ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Справа № 909/177/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого судді:Добролюбової
Т.В.,суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуОбласного комунального
підприємства "Івано-Франківське
обласне бюро технічної
інвентаризації"на постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 30.07.2014у
справі№ 909/177/14 Господарського суду
Івано-Франківської областіза
позовомОбласного комунального
підприємства "Івано-Франківське
обласне бюро технічної
інвентаризації"доТовариства з
обмеженою відповідальністю фірми
"Гоба"простягнення заборгованості

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, хоча належно повідомлені
про час та місце розгляду касаційної
скарги.

ВСТАНОВИВ:

Обласне комунальне підприємство
"Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації" звернулося з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Гоба" про
стягнення 2 092,76 грн. основної
заборгованості та 183,47 грн. пені.
Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем умов договору
на виконання робіт з технічної
інвентаризації № 00666/00666 від 08.05.2013 в
частині оплати за надані послуги. При
цьому позивач посилався на приписи
статей 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу
України, статті 193 Господарського
кодексу України.

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 27.03.2014,
ухваленим суддею Булка В.І., у позові
відмовлено. Вмотивовуючи рішення,
місцевий господарський суд виходив з
того, що спірна сума боргу, яка
визначена позивачем, як частина від
загальної ціни договору, не
передбачена умовами договору, зміни до
якого сторонами не вносились. При цьому
суд керувався приписами статей 207, 626, 628,
629, 901 Цивільного кодексу України.

Львівський апеляційний господарський
суд, колегією суддів у складі: Гриців
В.М. - головуючий, Давид Л.Л., Данко Л.С.,
постановою від 30.07.2014 перевірене
рішення місцевого господарського суду
залишив без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
судовими актами, Обласне комунальне
підприємство "Івано-Франківське
обласне бюро технічної інвентаризації"
звернулося з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в
якій просить постанову та рішення у
справі скасувати та прийняти нове
рішення про задоволення позову. В
обґрунтування доводів касаційної
скарги скаржник зазначає про
безпідставне неврахування судами
обставин неможливості визначення
повної вартості робіт з технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна під час укладення договору. З
огляду на що, на думку скаржника, суд
повинен був застосувати приписи статті
843 Цивільного кодексу України щодо
встановлення у судовому рішенні ціни
на основі цін, що звичайно
застосовуються за аналогічні роботи.
Водночас скаржник зазначає про
безпідставне незалучення до
матеріалів справи поданих позивачем
додаткових доказів. При цьому
посилається також на порушення судами
приписів статей 853, 854 Цивільного
кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого
господарського суду України не
надходило.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 08.05.2013 між
Обласним комунальним підприємством
"Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю фірмою "Гоба"
укладено договір № 00666/00666 на виконання
робіт з технічної інвентаризації, за
умовами пункту 1.1. якого виконавець
(позивач) зобов'язався надати послуги
щодо об'єкта нерухомого майна, що
знаходиться за адресою м. Калуш, вул.
Височанка 8-А, а замовник (відповідач)
прийняти надані послуги та оплатити їх
вартість. Умовами пункту 1.2. договору
передбачено, що результатом надання
послуг є поточна інвентаризація
будинку (споруди) громадського чи
виробничого призначення. Вартість
послуг, що є предметом цього договору
становить 500 грн. (пункт 2.1. договору).
Відповідно до п. 2.4 договору, замовник
зобов'язаний здійснити оплату наданих
послуг за цим договором протягом 5-ти
календарних днів з моменту
пред'явлення виконавцем рахунку в
національній валюті шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок виконавця. Замовник
зобов'язаний провести розрахунок з
виконавцем у порядку та строки
визначені цим договором (пункт 4.1.1.
договору). Також сторони у договорі
передбачили, що ціна, визначена у
пункті 2.1. цього договору може
змінюватись у встановленому цим
договором порядку. При цьому у пункті 6.2
договору сторонами погоджено, що зміни
і доповнення до договору можуть бути
внесені у випадках, визначених
сторонами, а також із інших підстав,
передбачених чинним законодавством
України, шляхом складання окремого
документа. Судами також установлено, що
на виконання умов договору, відповідач
здійснив оплату у розмірі 500 грн., що не
заперечувалось позивачем. Як
убачається з матеріалів справи,
предметом судового розгляду є вимога
Обласного комунального підприємства
"Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми "Гоба" про
стягнення 2 092,76 грн. основної
заборгованості та 183,47 грн. пені.
Підставою позову визначено порушення
відповідачем зобов'язання щодо оплати
повної вартості виконаних позивачем
робіт з технічної інвентаризації.
Відповідно до частини 1 статті 628
Цивільного кодексу України, зміст
договору становлять всі його умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(стаття 629 вказаного Кодексу). За
приписами статті 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. Зміна ціни
після укладання договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.
Зміна ціни у договорі після його
виконання не допускається. Статтею 638
Цивільного кодексу України, яка
кореспондується зі статтею 180
Господарського кодексу України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно зі статтею 189 Господарського
кодексу України, ціна є істотною умовою
господарського договору. Відповідно до
частини 1 статті 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту (стаття 654
Цивільного кодексу України).
Дослідивши усі обставини та зібрані у
справі докази, суди попередніх
інстанцій установили, що сторонами
зміни чи доповнення до договору в
частині ціни, у встановленому
договором або законом порядку не
вносились. Водночас установили суди і
те, що відповідачем зобов'язання за
договором в частині оплати вартості
робіт з інвентаризації виконано
повністю. За таких установлених
обставин, висновок судів попередніх
інстанцій про відсутність підстав для
задоволення позову визнається
правомірним. Довід скаржника про
невірне застосування судами приписів
статей 843, 853, 854 Цивільного кодексу
України, не може бути підставою для
скасування постанови у справі,
оскільки, як установлено судами
попередніх інстанцій, сторонами у
договорі встановлено фіксовану ціну у
розміні 500 грн., а відповідачем
зобов'язання щодо оплати виконані в
повному обсязі. Водночас приписи
частини 2 статті 843 Цивільного кодексу
України застосовуються у випадку
невстановлення у договорі ціни. Інші
доводи касаційної скарги також не
можуть бути підставою для скасування
постанови у справі, оскільки
спростовуються встановленими судами
попередніх інстанцій обставинами, а за
приписами частини другої статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази. Отже, з урахуванням меж
перегляду справи в касаційній
інстанції підстав для скасування
постанови у справі та задоволення
касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Обласного
комунального підприємства
"Івано-Франківське обласне бюро
технічної інвентаризації" залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 30.07.2014 у справі
№ 909/177/14 Господарського суду
Івано-Франківської області залишити
без змін.

Головуючий суддя:
Т. Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець