КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р. Справа№ 910/21705/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Тищенко О.В.

секретар Бурдейна Н.В.

за участю представників:

від позивача: Орлова О.В. (представник
за довіреністю)

від відповідача: Вабіщевич Т.В.
(представник за довіреністю)

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Лізинг»

на ухвалу господарського суду міста
Києва

від 10.10.2014 р.

у справі № 910/21705/14 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скайбуд М»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Лізинг»

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1) приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу
Осипенко Дмитро Олегович

2) відділ державної виконавчої служби
Гусятинського районного управління
юстиції у Тернопільській області

про визнання виконавчого напису таким,
що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Скайбуд М»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Лізинг» про визнання таким, що не
підлягає виконанню виконавчого напису
приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
Осипенко Дмитра Олеговича №6053 від
16.09.2014 р. про вилучення у Товариства з
обмеженою відповідальністю «Скайбуд
М» (лізингоодержувача) та повернення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ОТП Лізинг»
(лізингодавцю) об'єктів рухомого майна,
що є предметом Договору фінансового
лізингу № 1284-FL від 03.12.2013 р.

Разом з позовною заявою позивачем
подано до суду заяву про вжиття заходів
до забезпечення позову, в якій він
просить зупинити стягнення на підставі
спірного виконавчого напису нотаріуса
до вирішення спору по суті до набрання
рішенням у справі законної сили.

Зазначена заява обґрунтована тим, що на
підставі оскаржуваного виконавчого
напису нотаріуса відділом державної
виконавчої служби Гусятинського
районного управління юстиції у
Тернопільській області було відкрито
виконавче провадження, у зв'язку з чим,
на його думку, враховуючи предмет спору
у даній справі, невжиття заходів
забезпечення позову суттєво утруднить
або ж зробить неможливим виконання
рішення суду.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 р. у справі №910/21705/14
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скайбуд М» про
вжиття заходів до забезпечення позову
задоволено. З метою забезпечення
позову, до вирішення спору по суті на
набрання рішенням у справі законної
сили, зупинено стягнення на підставі
виконавчого напису приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу Осипенко Дмитра
Олеговича №6053 від 16.09.2014 р. про
вилучення у Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скайбуд М»
(лізингоодержувача) та повернення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ОТП Лізинг»
(лізингодавцю) об'єктів рухомого майна,
що є предметом Договору фінансового
лізингу № 1284-FL від 03.12.2013 р.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою
суду, Товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Лізинг»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду міста Києва
від 10.10.2014 р. у справі №910/21705/14 та
відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю «Скайбуд М» в
задоволенні заяви про забезпечення
позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
ухвала була прийнята судом першої
інстанції з порушенням норм
процесуального права, зокрема, без
належного обґрунтування в частині
зупинення стягнення на підставі
виконавчого напису приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу Осипенко Дмитра
Олеговича № 6053 від 16.09.2014 р. про
вилучення у Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скайбуд М»
(лізингоодержувача) та повернення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ОТП Лізинг»
(лізингодавцю) об'єктів рухомого майна,
що є предметом Договору фінансового
лізингу №1284-FL від 03.12.2013 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.11.2014 р. у
справі №910/21705/14 прийнято апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Лізинг» до
провадження, призначено її до розгляду
на 18.11.2014 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2014 р. строк
розгляду апеляційної скарги було
продовжено на 15 днів, розгляд справи
було відкладено на 25.11.2014 р.

25.11.2014 р. через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшли додаткові пояснення у справі.

В судове засідання апеляційної
інстанції представники третіх осіб не
з'явилися.

Оскільки явка представників сторін,
третіх осіб у судове засідання не була
визнана судом обов'язковою, а також
зважаючи на наявні в матеріалах справи
докази належного повідомлення сторін,
третіх осіб про місце, дату та час
судового розгляду, апеляційний суд
визнав можливим розглядати апеляційну
скаргу у відсутність представників
третіх осіб.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив ухвалу
господарського суду міста Києва про
забезпечення позову від 10.10.2014 р. у
справі № 910/21705/14 скасувати та відмовити
ТОВ «Скайбуд М» в задоволенні заяви про
забезпечення позову.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив
апеляційну скаргу на ухвалу
господарського суду міста Києва про
забезпечення позову від 10.10.2014 р. у
справі №910/21705/14 залишити без
задоволення, оскаржувану ухвалу - без
змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали
оскарження ухвали суду,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, Київський
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
предметом спору у даній справі є
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню.

В заяві про вжиття заходів
забезпечення позову позивач просив
зупинити стягнення на підставі
виконавчого напису приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу Осипенко Д.О. від
16.09.2014 р. зареєстрованого в реєстрі за
№6053.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, суд першої інстанції виходив з
того, що у випадку вчинення дій
органами державної виконавчої служби
щодо примусового повернення предмету
лізингу за спірним виконавчим написом,
вирішення спору по суті у даній справі
стане неможливим, оскільки виконавчий
напис буде вже виконаним, відповідно
предмет спору відсутнім, тому захист
прав позивача у визначений ст. 50 Закону
України «Про нотаріат» спосіб буде
неможливим. Крім того, виконання
рішення суду, у разі задоволення
позову, також буде неможливим, оскільки
повернення предмету лізингу органами
державної виконавчої служби в
примусовому порядку за спірним
виконавчим написом, унеможливить
виконання рішення суду про визнання
такого виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню, оскільки він буде
вже фактично виконаним. При цьому суд
зазначив про те, що відповідної
правової позиції також дотримується
Вищий господарський суд України у
постанові від 24.06.2008 р. у справі №38/51,
щодо якої ухвалою Судової палати у
господарських справах Верховного Суду
України від 21.08.2008 р. було відмовлено у
порушенні провадження з перегляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги, відповідач, зокрема зазначив
про те, що позивач недостатньо
обґрунтував позовні вимоги та
стягнення на підставі виконавчого
напису нотаріуса було незаконно
зупинено ухвалою господарського суду
міста Києва від 10.10.2014р. Також
відповідач зазначає, що задовольняючи
заяву позивача про забезпечення
позову, місцевий господарський суд, в
порушення вимог ст. 43 ГПК України, не
дослідив всіх обставин справи та
доказів, що їх підтверджують, що
призвело до грубого порушення прав та
законних інтересів відповідача.

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Інститут забезпечення позову в
господарському процесі є засобом, що
гарантує виконання майбутнього
рішення суду. Тобто, забезпечення
позову полягає у вжитті заходів, за
допомоги яких у подальшому
гарантується виконання судових актів.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову
(аналогічна позиція викладена в абз. 2 п.
1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову" від 26.12.2011р. №
16).

За змістом ч. 1 ст. 67 ГПК України позов
забезпечується, зокрема зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається.

Так, в оскаржуваній ухвалі суд першої
інстанції зупинив стягнення на
підставі виконавчого напису
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
Осипенко Дмитра Олеговича № 6053 від
16.09.2014 р. про вилучення у Товариства з
обмеженою відповідальністю «Скайбуд
М» (лізингоодержувача) та повернення
Товариству з обмеженою
відповідальністю «ОТП Лізинг»
(лізингодавцю) об'єктів рухомого майна,
що є предметом Договору фінансового
лізингу № 1284-FL від 03.12.2013 р.

Приймаючи до уваги, що забезпечення
позову застосовується як гарантія
задоволення позовних вимог позивача,
враховуючи те, що предметом спору є
визнання виконавчого напису таким, що
не підлягає виконанню, колегія суддів
вважає вірним висновок місцевого
господарського суду про те, що заява
про забезпечення позову підлягає
задоволенню, оскільки у випадку
вчинення дій органами державної
виконавчої служби щодо примусового
повернення предмету лізингу за спірним
виконавчим написом, вирішення спору по
суті у даній справі стане неможливим,
оскільки виконавчий напис буде вже
виконаним, відповідно предмет спору
відсутнім, тому захист прав позивача у
визначений ст. 50 Закону України «Про
нотаріат» спосіб буде неможливим.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження під час перегляду
ухвали в суді апеляційної інстанції,
скаржник не подав жодних належних
доказів на спростування висновків суду
першої інстанції, які могли б бути
прийняті та дослідженні судом
апеляційної інстанції в розумінні
ст.ст. 33, 34, 36, 43 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, Київський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
зміни чи скасування ухвали суду першої
інстанції у даній справі в розумінні
ст. 104 ГПК України.

Судові витрати за подання апеляційної
скарги покладаються на скаржника в
порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 49, 99, 101-103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Лізинг» на ухвалу господарського суду
міста Києва від 10.10.2014 р. у справі №
910/21705/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 р. у справі №910/21705/14
залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали суду
повернути господарському суду міста
Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
К.В. Тарасенко

О.В. Тищенко