ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014 р.
Справа № 914/3220/14

За позовом: Львівського міського
комунального підприємства
«Львівводоканал», м. Львів

до відповідача: Комунального
підприємства «Городоцьке
водопровідно-каналізаційне
господарство», м. Городок, Львівська
область

про визнання договору укладеним

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: Урбанська Т.В.,
представник (довіреність №01-112 від
08.01.2014 р.);

від відповідача: Бабич Т.Б., представник
(довіреність від 21.05.2014 р.)

Львівське міське комунальне
підприємство «Львівводоканал», м.
Львів звернулося до Господарського
суду Львівської області з позовом до
Комунального підприємства «Городоцьке
водопровідно-каналізаційне
господарство», м. Городок, Львівська
область про визнання договору
укладеним.

Розглянувши матеріали справи, суд
визнав представлені матеріали
достатніми для прийняття позовної
заяви до розгляду і ухвалою від 11.09.2014р.
призначив розгляд справи на 22.09.2014 р.
Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалах суду. За
клопотанням представника відповідача
строк вирішення спору було продовжено
на 15 днів до 25.11.2014 р.

Комунальне підприємство «Городоцьке
водопровідно-каналізаційне
господарство» 09.10.2014 р. подало
зустрічний позов до Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал» про виключення з
договору пунктів 3.1.3., 3.1.4., 5.3.

Ухвалою суду від 10.10.2014 р. відмовлено у
прийнятті зустрічної позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що відповідно до ст. 19
Закону України «Про питну воду та питне
водопостачання» надання послуг з
питного водопостачання здійснюється
на підставі договору. У відповідності
до зазначених норм позивач надіслав на
адресу відповідача два примірники
проекту договору №201920 від 28.01.2014 р. на
подачу води з комунального водопроводу
та прийняття стічних вод до
каналізаційної мережі. 04.02.2014 р. листом
за вих. №43 відповідач повернув
позивачу два примірники тексту
договору не підписаними та надав
пропозиції про внесення змін у проект
договору, без застереження у договорі
та без протоколу розбіжностей.
Супровідним листом за вих. №10-1145 від
25.02.2014 р. позивач повторно надіслав на
адресу відповідача два примірники
проекту договору, змінивши редакцію
декількох пунктів із врахуванням
пропозицій відповідача. Листом за вих.
№108 від 06.03.2014 р. відповідач повернув
позивачу не підписаний проект договору
у двох примірниках та висловив
пропозиції про внесення змін до тексту
договору, без застереження у договорі
та без протоколу розбіжностей. Таким
чином, відповідач користується
послугами водопостачання за
відсутності укладеного між сторонами
договору. Відповідно до ст. 187 ГК
України спори, що виникають при
укладенні господарських договорів за
державним замовленням, або договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом. У зв'язку з наведеним, позивач
просив визнати укладеним між сторонами
договір на подачу води з комунального
водопроводу №201920 від 28.01.2014 р. в
редакції позивача, судові витрати
покласти на відповідача.

В судових засіданнях представник
відповідача проти позову заперечив,
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог. В своїх запереченнях
зазначив, що відповідач отримав від
позивача примірник договору №201920 па
подачу води з комунального водопроводу
та приймання стічних вод до
каналізаційної мережі У відповідь
відповідач надіслав позивачу лист, в
якому зазначив з яких мотивів і підстав
необхідно внести зміни до цього
договору. Позивач розглянув пропозиції
про внесенню змін до проекту договору,
частково виклав деякі пункти договору
в запропонованій відповідачем
редакції та повторно надіслав
відповідачу проект договору для
підписання. Відповідач листом повторно
роз'яснив позивачу, що пункти договору
по відключенню і обмеженню
водопостачання є незаконними та
порушують права та інтереси
споживачів, які отримують послуги на
суміжному ринку, а тому ці пункти слід
виключити з договору.

Згідно ст.ст. 1, 23 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
споживач питної води - юридична або
фізична особа, яка використовує питну
воду для забезпечення фізіологічних,
санітарно-гігієнічних, побутових та
господарських потреб. Підприємства
питного водопостачання, серед іншого,
мають право у разі внесення споживачем
не в повному обсязі плати за
використану питну воду обмежити його
питне водопостачання до рівня
екологічної броні митного
водопостачання,

Відповідач не с споживачем питної води
в розумінні поняття, наведеного в
Законі України «Про питну воду та питне
водопостачання»оскільки основною
метою останнього є саме забезпечений
населення та інших абонентів питною
водою, а не використання її для власних
фізіологічних, санітарно-гігієнічних,
побутових та господарських потреб. А
отже, на нього не розповсюджуються
вимоги норми щодо обмеження питного
водопостачання у разі внесення не в
повному обсязі плати за використану
питну воду, так як кінцевим споживачем
його послуг є населення.

Відповідач у листі від 06.03.2014р. просив
відповідача змінити наступні пункти
договору виклавши їх в таких редакціях:

- п. 1.1. «Львівводоканал подає воду
споживачу (КП «Городоцьке ВКГ»), котрий
у свою чергу надає послуги у
забезпеченні питною водою мешканців
Городоцького району Львівської
області та м. Рудки Самбірського району
Львівської області, бюджетних
організацій та інших абонентів,
споживач користується послугами:
здійснює забір воли з магістрального
водопроводу Д-900 мм, після насосної
станції «Будзинь ІІ» і сплачує
вартість наданих послуг па умовах, які
визначенні цим договором та чинним
законодавством, зокрема: Законом
України «Про питну воду та питне
водопостачання», «Правилами
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України» Правилами
технічної експлуатації систем
водопостачання та водовідведення"
(надалі експлуатації), Законом України
«Про житлово-комунальні послуги»;

- п. 2.1.1. «Забезпечити постачання питної
води, яка відповідає чинному стандарту
(ДСанПіН 2.2.4-400-10) або дозволу
Держстандарту України та Міністерства
охорони здоров'я України на відхилення
від стандарту в об'ємі 119269 куб.м./міс»;

- п. 7.1. «Цей договір набирає чинності з
моменту його підписання і діє до 31.12.2014
р.»;

- в п. 4.3. слова «та скинутих стічних вод»
виключити;

- в п. 4.5. слова «та водовідведення»
виключити;

- в п. 4.7. у першому реченні слова «до 15
числа» замінити на «до 28 числа». В
третьому реченні «та водовідведення»
виключити;

- в п.6.1. слова «та приймання стічних
вод» та слова «та каналізації»
виключити;

2) виключити повністю з договору п.3.1.3;
п.п. а п. 3.1.4., п. 7.2.;

3) доповнити договір такими пунктами:

- п. 2.1.5. Своєчасно надавати послуги в
установлених обсягах, належної якості,
відповідно до вимог законодавства.

- п. 2.1.6. Усувати аварії та інші
порушення порядку падання послуг, а
також виконувати заявки споживача у
строк, установлений законодавством.

- п. 2.1.7. Повідомляти про наміри зміни
тарифу на «покупну воду» за місяць до
подання їх на затвердження в
установленому законом порядку.

- п. 9.4. З настанням дії даного договору
втрачає чинність договір №201920 від
15.01.2013 р.

- п. 9.5. Львівводоканал повинен надавати
аналіз якості питної води, в тому числі:
мікробіологічні та хімічні показники,
в терміни встановлені законодавством.

- п. 9.6. Нарахування плати споживачу за
покупну воду здійснюється
Львівводоканалом при ньому кількість
спожитої споживачем води зменшується
на кількість води, з врахуванням витрат
доставки, відібраної споживачами зони
депресійної лійки.

- п. 9.7. Невід'ємного частиною цього
договору є додаток №1 та додаток №2.

Як вбачається із змісту долученого до
матеріалів позову договору, позивач
пропозицію відповідача щодо внесення
змін у текст повторно повернутого йому
договору частково прийняв, змінивши
п.4.5., та п.6.1. договору, однак договір у
зміненій редакції відповідачу для
підписання не направив.

Отже, наявний в матеріалах справи
договір відповідач не отримував, а тому
був позбавлений можливості
скористатись правами, передбаченими
ст. 181 ГК України

Позивач просить встановити днем
договору дату 28.01.2014 р., при цьому не
обґрунтовує вказану позовну вимогу.

Як вбачається із договору №201920 від
15.01.2013 р. на закупівлю послуг з
розподілу на суміжному ринку за
державні кошти ЛМКП «Львівводоканал»
продає питну воду КП «Городоцьке ВКГ»,
яке в свою чергу надає послуги для
населення та інших споживачів.

В п. 10.1., п. 10.3. сторони встановили, що
вказаний договір набирає чинності з
моменту його підписання і діє до 31.12.2013
р. Після закінчення терміну дії
договору, дія договору про закупівлю
може продовжуватись на строк,
достатній для проведення процедури
закупівлі на поточний наступний рік, в
обсязі, що не перевищує 20 відсотків від
суми, тобто до 01.03.2014 року.

Крім цього, позивач у договорі, який
просить встановити укладеним, не
покликається на ст. 631 ЦК України,
згідно якої сторони можуть встановити,
що умови договору застосовуються до
відносин між ними до його укладення, а
тому підстав встановлювати днем
укладення договору 28.01.2014 р., як про це
просить позивач, не має. З огляду на
наведене, позовні вимоги є
безпідставними та до задоволення не
підлягають.

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК
України, заяв про відвід суду не
поступало.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

28.01.2014 р. Львівське міське комунальне
підприємство «Львівводоканал»
(позивач) надіслало на адресу
Комунального підприємства «Городоцьке
водопровідно-каналізаційного
господарство» (відповідача) два
примірники проекту договору №201920 від
28.01.2014 на подачу води з комунального
водопроводу та прийняття стічних вод
до каналізаційної мережі.

04.02.2014 р. листом за вих. №43 відповідач
повернув позивачу два примірники
тексту договору не підписаними та
надав пропозиції про внесення змін у
проект договору, без застереження у
договорі та без протоколу
розбіжностей.

Супровідним листом за вих. №10-1145 від
25.02.2014 р. Львівське міське комунальне
підприємство «Львівводоканал»
повторно надіслало на адресу
Комунального підприємства «Городоцьке
водопровідно-каналізаційного
господарство» два примірники проекту
договору, змінивши редакцію декількох
пунктів із врахуванням пропозицій
відповідача.

Листом №108 від 06.03.2014 відповідач
повернув позивачу не підписаний проект
договору у двох примірниках та
висловив пропозиції про внесення змін
до тексту договору, без застереження у
договорі та без протоколу
розбіжностей.

Не досягнувши згоди щодо укладення
договору на подачу води з комунального
водопроводу, позивач звернувся з
позовом до суду про визнання укладеним
між сторонами договору на подачу води з
комунального водопроводу №201920 від
28.01.2014 р. в редакції позивача.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
споживач питної води - юридична або
фізична особа, яка використовує питну
воду для забезпечення фізіологічних,
санітарно-гігієнічних, побутових та
господарських потреб.

Згідно ст. 2 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання» дія
цього Закону поширюється на всі
суб'єкти господарювання, що виробляють
питну воду, забезпечують міста, інші
населені пункти, окремо розташовані
об'єкти питною водою шляхом
централізованого питного
водопостачання або за допомогою
пунктів розливу води (в тому числі
пересувних), застосування установок
(пристроїв), інших засобів
нецентралізованого водопостачання, а
також на органи виконавчої влади та
органи місцевого самоврядування, що
здійснюють регулювання, нагляд і
контроль за якістю питної води, станом
джерел та систем питного
водопостачання, а також споживачів
питної води.

Основною метою створення Комунального
підприємства «Городоцьке
водопровідно-каналізаційного
господарство» згідно п. 2.1. його статуту
є задоволення потреб юридичних осіб,
населення м. Городка і, при
необхідності, прилеглих до м. Городка
населених пунктів в забезпеченні
водопостачання, каналізації та очистки
стічних вод, надання послуг населенню
та іншим замовникам.

Таким чином, на діяльність
Комунального підприємства «Городоцьке
водопровідно-каналізаційного
господарство» щодо питного
водопостачання регулюється нормами
Закону України «Про питну воду та питне
водопостачання».

Відповідно ст. 10 ГПК України, спори, що
виникають при укладенні господарських
договорів можуть бути подані на
вирішення господарського суду.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Виконавцем послуг
з централізованого постачання
холодної води та послуг з
водовідведення (з використанням
внутрішньобудинкових систем) для
об'єктів усіх форм власності є суб'єкт
господарювання, що провадить
господарську діяльність з
централізованого водопостачання та
водовідведення.

Статтею 19 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання»,
передбачено, що послуги з питного
водопостачання надаються споживачам
підприємством питного водопостачання
на підставі договору з:

підприємствами, установами,
організаціями, що безпосередньо
користуються централізованим питним
водопостачанням;

підприємствами, установами або
організаціями, у повному
господарському віданні або
оперативному управлінні яких
перебуває житловий фонд і до обов'язків
яких належить надання споживачам
послуг з питного водопостачання та
водовідведення;

об'єднаннями співвласників
багатоквартирних будинків,
житлово-будівельними кооперативами та
іншими об'єднаннями власників житла,
яким передано право управління
багатоквартирними будинками та
забезпечення надання послуг з
водопостачання та водовідведення на
підставі укладених ними договорів;

власниками будинків, що перебувають у
приватній власності.

Договір про надання послуг з питного
водопостачання укладається
безпосередньо між підприємством
питного водопостачання або
уповноваженою ним юридичною чи
фізичною особою і споживачем,
визначеним у частині першій цієї
статті.

Відповідно до п. 2.1. Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 р., договірні
відносини щодо користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до Законів України
«Про питну воду та питне
водопостачання» та «Про
житлово-комунальні послуги».

Згідно ч. 3 ст. 179 ГК України укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

З огляду на викладене, на відповідача
як споживача питної води покладається
обов'язок укласти із підприємством
питного водопостачання (позивачем)
договір на подачу води з комунального
водопроводу.

Відповідно ч.ч. 4 та 5 ст. 181 ГК України за
наявності заперечень щодо окремих умов
договору сторона, яка одержала проект
договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Сторона, яка одержала протокол
розбіжностей до договору, зобов'язана
протягом двадцяти днів розглянути
його, в цей же строк вжити заходів для
врегулювання розбіжностей з другою
стороною та включити до договору всі
прийняті пропозиції, а ті розбіжності,
що залишились неврегульованими,
передати в цей же строк до суду, якщо на
це є згода другої сторони.

Як вбачається із матеріалів справи,
договір відповідачем не підписано та
відповідного протоколу розбіжностей
не надіслано.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про
питну воду та питне водопостачання»
підприємства питного водопостачання
мають, серед іншого, право у разі
внесення споживачем не в повному
обсязі плати за використану питну воду
обмежити його питне водопостачання до
рівня екологічної броні питного
водопостачання.

Як зазначалося вище, вимоги Закону
України «Про питну воду та питне
водопостачання» поширюються на
діяльність відповідача, в тому числі і
положення вищевказаної статті.
Посилання відповідача на те, що він не є
споживачем в розумінні ст. 1 Закону
України «Про питну воду та питне
водопостачання» є безпідставним,
оскільки питна вода, яка поставляється
(виробляється) позивачем,
використовується відповідачем для
забезпечення його господарських
потреб (господарської діяльності)
відповідно до мети його створення -
реалізації фізичним та юридичним
особам на території діяльності.

Згідно ст. 16-1 Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання» з метою
запобігання виникненню надзвичайних
ситуацій техногенного або природного
характеру через припинення питного
водопостачання споживачам (крім
населення) у разі несплати або внесення
не в повному обсязі плати за
використану ними питну воду
встановлюється екологічна броня
питного водопостачання.

Оплата питної води, використаної в
межах встановленої екологічної броні
питного водопостачання, здійснюється
за рахунок коштів відповідних
споживачів (крім населення).

Порядок обмеження та складання
переліку споживачів питної води, до
яких застосовується обмеження питного
водопостачання до рівня екологічної
броні питного водопостачання,
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до п. 6 Порядку обмеження
питного водопостачання до рівня
екологічної броні, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.02.2006 р. №119, перелік споживачів, на
яких поширюється обмеження,
складається регіональними комісіями з
питань техногенно-екологічної безпеки
та надзвичайних ситуацій за
погодженням з територіальними
органами Мінприроди та МНС.

До переліку включаються споживачі,
об'єкти яких відповідно до
законодавства належать до категорії
потенційно небезпечних об'єктів та
об'єктів підвищеної небезпеки.

Перелік затверджується Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласними, Київською та
Севастопольською міськими
держадміністраціями на один
календарний рік і на 1 січня поточного
року доводиться до підприємств питного
водопостачання.

Відповідачем не подано доказів того, що
він включений уповноваженим органом до
переліку таких споживачів.

У зв'язку з цим необґрунтованим є
твердження відповідача, що пункти
договору по відключенню і обмеженню
водопостачання є незаконними,
порушують права та інтереси
споживачів, які отримують послуги на
суміжному ринку, а тому ці пункти
підлягають виключенню із договору.

Законодавством України не передбачено
погодження зі споживачами тарифів на
послуги водопостачання та
водовідведення (ні їх розміру, ні дати
введення), тим більше не передбачено
погодження наміру їх зміни.

Львівське міське комунальне
підприємство «Львівводоканал», як
природній монополіст, який надає
послуги з централізованого питного
водопостачання, самостійно не
встановлює тарифи на ці послуги і тим
більше не узгоджує їх розмір зі
споживачами.

Повноваження щодо встановлення
тарифів на послуги централізованого
водопостачання для Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал» має лише Національна
комісія, що здійснює державне
регулювання у сферах енергетики та
комунальних послуг, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг. Станом на дату
розгляду справи чинними для ЛМКП
«Львівводоканал» при нарахуванні
споживачам оплати послуг
водопостачання є тарифи, встановлені
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг №649 від 06.06.2014р. «Про
встановлення тарифів на
централізоване водопостачання та
водовідведення ЛМКП «Львівводоканал».

Відповідно ч. 3 ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України у
спорі, що виник при укладанні або зміні
договору, в резолютивній частині
вказується рішення з кожної спірної
умови договору, а у спорі про
спонукання укласти договір - умови, на
яких сторони зобов'язані укласти
договір.

В запереченні на доводи відповідача,
поданому позивачем через канцелярію
суду 10.11.2014р., останній зазначив, що ним
було помилково включено в редакцію
пункту 2.2.2 договору словосполучення «
(від яких приймаються стоки)». Проте в
цій частині позивач заяв про зміну,
зменшення чи уточнення позовних вимог
суду не подавав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Таким чином, позовні вимоги
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал»
визнання договору укладеним
підлягають задоволенню частково, за
виключенням з редакції пункту 2.2.2
договору словосполучення « (від яких
приймаються стоки)».

Оскільки спір виник з вини відповідача,
то судові витрати по розгляду справи
необхідно покласти на відповідача
відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
11, 220 ЦК України та ст.ст. 1, 4, 33, 34, 35, 44, 49,
75, 80, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати укладеним між
Львівським міським комунальним
підприємством «Львівводоканал», м.
Львів, вул. Зелена, 64 (ідентифікаційний
код 03348471) та Комунальним підприємством
«Городоцьке
водопровідно-каналізаційне
господарство», м. Городок, вул.
Комарнівська, 68, Львівська область
(ідентифікаційний код 22344616) договір на
подачу води з комунального водопроводу
№201920 від 28.01.2014 р. в редакції позивача,
за виключенням з редакції пункту 2.2.2
договору словосполучення «(від яких
приймаються стоки)».

3. Стягнути з Комунального
підприємства «Городоцьке
водопровідно-каналізаційне
господарство», м. Городок, вул.
Комарнівська, 68, Львівська область
(ідентифікаційний код 22344616) на користь
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал», м.
Львів, вул. Зелена, 64 (ідентифікаційний
код 03348471) 1 218 грн. 00 коп. судового збору.

4. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

5. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

В судовому засіданні 24.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 01.12.2014
р.

Суддя
Мазовіта А.Б.