ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р.
Справа № 923/610/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гарден Клаб", м. Рівне

до: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Херсон

про стягнення 22 861,51 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не прибув;

від відповідача - ОСОБА_1, НОМЕР_1,
виданого Дніпровським РВ ХМУ УМВС
України в Херсонській області 18.03.1996р.;
ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність
від 26.05.2014р.

Обставини справи: провадження у
справі порушено за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "Гарден
Клаб" (позивач) до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (відповідач) з
вимогами про стягнення 22 861,51 грн., з
яких 17764,00 грн. основного боргу
(заборгованості з оплати товару), 639,51
грн. втрат від інфляції, 781,13 грн. річних
(3%) та 3 676,87 грн. пені, у зв'язку із
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за договором поставки № 467
від 30.10.2012р. та ухиленням відповідача
від вирішення питання щодо сплати
зазначеної заборгованості в
позасудовому порядку.

Згідно приписів ч. 1 ст. 15 ГПК України
справа розглядається господарським
судом за місцезнаходженням (місцем
проживання) відповідача, без
врахування положень п.7.1. договору
поставки № 467 від 30.10.2012р., оскільки
нормами ГПК України не передбачено
можливості визначення підсудності
справи самими сторонами у договорі.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву та доповнення до відзиву (а.с.34-36,
51), згідно з якими просить відмовити
повністю у задоволенні позову,
оскільки:

- договір поставки № 467 від 30.10.2012р. був
підписаний сторонами, але ж, дії
спрямовані на виконання цього
договору, фактично, сторонами не
вчинялися (не здійснювалися), й,
відповідно, вказаний у накладній №
від 30.10.2012р. товар відповідач від
позивача не отримував, а підпис
відповідача та відбиток печатки
відповідача у накладній № від
30.10.2012р. є підробленими;

- договір поставки № 467 від 30.10.2012р. є
неукладеним, в силу положень ст.639
Цивільного кодексу України та п. 9.7.
даного договору, оскільки першу
сторінку договору не скріплено
печаткою позивача.

Відзив відповідача на позовну заяву,
також, містить у собі заяву про
застосування позовної давності
стосовно позовних вимог в частині
стягнення пені.

Ухвалою суду від 17.06.2014р., за
клопотанням позивача (а.с.55) строк
розгляду даної справи продовжено по
22.07.2014р.

17.06.2014р. представником відповідача
подано клопотання про призначення
судової експертизи у даній справі, з
метою дослідження питання про
оригінальність підпису відповідача та
відтиску печатки відповідача у
видатковій накладній № від
30.10.2012р.

08.07.2014р. відповідача припинено як
суб'єкта підприємницької діяльності,
що слідує з витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (а.с.74-75).

10.07.2014р. представником відповідача
подано заяву про припинення
провадження у справі, в порядку п. 6. ч. 1
ст. 80 ГПК України, у зв'язку із
припиненням відповідачем
підприємницької діяльності з 08.07.2014р.
про, що внесений відповідний запис до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців.

Ухвалою суду від 21.07.2014р. відмовлено у
задоволенні вказаної заяви
представника відповідача про
припинення провадження у справі,
призначено за даною справою судову
почеркознавчу експертизу та судову
технічну експертизу документу
(експертизу друкарських форм),
визначено відповідача платником за
проведення експертизи, як ініціатора
її проведення, та зупинено провадження
у справі.

Ухвалою суду від 09.09.2014р. провадження у
даній справі поновлено для розгляду
клопотання судового експерта, це
клопотання задоволено, після чого цією
ж ухвалою провадження у справі
зупинено до закінчення проведення
судової експертизи.

06.10.2014р. судовим експертом направлено
суду рахунки-фактури для оплати
експертизи, які, в подальшому,
надіслані судом відповідачеві з
супровідним листом від 07.10.2014р. для
оплати.

07.11.2014р., у зв'язку з несплатою
відповідачем вартості призначених
судом у даній справі експертиз
Науково-дослідним
експертно-криміналістичним центром
при УМВС України в Херсонській області
надіслало суду повідомлення № 19/8738 від
06.11.2014р. про повернення надісланих
судом для проведення експертизи
матеріалів без виконання експертизи.

Ухвалою суду від 10.11.2014р. провадження у
даній справі поновлено, строк розгляду
справи продовжено понад встановлені
ст. 69 ГПК України строки, розгляд справи
призначено на 25.11.2014р., зобов'язано
сторони забезпечити явку
представників в засідання та
запропоновано позивачеві визначитись
щодо можливості здійснення ними оплати
вартості судових експертиз, які
призначено судом за клопотанням
відповідача.

Сторони, зокрема, позивач належним
чином повідомлені судом про час та
місце розгляду справи.

25.11.2014р. до суду надійшла факсограма
позивача, згідно з якою позивачем
повідомлено про відмову від здійснення
оплати, призначених у даній справі
судових експертиз, про підтримання
позивачем позовних вимог в повному
обсязі, а також, заявлено клопотання
про розгляд справи без участі
представника позивача.

25.11.2014р. до суду надійшов лист фізичної
особи ОСОБА_1, згідно з яким
повідомляється про відсутність у цієї
фізичної особи фінансової можливості
здійснити оплату, призначених у справі
судових експертиз, про згоду на оплату
позивачем цих експертиз, а також, про
те, що підпис відповідача та відбиток
печатки відповідача у накладній №
від 30.10.2012р. є підробленими (а.с.130).

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка
представника сторони у судове
засідання є підставою для відкладення
розгляду справи у разі, якщо за його
відсутності неможливо розглянути
певну справу. З урахуванням фактичних
обставин справи суд дійшов висновку
про те, що неявка представника позивача
не унеможливлює розгляд справи.

Представник відповідача та відповідач
в судовому засіданні 25.11.2014р.
заперечують повністю проти
задоволення позову, обґрунтовуючи
заперечення вказаними у відзиві на
позовну заяву та доповненнях до
відзиву нормами законодавства та
фактичними обставинами.

Після завершення розгляду справи в
судовому засіданні 25.11.2014р., у
відповідності до ст. 85 ГПК України,
оголошено вступну та резолютивні
частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
відповідача та його представника, суд, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гарден Клаб" (надалі -
позивач) та Фізична особа підприємець
ОСОБА_1 (надалі - відповідач) уклали
30.10.2012р. між собою договір поставки № 467,
на умовах якого позивач зобов'язався
поставити та передати у власність
відповідача товар (субстрати, добрива,
насіння та інші товари), а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити
товар (надалі - договір).

Згідно п. 2.1. договору ціна товару
встановлюється у специфікації до
договору, але в залежності від умов
поставки товару, може змінюватися.
Згідно п.2.2 договору асортимент,
кількість та ціна товару узгоджується
сторонами даного договору перед
поставкою кожної партії товару,
зазначається в рахунку, видатковій
накладній на товар та додатку до
даного договору. В залежності від
групи товару і обсягу замовлення, по
кожній партії поставки можуть
надаватися знижки та змінюватися умови
оплати. Згідно п. 2.3. договору загальна
вартість даного договору складається з
сумарної вартості поставленого товару,
зазначеного у накладних, які є
невід'ємною складовою договору.

Згідно з п. 3.1. договору постачання
товару здійснюється партіями,
замовлення на товар подається по факсу
або електронній пошті, на підставі
замовлення сторони договору
узгоджують асортимент, кількість та
термін поставки кожної партії товару,
що зазначаються у додатку до договору.
Згідно з п. 3.2. договору замовлення
вважається прийнятим при виставленні
рахунку або підписанні додатку до
даного договору. Згідно з п. 3.3. та п. 3.5.
договору доставка товару здійснюється
у м. Херсон транспортом позивача або, за
згодою сторін, можуть бути інші
варіанти доставки, які зазначаються у
додатку до договору.

Відповідно до п. 3.7 договору фактом та
датою поставки товару вважається дата
передачі товару відповідачеві, яка
засвідчується підписанням видаткових
накладних, або надання доручення на
отримання товару. Згідно з п. 3.8
договору право власності на товар
переходить до покупця з моменту
отримання товару та підписання
видаткової накладної.

Згідно з п. 4 договору оплата товару
здійснюється грошовими коштами на
розрахунковий рахунок позивача. Згідно
з п. 5.3. договору відповідач
зобов'язаний прийняти товар та
провести оплату за товар в строк та на
умовах даного договору.

Відповідно до п. 9.1. договору даний
договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та діє до
31.12.2012р. Згідно з п. 9.2. договору після
його підписання дії попередніх
договорів поставки втрачають силу за
умови виконання сторонами зобов'язань
за цими договорами. Згідно з п.9.5.
Договору будь-які додатки до даного
договору є його невід'ємними
складовими, якщо вони підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печаткою. Згідно з п. 9.6.
даного договору цей договір укладено
на двох сторінках і вважається дійсним
за умови підпису та печатки позивача на
кожній з цих сторінок. Згідно з п. 9.7.
договору цей договір укладений у двох
примірниках, які мають однакову
юридичну силу.

30.10.2012р. позивачем та відповідачем
підписано Додаток № 1 до договору,
згідно з яким узгоджено здійснення
поставки товару з найменуванням
газонна трава, вагою 640 кг., загальною
вартістю 17 764,00 грн. (з ПДВ), зі строком
поставки 01.11.2012р., умовами поставки -
доставка товару здійснюється
транспортом позивача і за рахунок
позивача, зі строком оплати товару до
10.11.2012р. Даний додаток до договору
підписаний сторонами договору та
скріплений відбитками печаток сторін
договору.

Також, підписами сторін та відбитками
печаток сторін скріплена видаткову
накладну № від 30.10.2012р., згідно з
якою позивачем був переданий
відповідачеві товар, а саме, трав'яний
газон двох видів (19 одиниць одного виду
та 13 одиниць іншого), загальною
вартістю 17 764,00 грн. (з ПДВ).

Станом на дату подання позову, за яким
порушено провадження у даній справі,
вартість вказаного товару
відповідачем не сплачено а ні повністю,
а ні частково.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Згідно із ст. 174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір.

Стаття 181 Господарського кодексу
України визначає загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема, у частині 1 цієї статті
йдеться, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками;
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів. При цьому, відповідно до п. 2
та п. 3 ст. 180 цього ж Кодексу,
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.
При цьому, при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.
Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського
кодексу України строком дії
господарського договору є час,
впродовж якого існують господарські
зобов'язання сторін, що виникли на
основ цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2
ст. 193 Господарського кодексу України
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
загальногосподарського інтересу.
Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу
України одностороння відмова від
виконання умов договору не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) та сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 Господарського
кодексу України до відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст.
692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, а також, що покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Відповідно до п. 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів
бухгалтерського обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, із змінами та доповненнями
(надалі - Положення), первинні документи
- це документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Аналогічне визначення
терміну "первинний документ" містить у
собі ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а саме, первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Відповідно
до ч. 1 ст. 9 цього ж Закону та п. 2.2
Положення первинні документи повинні
бути складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та
ст.33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також, інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору. Ці дані
встановлюються письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів, поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі, які (пояснення) на
вимогу суду, мають бути викладені
письмово.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розглядові в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

У п. 23 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики
призначення судової експертизи", із
змінами та доповненнями, вказано, що у
разі відмови чи ухилення
заінтересованої сторони, зобов'язаної
ухвалою господарського суду здійснити
оплату експертизи, від оплати витрат,
пов'язаних з проведенням судової
експертизи, суд може запропонувати
іншій стороні оплатити ці витрати, а за
відсутності і її згоди та за
неможливості проведення судової
експертизи без попередньої оплати її
вартості суд розглядає справу на
підставі наявних доказів.

Доводи відповідача про те, що договір
поставки від 30.10.2012р. № 467 між ним та
позивачем не є укладеним, через
відсутність підпису та печатки
позивача на першій сторінці цього
договору, суд відхиляє з огляду на те,
що:

- даний договір складений у формі
єдиного документа, остання сторінка
якого підписана сторонами та скріплена
відбитками печаток сторін;

- до даного договору складений та
підписаний сторонами, а також,
скріплений відбитками їхніх печаток,
Додаток № 1;

- на виконання даного договору складено
видаткову накладну № від 30.10.2012р.

Видаткова накладна № від 30.10.2012р.
оформлена відповідно до вимог ч.2 ст. 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та п.2.4 Положення щодо зазначення
обов'язкових в ній реквізитів, оскільки
містить: найменування підприємства,
установи, від імені яких складений
документ; назву документа (форми); дату
і місце складення документа; зміст та
обсяг господарської операції; одиницю
виміру господарської операції;
особистий підпис та інші дані, що дають
змогу ідентифікувати особу, яка брала
участь у здійсненні господарської
операції.

Доводи відповідача про те, що підпис
відповідача та відбиток печатки
відповідача у накладній № від
30.10.2012р. є підробленими відхиляються
судом з огляду на те, що такі твердження
мають бути підтверджені належними
доказами: висновком судової
експертизи. Проте, такі (належні) докази
відсутні.

Відповідні судові експертизи у даній
справі за клопотанням відповідача були
призначені судом. Обов'язок щодо оплати
виконання цих експертиз був покладений
судом на відповідача-ініціатора
проведення експертиз. Проти чого
відповідач не заперечував. Проте,
відповідач, фактично, самоусунувся від
здійснення оплати цих експертиз. А
позивач, у відповідь на письмову
пропозицію суду, відмовився від
здійснення оплати зазначених
експертиз. Згідно з положеннями п. 23
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. №4 "Про деякі питання практики
призначення судової експертизи", із
змінами та доповненнями, в такому
випадку, справа розглядається судом на
підставі наявних доказів.

Під час розгляду даної справи
відповідачем не надано доказів
погашення, повного або часткового, 17
764,00 грн. основного боргу
(заборгованості з оплати товару).

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 17 764,00 грн.
основного боргу (заборгованості з
оплати товару) підлягають задоволенню
у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України порушення зобов'язань
є підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
Господарським кодексом України, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов`язання, на
вимогу кредитора зобов`язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також річні (3 %) від
простроченої суми, якщо інший розмір
річних не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Поряд з вимогами про стягнення 17 764,00
грн. основного боргу (заборгованості з
оплати товару) позивачем заявлено
позовні вимоги про стягнення з
відповідача втрат від інфляції у
розмірі 639,51 грн., які нараховані на 17
764,00 грн. заборгованості починаючи з
листопада 2012 року по березень 2014 року,
включно, 781,13 грн. річних (3%) та 3676,87грн.
пені, які нараховано за 535 днів (з
10.11.2012р. по 28.04.2014р., включно).

Судом здійснений власний розрахунок
втрат від інфляції за визначений у
розрахунках позивача період, з
листопада 2012 року по березень 2014 року,
включно, у зв'язку з простроченням
виконання відповідачем грошового
зобов'язання з оплати товару позивача,
загальною вартістю 17764,00 грн., який
вказаний у видатковій накладній
№ від 30.10.2012р.

Виходячи з положень п. 3.7. договору
(передача товару засвідчується
підписанням видаткової накладної),
п.3.8. договору (право власності на товар
переходить до покупця (відповідача) з
моменту отримання товару та підписання
видаткової накладної), п.4 додатку № 1
від 30.10.2012р. до договору (строк оплати
товару - до 10.11.2012р.) та дати складання
зазначеної накладної вказане грошове
зобов'язання є простроченим
відповідачем з 10.11.2012р.

За таких обставин та згідно положень
листа Верховного суду України від
03.04.1997р. № 62-97р "Рекомендації відносно
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ"
визначення розміру втрат від інфляції
на 4 824,00 грн. заборгованості
здійснюється з урахуванням наступних
щомісячних індексів інфляції: 99,9 % за
листопад 2012р., 100,2 % за грудень 2012р., 100,2 %
за січень 2013р., 99,9 % за лютий 2013р., 100,00 % за
березень 2013р., 100,00 % за квітень 2013р., 100,1 %
за травень 2013р., 100,0% за червень 2013р., 99,9 %
за липень 2013р., 99,3 % за серпень 2013р., 100,0 %
за вересень 2013р., 100,4 % за жовтень 2013р.,
100,2 % за листопад 2013р., 100,5 % за грудень
2013р., 100,2 % за січень 2014р., 100,6 % за лютий
2014р., 102,2 % за березень 2014р.

Середній індекс інфляції з листопада
2013 року по березень 2014 року, включно,
після округлення отриманого в
результаті значення середнього
індексу інфляції 1,0363 до тисячних
складає 1,036.

Це значення середнього індексу
інфляції розраховано судом шляхом
множення відповідних щомісячних
індексів інфляції за вказаний період
часу.

1,036 = (0,999 х 1,002 х 1,002 х 0,999 х 1,000 х 1,000 х 1,001 х
1,000 х 0,999 х 0,993 х 1,000 х 1,004 х 1,002 х 1,005 х 1,002 х
1,006 х 1,022)

Сума втрат від інфляції становить 639,50
грн. = 17764,00 грн. х 1,036 - 17764,00 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду доказів сплати на
користь позивача заявлених до
стягнення 639,51 грн. втрат від інфляції,
повністю або частково.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 639,51 грн.
втрат від інфляції підлягають
частковому задоволенню, у сумі 639,50 грн.
У стягненні з відповідача 0,01 грн. таких
втрат має бути відмовлено.

Як встановлено судом, при розрахунку
заявлених до стягнення 781,13 грн. річних
(3%) позивачем не враховано, що кількість
днів у 2012 (високосному) складає 366 дні.

Судом здійснений власний розрахунок
річних (3 %) за станом на визначену у
розрахунках позивача дату, а саме, по
28.04.2014р., у зв'язку з простроченням
виконання відповідачем грошового
зобов'язання з оплати товару позивача
загальною вартістю 17764,00 грн., який
вказаний у видатковій накладній №
від 30.10.2012р.

Як вже було вказано за текстом даного
рішення, вказане грошове зобов'язання є
простроченим відповідачем з 10.11.2012р.

Таким чином, період прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання у розмірі 17764,00 грн.
(вартість товару згідно видаткової
накладної № від 30.10.2012р.) складає
535 днів = 52 дні (з 10.11.2012р. по 31.12.2012р.) + 365
днів (з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.) + 118 днів (з
01.01.2014р. по 28.04.2014р.)

Річні за період з 10.11.2012р. по 31.12.2012р.,
включно, (за 52 дні) на суму
заборгованості у розмірі 17764,00 грн.
складають 75,71 грн.

75,71 грн. = ((17764,00 грн. х 52 х 3) /100) / 366

Річні за період з 01.01.2013р. по 28.04.2014р.,
включно, (за 483 дні) на суму
заборгованості у розмірі 17764,00 грн.
складають 705,21 грн.

705,21 грн. = ((17764,00 грн. х 483 х 3) /100) / 365

Загальна сума вказаних річних складає
780,92 грн. = 75,71 грн. + 705,21 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду доказів сплати на
користь позивача заявлених до
стягнення 781,13 грн. річних (3 %), повністю
або частково.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 781,13 грн.
річних (3 %) підлягають частковому
задоволенню, у сумі 780,92 грн. У стягненні
з відповідача 0,21 грн. річних (3 %) має
бути відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України, у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. Розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
незалежно або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг). Згідно з ч. 6 ст.
231 Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 5.4. договору за
прострочення платежу більш як на три
банківські дні відповідач зобов'язаний
сплатити позивачеві пеню в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
боргу за кожен день прострочки оплати
до дати повного розрахунку за товар.

Таким чином, договором передбачено
відповідальність відповідача за
прострочення виконання грошового
зобов'язання з оплати товару у вигляді
пені, визначено (узгоджено сторонами
договору) розмір пені (подвійна
облікова ставка Національного банку
України) та встановлено, в порядку ч. 6
ст. 232 Господарського кодексу України,
що нарахування пені здійснюється до
дати повного розрахунку за товар.

Як встановлено судом, при розрахунку
заявленої до стягнення 3 676,87 грн. пені
позивачем не враховано, що кількість
днів у 2012 (високосному) році складає 366
дні.

Крім цього, суд констатує про те, що у
виконаному позивачем розрахунку пені
має місце описка: правильно вказано
загальну тривалість періоду
нарахування пені як 535 днів (535 днів
відповідає тривалості періоду часу з
10.11.2012р. по 28.04.2014р., включно), проте,
неправильно вказано початкову дату
періоду нарахування пені, а саме,
01.11.2012р. замість 10.11.2012р.).

Судом здійснений власний розрахунок
пені за станом на визначену у
розрахунках позивача дату, а саме, по
28.04.2014р., у зв'язку з простроченням
виконання відповідачем грошового
зобов'язання з оплати товару позивача
загальною вартістю 17764,00 грн., який
вказаний у видатковій накладній №
від 30.10.2012р.

Як вже було вказано за текстом даного
рішення, період прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання у розмірі 17764,00 грн.
(вартість товару згідно зазначеної
видаткової накладної) складає 535 днів =
52 дні (з 10.11.2012р. по 31.12.2012р.) + 365 днів (з
01.01.2013р. по 31.12.2013р.) + 118 днів (з 01.01.2014р. по
28.04.2014р.)

Пеня за період з 10.11.2012р. по 31.12.2012р.,
включно, (за 52 дні) на суму
заборгованості у розмірі 17764,00 грн.
складає 378,58 грн.

378,58 грн. = ((17764,00 грн. х 52 х 2 х 7,5) /100) / 366

Пеня за період з 01.01.2013р. по 09.06.2013р.,
включно, (за 160 днів) на суму
заборгованості у розмірі 17764,00 грн.
складає 1 164,85 грн.

1 164,85 грн. = ((17764,00 грн. х 160 х 2 х 7,5) /100) / 365

Пеня за період з 10.06.2013р. по 12.08.2013р.,
включно, (за 64 дні) на суму
заборгованості у розмірі 17764,00 грн.
складає 436,07 грн.

436,07 грн. = ((17764,00 грн. х 64 х 2 х 7,0) /100) / 365

Пеня за період з 13.08.2013р. по 14.04.2014р.,
включно, (за 245 днів) на суму
заборгованості у розмірі 17764,00 грн.
складає 1 550,09 грн.

1 550,09 грн. = ((17764,00 грн. х 245 х 2 х 6,5) /100) / 365

Пеня за період з 15.04.2014р. по 28.04.2014р.,
включно, (за 14 днів) на суму
заборгованості у розмірі 17764,00 грн.
складає 129,46 грн.

129,46 грн. = ((17764,00 грн. х 14 х 2 х 9,5) /100) / 365

Загальна сума вказаної пені складає 3
659,05 грн. = 378,58 грн. + 1 164,85 грн. + 436,07 грн. + 1
550,09 грн. + 129,46 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду доказів сплати на
користь позивача заявлених до
стягнення 3 676,87 грн. пені, повністю або
частково.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити про наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Приписами ст. 257 Цивільного кодексу
України встановлено загальну позовну
давність тривалістю у три роки.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 258 Цивільного
кодексу України встановлено
спеціальну (скорочену) позовну
давність тривалістю у один рік до вимог
про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з п. 5 ст. 261 Цивільного кодексу
України за зобов'язанням з визначеним
строком виконання перебіг позовної
давності починається зі спливом строку
виконання, а за зобов'язанням, строк
виконання яких не визначено, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли у кредитора виникло право
пред'явити вимогу про виконання
зобов'язання.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. При цьому, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Оскільки, грошове зобов'язання з оплати
товару позивача загальною вартістю
17764,00 грн., який вказаний у видатковій
накладній № від 30.10.2012р., є
простроченим відповідачем з 10.11.2012р.,
позов про стягнення з відповідача
3676,87грн. пені, нарахованої за період з
10.11.2012р. по 28.04.2014р., включно, поданий
позивачем до суду 28.04.2014р. (дата
надсилання позову до суду поштою,
згідно відбитку календарного
поштового штемпелю на конверті), то
позовні вимоги про стягнення з
відповідача пені, нарахованої до
28.04.2013р., заявлено позивачем з пропуском
встановленого ч.2 ст.258 Цивільного
кодексу України спеціального строку
позовної давності.

З 28.04.2013р. по 28.04.2014р., включно, позивачем
нараховано відповідачеві 2429,53 грн. пені

2429,53 грн. = 313,91 грн. (з 28.04.2013р. по 09.06.2013р.,
включно) + 436,07 грн. (з 10.06.2013р. по 12.08.2013р.,
включно) + 1 550,09 грн. (з 13.08.2013р. по 14.04.2014р.,
включно) + 129,46 грн. (з 15.04.2014р. по 28.04.2014р.,
включно)

Пеня за період з 28.04.2013р. по 09.06.2013р.,
включно, (за 43 дні) на суму
заборгованості у розмірі 17764,00 грн.
складає 313,91 грн.

313,91 грн. = ((17764,00 грн. х 43 х 2 х 7,5) /100) / 365

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 3 676,87 грн.
пені підлягають частковому
задоволенню, у сумі 2 429,53 грн. У
стягненні з відповідача 1 247,34 грн. пені
має бути відмовлено.

Додатково, суд вважає за необхідне
зазначити про наступне. Пункти 1 та
2.позовних вимог позивача за текстом
позовної заяви (кожен з цих пунктів),
крім власне вимог про стягнення з
відповідача, суми заборгованості, з
урахуванням штрафних санкцій, та суми
судового збору, містять вимогу про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахування грошових сум
заборгованості та судового збору на
певний банківський рахунок позивача. В
контексті заявленого позову, суд не
розглядає вказані вимоги, як окремі
позовні вимоги. Здійснення
перерахування заявлених до стягнення
грошових сум заборгованості та
судового збору перебуває у
безпосередньому причино-наслідковому
зв'язку із позовною вимогою про
стягнення грошових коштів: повне (або
часткове) задоволення судом позову
тягне за собою стягнення з відповідача
коштів на користь позивача за
вказаними у позовній заяві реквізитами
позивача, які дублюються
(відтворюються такими самими як у
позовній заяві) у наказі суду про
примусове виконання рішення. За таких
обставин відсутні підстави для
вирішення судом питання про винесення
ухвали про припинення провадження у
справі, в порядку п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, в частині вимог позивача про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахування грошових сум
заборгованості та судового збору на
певний банківський рахунок позивача.
Про наявність таких підстав
стверджувалося відповідачем у відзиві
з посиланням на ст. 59 ГПК України,
відповідне клопотання, в порядку ст. 22
ГПК України, відповідачем не
заявлялося.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Позов задовольняється на 94,54 %.

94,54 % = ((21613,95 грн. (загальний розмір
задоволених позовних вимог) / (22861,51 грн.
(загальний розмір заявлених позовних
вимог)) х 100 %

У зв'язку із цим 94,54 % або 1 727,25 грн.
судового збору покладається на
відповідача, решта - на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1
(місце проживання: АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гарден Клаб"
(місцезнаходження: 33003, Рівненська обл.,
м. Рівне, вул. Гагаріна, буд.39, корп. 5А;
ідентифікаційний код юридичної особи
21094844; р/р 9 в АТ "Райффайзен Банк
Аваль" м. Київ, МФО 380805) 17 764 (сімнадцять
тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 00
коп. заборгованості з оплати товару, 639
(шістсот тридцять дев'ять) грн. 50 коп.
втрат від інфляції, 780 (сімсот
вісімдесят) грн. 92 коп. в якості річних,
2429 (дві тисячі чотириста двадцять
дев'ять) 53 коп. пені та 1 727 (одна тисяча
сімсот двадцять сім) грн. 25 коп.
компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 03.12.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов