ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 911/4546/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" в особі Київської обласної
філії Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Броварська меблева фабрика «Дружба»
про стягнення боргу, втрат від інфляції
та 3% річних,

представники:

позивача: Кабанець К.М. (дов. № 650 від
11.12.2013);

відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Київської обласної філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Броварська меблева
фабрика «Дружба» про стягнення боргу,
втрат від інфляції та 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
надання послуг електрозв'язку № 0065 від
31.10.2006.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.10.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 04.11.2014.

Ухвалою від 04.11.2014 розгляд справи було
відкладено на 18.11.2014.

В судовому засіданні 18.11.2014 суд
заслухав пояснення представника
позивача, він підтримав позовні вимоги
у повному обсязі. Відповідач в судове
засідання не з'явився.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
(Аналогічна правова позиція викладена
в Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»)

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 18.11.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

31.10.2006 між ЦТП № 1 Київської обласної
філії Відкритого акціонерного
товариства "Укртелеком" (Публічне
акціонерне товариство "Укртелеком")
(підприємство зв'язку) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Броварська меблева фабрика «Дружба»
(споживач) було укладено договір про
надання послуг електрозв'язку № 0065,
відповідно до п. 1 якого підприємство
зв'язку надає послуги електрозв'язку,
перераховані в додатку 1 і безплатні
послуги, перераховані в додатку 2.

Послуги, які надаються підприємством
зв'язку, оплачуються за тарифами,
затвердженими згідно з чинним
законодавством. Розрахунки за фактично
отримані в кредит послуги
електрозв'язку за кожний попередній
місяць проводяться споживачем
протягом десяти днів з дня одержання
рахунка, але не пізніше 20-го числа
місяця, наступного за розрахунковим
(п.п. 4.1., 4.5. договору).

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем в період з вересня 2011 року по
січень 2013 року було надано відповідачу
обумовлені послуги загальною вартістю
3406,79 грн та виставлено відповідні
рахунки на оплату (копії яких містяться
в матеріалах справи). Отже, суд дійшов
висновку, що позивач належним чином
виконував свої договірні зобов'язання,
про що зокрема свідчить відсутність
скарг або заперечень з боку
відповідача.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України та ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтями 174 Господарського кодексу
України та 11, 509 Цивільного кодексу
України визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати
безпосередньо із закону або іншого
нормативно-правового акта, що регулює
господарську діяльність, а також з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, майнові права та
майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно положень ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Цивільним законодавством (ст. 627
Цивільного кодексу України)
передбачено, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням цього Кодексу, інших актів
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідач всупереч умовам договору,
за надані послуги не розрахувався,
внаслідок чого у нього утворилась
заборгованість перед позивачем у сумі
3406,79 грн. Вказаний факт підтверджується
розрахунками наданими позивачем, а
також не заперечується відповідачем.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Суд звертає увагу, що в ухвалах суду про
порушення провадження у справі та про
відкладення розгляду справи
відповідачу було запропоновано подати
відзив на позовну заяву з
документальним обґрунтуванням його
доводів, однак останній не надав суду
ані відзиву, ані доказів сплати боргу.

Відтак, суд вважає вимогу позивача про
стягнення в відповідача 3406,79 грн боргу
обґрунтованою, документально
підтвердженою, відповідачем не
спростованою, а відтак такою, що
підлягає задоволенню.

Крім того, у позовній заяві позивач
просить стягнути з відповідача 915,94 грн
втрат від інфляції, 254,64 грн 3% річних

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних,
наданий позивачем суд встановив, що він
є арифметично невірним. Склавши
власний розрахунок, суд встановив, що
розмір 3% річних є меншим ніж заявлено
позивачем, відтак вказана вимога
задовольняється судом частково у сумі
252,63 грн.

Щодо розрахунку втрат від інфляції,
наданого позивачем, суд зазначає
наступне. Так, з вказаного розрахунку
неможливо встановити за який саме
період позивачем нараховано втрати від
інфляції, також на такі періоди нема
посилання в позовній заяві. Відтак,
судом складено власний розрахунок
втрат від інфляції за наведеними
позивачем періодами нарахування 3%
річних, згідно якого розмір втрат від
інфляції складає 447,80 грн. Відтак
вказана вимога задовольняється судом
частково.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Броварська меблева фабрика «Дружба»
() на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Київської обласної філії
Публічного акціонерного товариства
"Укртелеком" () 3406,79 грн
боргу, 252,63 грн 3% річних, 447,80 грн втрат
від інфляції, а також 1827,00 грн судового
збору.

3. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

4. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 03.12.2014.

Суддя
А.Ф. Черногуз