ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року Справа № 922/2199/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючого),

Гончарука П.А. (доповідача),

Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" на рішення
господарського суду Харківської
області від 13 серпня 2014 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 2 жовтня 2014
року у справі № 922/2199/14 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" до Головного
управління Державної міграційної
служби в Харківській області про
стягнення суми, -

Встановив:

У червні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовом до Головного
управління Державної міграційної
служби в Харківській області про
стягнення збитків за фактично отримані
в період з жовтня 2012 року по грудень 2013
року послуги з теплопостачання в
розмірі 23011,15 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13 серпня 2014
року, залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 2 жовтня 2014
року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить постановлені у справі судові
рішення скасувати, прийнявши нове
рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи касаційної
скарги та заперечення проти них, суд
вважає, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено попередніми судовими
інстанціями, 17 квітня 2012 року
Краснокутським РВ ГУМВС України в
Харківській області, в якості
споживача, та товариством з обмеженою
відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу", в якості
теплопостачальної організації,
укладено договір № 2/Т12 купівлі-продажу
теплової енергії, у відповідності до
умов якого теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати споживачеві теплову енергію
в потрібних йому обсягах, а споживач
зобов'язується оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в термін, передбачені
цим договором.

На виконання своїх зобов'язань позивач,
у повному обсязі, передбаченому
договором, поставив теплову енергію в
приміщення споживача, загальною площею
74,4 м2, що знаходиться за адресою:
Харківська область, смт. Краснокутськ,
вул. Леніна, 152.

Краснокутським РВ ГУМВС України в
Харківській області свої зобов'язання
за договором виконано, всі нарахування
за теплову енергію станом на 1 жовтня 2012
року оплачено в повному обсязі.

За твердженнями позивача, станом на 30
квітня 2014 року за надані ним послуги з
теплопостачання у зазначене
приміщення, за період з жовтня 2012 року
по грудень 2013 року, утворилась
заборгованість в розмірі 23011,15 грн.

Згідно листа Краснокутського РВ ГУМВС
України в Харківській області № 8237 від
2 листопада 2012 року опалювальне
приміщення площею 74,4 м2, розташоване за
адресою: Харківська область, смт.
Краснокутськ, вул. Леніна, 152, вже не
орендується Краснокутським РВ ГУМВС
України в Харківській області,
оскільки перейшло до складу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківської області.

В зв'язку з викладеним, позивач
звернувся до суду з вимогами про
стягнення заборгованості в розмірі
23011,15 грн. з Головного управління
Державної міграційної служби України в
Харківської області.

Відмовляючи в задоволенні позову,
господарський суд першої інстанції, з
яким погодився й апеляційний
господарський суд, виходив з того, що
рішенням господарського суду
Харківської області від 12 червня 2013
року у справі № 922/1325/13 визнано за
державою Україна в особі Головного
управління Державної міграційної
служби України в Харківській області в
цілому право власності на приміщення
загальною площею 74 м2, розташоване за
адресою: вул. Леніна, 152, в смт.
Краснокутськ, в лівому крилі на першому
поверсі будинку культури (4 службових
кімнати, санвузол і два коридори). Право
власності на зазначене приміщення
зареєстроване у встановленому законом
порядку в Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно 20 вересня 2013
року. Оскільки відповідач став
власником приміщення лише у вересні 2013
року він не міг споживати послуги з
теплопостачання з жовтня 2012 року по
кінець вересня 2013 року, враховуючи, при
цьому, відсутність доказів перебування
відповідача у спірному приміщенні в
даний період, а також факт укладення
позивачем і відповідачем договору про
постачання теплової енергії лише 28
лютого 2014 року. Крім того, судом
зауважено, що відповідач не є повним
правонаступником УГРІФО ГУ МВС України
в Харківській області, йому передані
повноваження лише щодо виконання
функцій, а не щодо сплати
заборгованості.

Проте, з таким висновком попередніх
судових інстанцій погодитись не можна
з таких підстав.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

В порушення зазначеної норми
процесуального права, попередні судові
інстанції, приймаючи рішення у справі,
не звернули належної уваги та не
урахували факти, встановлені рішенням
господарського суду Харківської
області від 12 червня 2013 року у справі №
922/1325/13 (а.с. 59), яким за відповідачем
визнано право власності за набувальною
давністю та встановлено, що відповідач,
як правонаступник ліквідованого
паспортного відділення
Краснокутського РС МВС України в
Харківській області протягом 10 років, в
тому числі у спірний період, володіє
приміщенням, в яке позивачем
надавалась теплова енергія, не
перевірили, які права та обов'язки
передані відповідачу внаслідок
ліквідації паспортного відділення
Краснокутського РС МВС України в
Харківській області, не залучили до
участі у справі Краснокутське РВ ГУМВС
України в Харківській області, не
встановили, хто саме у спірний період
споживав надані позивачем послуги з
теплопостачання.

Між тим, з'ясування зазначених
обставин, надання їм належної правової
оцінки має істотне значення для
правильного вирішення спору та впливає
на застосування норм матеріального
права.

З огляду на викладене, постановлені у
справі судові рішення не можна визнати
законними, обґрунтованими, прийнятими
у відповідності з нормами чинного
законодавства України, фактичними
обставинами та наявними матеріалами
справи, а тому оскаржувані судові
рішення підлягають скасуванню, а
справа - направленню на новий розгляд
до господарського суду першої
інстанції.

Під час нового розгляду справи суду
слід урахувати наведене, встановити
фактичні обставини справи, з'ясувати
дійсні права та обов'язки сторін і, в
залежності від встановленого та вимог
закону, прийняти відповідне судове
рішення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Котельні
лікарняного комплексу" задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 13 серпня 2014
року та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від 2
жовтня 2014 року у справі № 922/2199/14
скасувати, а справу направити на новий
розгляд до господарського суду першої
інстанції.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.