ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р.
Справа № 922/3240/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

при секретарі Погребняк А.М.

за участю представників:

позивача - Руденко М.П. за дорученням
від 05.08.2014 року

відповідача - Поворознюк О.Ю. за
дорученням від 02.01.2014 року

1-ї третьої особи - Трофименко Р.О. за
дорученням №13-148/14д від 07.03.2014 року

2-ї третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №
3620Х/1-32) на рішення господарського суду
Харківської області від 15 жовтня 2014
року у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Деметра», м. Харків

3-тя особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору -

1. Публічне акціонерне товариство
«Мегабанк», м.Харків

2.Приватне підприємство «Будар»,
с.Землянки, Вовчанський р-н, Харківська
обл.

до Приватного підприємства «СОЛАРА
2007», с.Вільхівка, Харківського р-ну,
Харківської обл.

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ "Деметра" звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до ПП "Солара
2007" про визнання недійсним Договору
купівлі продажу нерухомого майна від
30.09.2009 року, укладеного між ПП "Солара
2007" та СВОК "Лан".

Рішенням господарського суду
Харківської області від 15 жовтня 2014
року (суддя Лаврова Л.С.) в задоволенні
позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
Харківської області від 15 жовтня 2014
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вказує на те, що на даний час
іпотекодержателем нерухомого майна є
ТОВ «Деметра», що підтверджується:
кредитним договором №92/2008 від 24.06.2008
року між ВАТ "Мегабанк та ПП Будар",
іпотечним договором №92/2008-3-1 від 24.06.2008
року між ВАТ Мегабанк та ПП "Будар" та
договором про відступлення права
вимоги від 08.09.2011 року та від 14.09.2011 року
між ТОВ «Деметра» та ПАТ «Мегабанк».
Також вказує на те, що Договір
купівлі-продажу від 30 вересня 2009 року є
нікчемним, оскільки укладений в
порушення вимог ст.ст. 209 та 617
Цивільного кодексу України у простій
письмовій формі без нотаріального
посвідчення.

1-ша третя особа відзив на апеляційну
скаргу не надала, у судовому засіданні
її представник зазначив, що підтримує
апеляційну скаргу, просить її
задовольнити, рішення господарського
суду Харківської області від 15 жовтня
2014 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вказує на те, що на момент укладення
спірного Договору купівлі-продажу
майно знаходилось в іпотеці у ВАТ
"Мегабанк».

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу зазначив, що оскаржене рішення
прийняте при повному та всебічному
з'ясуванні обставин справи, воно є
обґрунтованим і відповідає як
фактичним обставинам, так і вимогам
чинного законодавства. Вказує на те, що
на виконання умов спірного Договору
нерухоме майно передане ПП «СОЛАРА 2007»
за Актом приймання-передачі від 30.09.2009
року та накладної від 30.09.2009 року.
Відповідно до п.3.3. укладеного Договору
купівлі-продажу право власності
перейшло до ПП «СОЛАРА 2007» з моменту
здійснення оплати в повному обсязі.
Оплата 100% вартості майна в сумі 57 500,00
грн. була здійснена ПЛ «СОЛАРА 2007» ЗО
вересня 2009 року, що підтверджується
квитанцією до прибуткового касового
ордеру №5 від 30.09.2009 року. Проте,
всупереч досягнутої домовленості щодо
умов договору СВОК «Лан» ухилився від
нотаріального посвідчення Договору
купівлі-продажу. Також вказує на те, що
рішенням господарського суду
Харківської області від 29 травня 2014
року у справі №5023/6099/12 за ПП «СОЛАРА 2007»
визнано право власності на нерухоме
майно, придбане за Договором
купівлі-продажу від 30 вересня 2009 року.
Під час розгляду вказаної справи судом
встановлені факти, якими
підтверджується досягнення сторонами
договору купівлі-продажу від 30.09.2009
року, укладеного між СВОК «ЛАН» та ПП
«СОЛАРА 2007», домовленості щодо усіх
істотних умов договору та його повне
виконання, спрямоване на відчуження -
набуття нерухомого майна. На цій
підставі просить рішення
господарського суду Харківської
області від 15 жовтня 2014 року залишити
без змін, а апеляційну скаргу позивача
залишити без задоволення.

2-га третя особа відзив на апеляційну
скаргу не надала, у судове засідання не
з'явилась, про причини неявки суд не
повідомила, про час та місце проведення
судового засідання повідомлена
належним чином, про що в матеріалах
справи є зворотнє повідомлення про
вручення ухвали суду про прийняття та
призначення апеляційної скарги до
розгляду.

Приймаючи до уваги належне
повідомлення 2-гої третьої особи про
час та місце проведення судового
засідання, колегія суддів вважає
можливим розглядати апеляційну скаргу
у справі відповідно до ст. 75 ГПК України
без участі представника 2-ї третьої
особи за наявними в матеріалах справи
документами.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Харківської
області норм матеріального та
процесуального права та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши пояснення представників
позивача, 1-ї третьої особи та
відповідача, колегія суддів встановила
наступне.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог господарський суд Харківської
області дійшов висновку про те, що на
момент розгляду справи, ТОВ "Деметра "
не має законних підстав вважати себе
іпотекодержателем нерухомого майна,
переданого в забезпечення виконання ПП
'Будар" свого зобов'язання за кредитним
Договором №92/2008 від 24.06.2008 року.
Оспорюваний Договір купівлі - продажу
був укладений між ПП "Солара 2007" та СВОК
"Лан" 30.09.2009 року, а тому внаслідок його
укладення не могло бути порушено право
позивача, яке на той момент не існувало.

Погоджуючись з резолютивною частиною
рішення суду першої інстанції, колегія
суддів не погоджується з мотивувальною
частиною рішення, з наступних підстав.

Посилання відповідача на те, що ТОВ
«Деметра» не може бути позивачем у
даній справі, оскільки не є стороною
спірного договору необґрунтоване,
оскільки положеннями пункту 2.10.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року № 11 визначено, якщо
чинне законодавство прямо не визначає
кола осіб, які можуть бути позивачами у
справах, пов'язаних з визнанням
правочинів недійсними, господарському
суду для вирішення питання про
прийняття позовної заяви слід
керуватися правилами статей 1 і 2
ГПК. Отже, крім учасників правочину
(сторін за договором), а в передбачених
законом випадках - прокурора, державних
та інших органів позивачем у справі
може бути будь-яке підприємство,
установа, організація, а також фізична
особа, чиї права та охоронювані законом
інтереси порушує цей правочин.

14.09.2011 року між ПАТ "Мегабанк"
(первісний кредитор) та ТОВ "Деметра"
(новий кредитор) укладено Договір про
відступлення права вимоги, відповідно
до п.1.1. якого, первісний кредитор
передає новому кредитору свої права
вимоги за іпотечним договором №92/2008-з-1
від 24.06.2008 року, предметом якого є
нерухоме майно, яке також є предметом
оспорюваного Договору.

З матеріалів справи вбачається, що
спірним Договором купівлі-продажу
нерухомого майна від 30.09.2009, укладеним
між ПП «Солара 2007» та СВОК «Лан»,
порушуються права та інтереси ТОВ
«Деметра» як іпотекодержателя даного
нерухомого майна, відповідно
іпотекодержатель може бути позивачем у
даній справі.Порушення прав ТОВ
«ДЕМЕТРА» полягають у тому, що ПП
«СОЛАРА 2007»

вважаючи себе власником
вищевказаного нерухомого майна,
перешкоджає інотекодержателю звернути
стягнення на нерухоме майно в рахунок
задоволення вимог за кредитним
договором.

Згідно ч.2 ст. 20 Господарського кодексу
України кожний суб'єкт господарювання
має право на захист своїх прав і
законних інтересів. Права та законні
інтереси захищаються шляхом, зокрема
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути, зокрема визнання правочину
недійсним.

Позивач звернувся до господарського
суду Харківської області з позовною
заявою до ПП "Солара 2007" про визнання
недійсним Договору купівлі продажу
нерухомого майна від 30.09.2009 року,
укладеного між ПП "Солара 2007" та СВОК
"Лан".

З матеріалів справи вбачається, що 30
вересня 2009 року між СВОК "Лан"
(продавець) та ПП "СОЛАРА 2007" (покупець)
укладено Договір купівлі-продажу (а.с
54-56).

Відповідно до п.1 Договору його
предметом є наступне нерухоме майно:
столова, розташована за адресою:
Харківська область, Вовчанський район,
с. Землянки, вул. Центральна, 249-1; склад
№ 1 (тракторної бригади), розташований
за адресою: Харківська область,
Вовчанський район, с. Землянки, вул.
Центральна, 249-2; склад № 2 (тракторної
бригади) розташований за адресою:
Харківська область, Вовчанський район,
с. Землянки, вул. Центральна, 249-3;
майстерню, розташовану за адресою:
Харківська область, Вовчанський район,
с. Землянки, вул. Центральна, 249-4; гараж,
розташований за адресою: Харківська
область, Вовчанський район, с. Землянки,
вул. Центральна, 249-6; нафтобазу,
розташовану за адресою: Харківська
область, Вовчанський район, с. Землянки,
вул. Центральна, 249-7; будівлю контори,
розташовану за адресою: Харківська
область, Вовчанський район, с. Землянки,
вул. Центральна, 250; вагову току
(приміщення вагової), розташовану за
адресою: Харківська область,
Вовчанський район, с. Землянки, вул.
Східна, 53-1; зерносховище (критий тік)
(склад зберігання зерна), розташоване
за адресою: Харківська область,
Вовчанський район, с. Землянки, вул.
Східна, 53-2; зерноочисний агрегат,
розташований за адресою: Харківська
область, Вовчанський район, с. Землянки,
вул. Східна, 53-3; склад № 2 (насіннєвий),
(склад зберігання № 3), розташовані за
адресою: Харківська область,
Вовчанський район, с. Землянки, вул.
Східна, 53-4; зерносховище току (склад
зберігання зерна № 1), розташований за
адресою: Харківська область,
Вовчанський район, с. Землянки, вул.
Східна, 53-5; склад (приміщення комори),
розташований за адресою: Харківська
область, Вовчанський район, с. Землянки,
вул. Східна, 53-6; склад № 1 (фуражний),
(склад зберігання зерна № 1),
розташовані за адресою: Харківська
область, Вовчанський район, с. Землянки,
вул. Східна, 53-7; свинарник, розташований
за адресою: Харківська область,
Вовчанський район, с. Землянки, вул.
Зарічна, 97-2; склад свиноферми
розташований за адресою: Харківська
область, Вовчанський район, с. Землянки,
вул. Зарічна, 97-2; житловий будинок,
розташований за адресою: Харківська
область, Вовчанський район, с. Землянки,
вул. Центральна, 155.

Відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

У ст. 203 Цивільного кодексу України
зазначено, що для чинності правочину
необхідно додержання наступних вимог:
1.Зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. 3.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. 4. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. 5. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам т інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 657 ЦК України договір
купівлі-продажу об'єкту нерухомого
майна підлягає обов'язковому
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації.

У ч.3 ст. 640 Цивільного кодексу зазначено
- договір, який підлягає нотаріальному
посвідченню або державній реєстрації,
є укладеним з моменту його
нотаріального посвідчення або
державної реєстр рації, а в разі
необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації.

Згідно частини першої ст. 209 Цивільного
кодексу України правочин, який
вчинений у письмовій формі, підлягає
нотаріальному посвідченню лише у
випадках, встановлених законом або
домовленістю сторін.

Відповідно до ч.З ст. 334 ЦК України право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення, або з моменту набрання
законної сили рішенням суду про
визнання договору, не посвідченого і
нотаріально, дійсним.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі
недодержання сторонами вимоги закону
про нотаріальне посвідчення договору
такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У п. 8 роз'яснень, наведених у Постанові
Пленуму Верховного суду України № 9 від
06.11.2009 року "Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" зазначено, що
згідно зі ст.ст. 210 та 640 ЦК України не є
вчиненим правочин у разі нездійснення
його державної реєстрації, якщо
правочин підлягає такій реєстрації.

Положеннями пункту 2.6. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29 травня 2013 року № 11
передбачено, що у випадках, коли для
вчинення правочину необхідно його
державна реєстрація або нотаріальне
посвідчення, у разі відсутності
відповідної реєстрації чи посвідчення
договорів в будь-якому разі не
вважається укладеним.

З Договору купівлі-продажу від 30
вересня 2009 року між СВОК "Лан"
(продавець) та ПП "СОЛАРА 2007" вбачається,
що складений у простій письмовій формі,
підписаний від імені СПОК «Лан»
ліквідатором Задружним Д.Р. та від
імені ПП «Солара 2007» директором Браташ
О.А. та скріплений печатками
підприємств. Договір нотаріально не
посвідчений, рішення суду про визнання
цього Договору дійсним, відповідачем
суду апеляційної інстанції не
надавалось.

З матеріалів справи вбачається, що
вказані обставини були неодноразово
встановлені судовими рішеннями, які
набрали законної сили, а саме рішеннями
по справі № 5023/1146/12 та по справі №
922/3180/13.

Так, постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
01.08.2012 року у справі № 5023/1146/12 за позовом
ПП «СОЛАРА 2007» до ТОВ «Деметра» про
визнання права власності на спірні
приміщення зазначено, що «оскільки
рішення суду про визнання Договору
дійсним в порядку ч. 2 ст.220 ЦК України
відсутнє, наданий позивачем Договір
купівлі-продажу від 30.09.2009 року не може
бути визнаний судом автоматичною
підставою переходу права власності до
позивача внаслідок недотримання його
форми. Стаття 657 Цивільного кодексу
України вимагає обов'язкового
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації договору
купівлі-продажу об'єкту нерухомого
майна. Тому, договір купівлі-продажу
від 30.09.2009 року обов'язково повинен бути
нотаріально засвідчений». На даний
момент вказана постанова Харківського
апеляційного господарського суду по
справі № 5023/1146/12 є чинною та такою, що
набрала законної сили (а.с.39-43).

Також колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що Вищим
господарським судом України у
постанові від 19.02.2014 року по справі №
922/3180/13 за позовом ПП «Солара 2007» до
реєстраційної служби Вовчанського
районного управління юстиції,
товариства з обмеженою
відповідальністю «Деметра»,
публічного акціонерного товариства
«Мегабанк», приватного підприємства
«Будар» про визнання недійсними
договорів, скасування заборони
відчуження та обтяження, встановлено,
що Договір купівлі-продажу від 30.09.2009
року, укладений між ПП «Солара 2007» та
СВОК «Лан», на підставі якого рішенням
господарського суду Харківської
області від 11.03.2013 року у справі
№5023/6099/12 за позивачем визнано право
власності, нотаріально посвідчений не
був, відсутнє і рішення суду про
визнання його дійсним (а.с.31-38).

Посилання відповідача на те, що
всупереч досягнутої домовленості щодо
умов Договору СВОК «Лан» ухилився від
нотаріального посвідчення Договору
купівлі-продажу, колегія суддів вважає
необгрунтованим, оскільки у судовому
засіданні представники позивача та
відповідача підтвердили, що під час
розгляду справи № 922/3180/13. Крім
тверджень відповідача, письмових
доказів ухилення СВОК «Лан» від
нотаріального посвідчення Договору
купівлі-продажу до матеріалів справи
не надавалось ні суду першої інстанції,
ні суду апеляційної інстанції.

Також колегія суддів ставиться
критично до тверджень відповідача про
те, що рішенням господарського суду
Харківської області від 29 травня 2014
року у справі №5023/6099/12 за ПП «СОЛАРА 2007»
визнано право власності на нерухоме
майно, придбане за Договором
купівлі-продажу від 30 вересня 2009 року,
оскільки вказане рішення оскаржено у
апеляційному порядку і на даний час
апеляційне провадження у справ №
5023/6099/12 зупинено до розгляду цієї
справи. Тобто рішенням господарського
суду Харківської області від 29 травня
2014 року у справі №5023/6099/12 на яке
посилається відповідач не набуло
законної сили.

У п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
зазначено, що не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено.
Встановивши ці обставини, суд
відмовляє у задоволенні позову про
визнання його недійсним. Наслідки
недійсності правочину не
застосовуються до правочину, який не
вчинено.

В узагальненні судової практики ВСУ
по господарським справам від 24.11.2008
року "Практика розгляду судами
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" зазначено, що
суди встановивши, що правочин є
неукладеним на цій підставі повинні
залишати позов про визнання правочину
недійсним без задоволення.

Враховуючи вищевикладене та
приймаючи до уваги, що спірний Договір
купівлі-продажу від 30.09.2009 року,
укладений між ПП «Солара 2007» та СВОК
«Лан» вважається укладеним з моменту
його державної реєстрації та
нотаріального посвідчення, колегія
суддів вважає, що позовні вимоги про
визнання цього Договору недійсним
задоволенню не підлягають, оскільки
спірний Договір є неукладений.

Відповідно до п.12 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №7 від 17.05.2011 року не підлягає
скасуванню судове рішення, якщо
апеляційною інстанцією буде з'ясовано,
що його резолютивна частина є
правильною, хоча б відповідні висновки
місцевого господарського суду й не
були належним чином обґрунтовані у
мотивувальній частині рішення.
Водночас апеляційний господарський
суд у мотивувальній частині своєї
постанови не лише вправі, а й повинен
зазначити власну правову кваліфікацію
спірних відносин та правову оцінку
обставин справи.

За таких обставин, апеляційна
скарга позивача підлягає задоволенню
частково, а рішення господарського
суду Харківської області від 15 жовтня
2014 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 15 жовтня 2014
року у справі № 922/3240/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 05.12.2014
року.

Головуючий суддя
Шепітько І.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.