ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 р.
Справа № 917/2142/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго" в особі
Кременчуцької філії, 36022, м. Кременчук,
вул. 60 років Жовтня, 8

до Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку №74, 39600, м.
Кременчук, вул. 1905 року, буд.7

про стягнення грошових коштів у сумі 89
996,62 грн.

Cуддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: Фатьянова Г.В.

від відповідача: відсутні

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення та повідомив дату
складання повного рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна
заява про стягнення грошових коштів у
сумі 89996,62 грн. заборгованості за
спожиту теплову енергію за договором
№641 від 01.08.2008 року за період з
листопада 2011 р. по серпень 2014 р.

Позивач на позовних вимогах наполягає
з мотивів, зазначених у позовній заяві.
Зокрема, посилається на неналежне
виконання відповідачем умов договору
№ 641 від 01.08.2008р. на постачання теплової
енергії в гарячій воді в частині
оплати.

Відповідач про дату, час та місце
розгляду даної справи повідомлявся
ухвалою суду від 20.10.2014 р. про порушення
провадження у справі, яка отримана
відповідачем. Про це свідчить поштове
повідомлення (а.с. - 169) та ухвалою від
25.11.2014 р. про відкладення розгляду
справи, що була направлена
відповідачеві за адресою, яка
зазначена у позовній заяві. Дана ухвала
повернулася з відміткою поштової
установи - "За закінченням терміну
зберігання".

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України N 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" в разі
якщо ухвалу у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд вважає, що ним
вжиті достатні заходи для повідомлення
відповідача у справі про дату, час та
місце розгляду справи.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, закінчення встановленого ст. 69
ГПК України строку вирішення спору,
відсутність клопотання щодо
продовження строку вирішення спору,
суд не оцінює неявку представників
сторін у судове засідання як підставу
для подальшого відкладення розгляду
справи. Спір розглядається за наявними
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив:

01.08.2008 р. між Відкритим акціонерним
товариством "Полтаваобленерго"
(відповідно до Статуту ПАТ
"Полтаваобленерго" є новим
найменуванням ВАТ "Полтаваобленерго")
та Об'єднанням співвласників
багатоквартирного будинку №74 було
укладено договір № 641 про постачання
теплової енергії в гарячій воді (далі -
Договір) (арк. спр. -159-160), відповідно до
якого теплопостачальна організація
зобов'язалася надавати споживачеві
вчасно та відповідної якості послуги з
постачання теплової енергії в гарячій
воді, а споживач зобов'язався своєчасно
оплачувати надані послуги за
встановленими тарифами та здійснювати
інші платежі у строки і на умовах,
передбачених цим договором та
додатками до нього (п. 1.1 Договору).

При цьому сторони узгодили, зокрема,
наступне :

- позивач зобов'язується надавати
споживачеві вчасно та відповідної
якості послуги з постачання теплової
енергії в гарячій воді на потреби
згідно з Додатком №1 "Перелік об'єктів
споживача та характеристика об'єкта
надання послуг з теплопостачання" та в
обсягах згідно з Додатком №2 "Обсяги
теплового навантаження та
теплопостачання" (п. 2.1.2 Договору);

- відповідач зобов'язується оплачувати
позивачеві вартість спожитої теплової
енергії та додаткові рахунки, виписані
на підставі цього договору, згідно з
умовами цього договору та додатку до
нього № 4 "Про порядок розрахунків за
спожиту теплову енергію" (п. 2.2.2
Договору);

- цей договір набирає чинності з дня
його підписання і укладається на строк
до 31.12.2008 р. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення його
строку однією із сторін не буде
письмово заявлено про розірвання або
необхідність перегляду його умов (п. 7.10
Договору).

За даними позивача даний договір є
діючим відповідно до п. 7.10 Договору,
оскільки сторонами не було вчинено
будь-яких дій, спрямованих на
розривання даного Договору.

Обсяги теплового навантаження та
теплоспоживання визначені додатком №2
до договору (арк. справи 161), тарифи на
теплову енергію - додаток №3 (арк.
спр.162), умови обмеження та припинення
подачі теплової енергії додатком №7
(арк. справи 165), порядок розрахунків за
спожиту теплову енергію - додаток № 4
(арк. спр.162).

Сплату рахунків позивачу, виписаних на
виконання даного Договору, відповідач
зобов'язаний проводити не пізніше семи
календарних днів з моменту їх
надсилання (надання) (п. 1 Додатку №4).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем за період з листопада 2011 р. по
серпень 2014 р. було виконано договірні
зобов'язання з надання послуг по
постачанню споживачу теплової енергії
у вигляді гарячої води та виставлені
відповідачу рахунки на оплату
отриманих послуг (рахунки в матеріалах
справи, арк. спр. -10-38). Докази
направлення даних рахунків
відповідачеві поштою додано до
позовної заяви (арк. спр. - 143-158).

Відповідач в порушення прийнятих на
себе зобов'язань за вказаним договором
повністю не оплатив поставлену теплову
енергію у вигляді гарячої води у
встановлений строк, у зв'язку з чим
заборгованість останнього на момент
подання позову, та розгляду даної
справи складає 89996,62грн. (розрахунок
суми заборгованості арк.7-9 справи,
докази часткової оплати а.с. - 39-142). Дана
обставина відповідачем не спростована.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Правочин за приписами ст. 204 Цивільного
кодексу України є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного
кодексу України визначено, що
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України,
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином та в установлений строк,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, кореспондуючи права та
обов'язки його сторін, суд дійшов
висновку, що оцінка правомірності
заявлених вимог має здійснюватись з
урахуванням приписів законодавства,
які регламентують правовідносини з
договору про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною першою ст. 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідно до п.п. 5 п. 3 ст. 20 Закону
України № 1875-IV від 24.06.2004 р. "Про
житлово-комунальні послуги" (із змінами
та доповненнями) споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

На підставі матеріалів справи, поданих
сторонами доказів суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу у сумі 89996,62
грн. є правомірними, обґрунтованими,
підтверджуються належними та
допустимими доказами (договір № 641 від
01.08.2008 року на постачання теплової
енергії у вигляді гарячої води та
додатки до нього, рахунки на оплату
послуг та докази їх надсилання, докази
часткової оплати) та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази
обґрунтованості та правомірності
позовних вимог. Відповідач правами,
наданими йому ГПК України, не
скористався, будь-яких доказів, що
спростовували б факт відсутності
заборгованості чи її розмір, не надав.

За викладеного, застосовуючи основні
конституційні засади судочинства,
принцип верховенства права, виходячи з
фактичних обставин справи, з'ясування
природи дійсних правовідносин між
сторонами у даному спорі та чинного
законодавства України, яке повинно
застосовуватися до них при вирішенні
спору, господарський суд дійшов до
висновку про задоволення позовних
вимог.

Судовий збір, сплачений позивачем,
підлягає відшкодуванню йому за рахунок
відповідача (ст.49 ГПК України).

На підставі матеріалів справи та
керуючись статтями 32, 33,43,49, 75, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку №74 (39600, м.
Кременчук, вул. 1905 року, буд.7) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Полтаваобленерго", м. Полтава в особі
Кременчуцької філії (39601, м. Кременчук,
вул. 60 років Жовтня, 8, код 25717118):

- на р/р 0 в ВАТ "Ощадбанк" м.
Полтава, МФО 3314674, код 25177118 - 89996,62 грн.
основного боргу;

- на р/р 1124 в ПГРУ КБ "Приватбанк"
м. Полтава, МФО 331401, код 25717118 - 1827,00 грн.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.12.2014 р.

Суддя
Н.Г. Гетя