кожухар
М.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул. Лісова, 1, с.
Писарівка, Калинівський р-н, Вінницька
обл., 22407)