ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 р.
Справа № 914/4023/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Будівельна
компанія „Білдерпоінт", м. Львів

до відповідача: Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради,
м. Львів

про стягнення 235 642 грн. 34 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Старостенко О.В.

Представники сторін:

від позивача: Подольчак С.Р. -
представник, Шаповал М.І. - представник

від відповідача: не з'явився

Судом роз'яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК
України, а саме, процесуальні права та
обов'язки, зокрема, право заявляти
відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Товариством з обмеженою
відповідальністю „Будівельна
компанія „Білдерпоінт" до Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради про стягнення 235 642 грн. 34
коп., з яких: 182 550 грн. 13 коп. - основний
борг, 13 858 грн. 81 коп. - пеня, 15 064 грн. 13
коп. - 3% річних, 24 169 грн. 27 коп -
інфляційні нарахування.

Ухвалою суду від 17.11.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду в засіданні на 02.12.2014
р.

В судовому засіданні 02.12.2014 р.
представники позивача позовні вимоги
підтримали, з підстав наведених у
позовній заяві та з посиланням на
матеріали справи.

Відповідач явку повноважного
представника в судове засідання 02.12.2014
р. не забезпечив, причин неявки та
невиконання вимог ухвали про порушення
провадження від 17.11.2014 р. не повідомив,
хоча належним чином був повідомлений
про дату, час та місце розгляду справи,
що підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення від
17.11.2014 р. (вручено 19.11.2014 р.).

Отже, відповідач вважається
повідомленим про час та місце судового
розгляду справи.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом
подання відзиву на позовну заяву та
надання доказів в порядку статті 33
Господарського процесуального кодексу
України.

Суд вважає за можливе розглянути
справу в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України - за наявними у ній матеріалами,
яких достатньо для встановлення
обставин справи і прийняття рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши та оцінивши
докази по справі в їх сукупності, суд
встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем 01.09.2011 р.
укладено договір №165 про закупівлю
послуг, відповідно до п. 1.1 якого
позивач зобов"язувався надати послуги
з поточного ремонту вул. Повітряна
Залізничного району м. Львова, а
відповідач зобов"язувався прийняти та
оплатити надані послуги.

Пунктом 3.1 договору сторони узгодили,
що ціна цього договору є динамічна і
становить 2 553 109 грн. 97 коп.

Розрахунки проводяться шляхом оплати
відповідачем після підписання
сторонами акту про надання послуг (п. 4.1
договору).

В підтвердження належного виконання
умов договору позивач надав суду
підписані та скріплені печатками
сторін акти приймання виконаних
будівельних робіт (форма КБ-2в) та
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт (форма КБ-3) від 07.10.2011
р., 14.11.2011 р., 30.11.2011 р., 19.12.2011 р., 26.12.2011р.

За виконані роботи відповідач
розрахувався з позивачем частково.
Станом на період звернення Товариства
з обмеженою відповідальністю
„Будівельна компанія „Білдерпоінт" до
господарського суду Львівської
області заборгованість відповідача
перед позивачем становить 182 550 грн. 13
коп.

В порядку досудового врегулювання
спору, позивач надіслав відповідачу
претензію №93 від 18.06.2012 р. про сплату
заборгованості, яка залишена останнім
без відповіді та задоволення.

Спір виник внаслідок того, що
відповідач не виконав договірних
зобов'язань щодо своєчасної сплати,
ТзОВ „Будівельна компанія
„Білдерпоінт" звернулося до
господарського суду Львівської
області з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 182 550 грн. 13 коп.
основного боргу.

Крім того, позивач нарахував
відповідачу 13 858 грн. 81 коп. пені, а також
відповідно до положень ст. 625 ЦК України
15 064 грн. 13 коп. 3% річних, 24 169 грн. 27 коп
інфляційних нарахувань.

При прийнятті рішення суд виходив із
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи,
сторони уклали договір №165 про
закупівлю послуг від 01.09.2011 р., у зв'язку
з чим набули взаємних прав і обов'язків.

Укладений сторонами договір за своєю
правовою природою відноситься до
договорів підрядного типу.

За договором підряду, відповідно до ч. 1
ст. 837 Цивільного кодексу України, одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові
(ст. 853 ЦК України).

Якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково
(ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Позивач відповідно до п.6.3.1 договору
зобов"язувався забезпечити надання
послуг, а відповідач згідно з п.6.1.1.
договору - своєчасно та в повному
обсязі здійснювати оплату за надані
послуги.

Згідно із матеріалами справи, жодних
зауважень зі сторони відповідача в
актах не зазначено. Відтак, відповідач,
підписуючи акти приймання виконаних
будівельних робіт (форма КБ-2в),
погодився з об"ємом та вартістю робіт
виконаних позивачем. Відповідач дану
обставину не заперечив, не спростував
доводів позовної заяви, не надав суду
належних та допустимих доказів про
наявність інших обставин ніж ті, що
досліджені в ході судового розгляду.

Отже, відповідач своїх зобов'язань за
Договором не виконав, чим порушив
вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою
передбачено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що в судовому засіданні позивачем
доведено факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за Договором
№165 про закупівлю послуг від 01.09.2011 р. А
заперечень щодо належного, своєчасного
виконання робіт відповідач суду не
надав.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача 15 064 грн. 13 коп. 3% річних, 24
169 грн. 27 коп інфляційних нарахувань
необхідно зазначити наступне.

Згідно із розрахунком інфляційних
нарахувань та 3% річних, долученим до
позовної заяви, позивачем проведено
нарахування з січня 2012 року по вересень
2014 року.

В пункті 5.1 договору передбачено, що
завершення надання послуг - 31 грудня 2011
року. Відповідно до п. 10.1 договору, він
набрав чинності з дня його укладення та
діє до 31 грудня 2011 року. Проте,
відповідно до положень спірного
договору сторонами не узгоджено
порядок розрахунків за надані послуги
в частині терміну проведення оплати
після підписання актів приймання
виконаних робіт.

Частиною другою статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до матеріалів справи,
позивач надсилав відповідачу
претензію №93 від 18.06.2012 р. про сплату
заборгованості, яка отримана останнім
25 червня 2012 року, що підтверджується
долученою до матеріалів справи копією
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Як зазначено у п. 1.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року N 14 „Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", а саме, днем
пред'явлення вимоги кредитором слід
вважати день, у який боржник одержав
надіслану йому вимогу.

Таким чином, відповідач мав оплатити
надані послуги в семиденний строк з дня
отримання ним відповідної вимоги.

Відповідач отримав претензію 25.06.2012 р.,
а тому зобов'язання з оплати за надані
послуги мало бути виконано у
семиденний строк, тобто до 02.07.2012 р.
включно.

Отже, нарахування інфляційних
нарахувань та 3% річних слід проводити з
врахуванням вказаних обставин.

Підсумовуючи викладене, судом
самостійно здійснено перерахунок суми
належного до стягнення розміру
інфляційних нарахувань та 3% річних,
відповідно до якого підлягає до
стягнення з відповідача 22 888 грн. 50 коп.
інфляційних втрат (за період липень 2012
року - вересень 2014 року) та 12 303 грн. 38
коп. 3% річних (з 03 липня 2012 року по 30
вересня 2014 року). В решті позовних вимог
в цій частині слід відмовити.

Розглянувши вимогу позивача про
стягнення з відповідача 13 858 грн. 81 коп.
пені, суд прийшов до висновку залишити
її без задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до змісту позовної заяви,
позивач просив стягнути з відповідача
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення
платежу за період з 01.01.2012 р. по 30.06.2012 р.
у розмірі 13 858 грн. 81 коп.

Закон України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" регулює договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Згідно із матеріалами справи та
змістом спірного договору, між
позивачем та відповідачем, у
відповідності із ст. 547 ЦК України,
письмового договору про стягнення
пені, як виду забезпечення виконання
зобов"язання, укладено не було. Відтак,
у суду відсутні підстави для
задоволення вимоги позивача про
стягнення пені з відповідача.

Судовий збір покладається на
відповідача пропорційно до
задоволених вимог.

Виходячи із вищенаведеного, керуючись
ст.193 ГК України, ст.ст. 11, 526, 530, 547, 610, 611,
612, 625, 629, 837, 853, 854 ЦК України, ст.ст. 4-3, 33,
34, 43, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити частково.

2.Стягнути з Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
(79022, м. Львів, вул. Виговського, 34,
ідентифікаційний код 04056084) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Будівельна
компанія „Білдерпоінт" (79066, м. Львів,
вул. Сихівська, 7/60, ідентифікаційний
код 35943421) 182 550 грн. 13 коп. - основного
боргу, 22 888 грн. 50 коп. - інфляційних
втрат, 12 303 грн. 38 коп. - 3% річних та 4 354
грн. 84 коп. - судового збору.

3.В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4.Наказ, відповідно до ст. 116 ГПК України,
видати після набрання судовим рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 08.12.2014 р.

Суддя
Морозюк А.Я.