ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

21.10.2014р.
Справа № 917/1736/14

Господарський суд Полтавської
області

в складі головуючого судді Кульбако
М.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Данілова Н.Н.,

від відповідача: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства

теплового господарства
"Полтаватеплоенерго",

вул.Комарова, 2а, м.Полтава, 36008

до Відкритого акціонерного товариства
Бурова компанія "Букрос",

вул. Монастирська,12, м.Полтава, 36020

про стягнення 9 986, 55 грн., -

В С Т А Н О В И В :

Полтавське обласне комунальне
виробниче підприємство теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
звернулось до господарського суду
Полтавської області з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Бурова компанія "Букрос" про стягнення
9 986, 55грн., з яких 8861,04 грн. - основної
заборгованості, 151,12 грн. - пені, 145,49 грн.
- 3 % річних, 828,90 грн. - інфляційних втрат,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем зобов'язання за договором
№32/141 на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води, укладеного між
сторонами 09.12.2003р. (в редакції
додаткової угоди від 03.02.2011р.) з метою
забезпечення гарячого водопостачання
приміщень по вул. Красіна, 63, кв. №193,195,
205 та Сапіго, 6, кв. №2 у м. Полтава.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштових
відправлень (а.с.27,28), в судове засідання
не з'явився, вимоги суду, викладені в
ухвалі про порушення провадження у
справі від 20.08.2014р. та в ухвалах про
відкладення розгляду справи від
03.09.2014р. та 06.10.2014р. не виконав.

Зважаючи на те, що судом
створено всі необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення відповідача
про час та місце розгляду справи, та
виходячи з того, що явка представника
відповідача не визнавалася
обов'язковою, а участь в засіданні суду
є правом, а не обов'язком сторін, суд
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними у ній матеріалами у
відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив, що 09.12.2003р. між
Полтавським обласним комунальним
виробничим підприємством теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
(далі - "Теплопостачальна організація")
та Відкритим акціонерним товариством
"Бурова компанія "Букрос" (далі -
"Споживач") було укладено договір №32/141
на відпуск теплової енергії у вигляді
гарячої води, відповідно до умов якого
"Теплопостачальна організація" бере на
себе постачання теплової енергії у
вигляді гарячої води з метою
забезпечення опалення та гарячого
водопостачання приміщень "Споживача"
за адресами по вул. Красіна, 63, кв.№193,195,
205 та Сапіго, 6, кв. №2 (п.1 Договору в
редакції Додаткової угоди від 04.02.2013р.
до Договору).

Відповідно до п.2 Договору межею
розподілу є вимикаючий пристрій в ТК
спільна система опалення з жилим
будинком.

Відповідно до п.10 Договору (в
редакції додаткової угоди від 03.02.2011р.)
оплата вартості теплової енергії,
спожитої на опалення проводиться
"Споживачем" на підставі рішення
третьої сесії Полтавської обласної
ради VI скликання від 01.02.2011р. "Про
забезпечення виконання постанов
Національної комісії регулювання
електроенергетики України":

- вартість 1 кв. м. опалювальної площі в
місяць протягом року - 3,04 грн.;

- вартість підігріву води на одного
мешканця - 41,86грн., або 13,12 грн. за 1 кв. м.
(при наявності приладу обліку гарячого
водопостачання), з врахуванням ПДВ.
Тарифи застосовуються з 01.01.2011р.

Пунктом 11 Договору передбачено, що всі
розрахунки за відпущену теплову
енергію проводяться плановими
платежами за платіжними дорученнями
платика в розмірі 1/3 обсягів місячного
споживання теплової енергії:

- за першу декаду розрахункового
періоду - до 25 числа місяця
попереднього розрахунковому періоду;

- за другу декаду розрахункового
періоду - до 10 числа розрахункового
періоду;

- кінцевий розрахунок проводиться до 30
числа звітного місяця з урахуванням
суми проміжних платежів.

Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України
"Про державне регулювання у сфері
комунальних послуг" та згідно абзацу 7
ст.16 Закону України "Про
теплопостачання" Національна комісія,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг встановлює
тарифи на теплову енергію суб'єктам
природних монополій та суб'єктам
господарювання на суміжних ринках у
сфері теплопостачання.

Відповідно до п.2 Порядку
формування тарифів на теплову енергію,
її виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 869 від 01.06.2011 року
"Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на житлово -
комунальні послуги, визначено, що він
застосовується під час установлення
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг та органами
місцевого самоврядування тарифів на
теплову енергію, її виробництво
транспортування та постачання,
послуги з централізованого опалення і
постачання гарячої води для суб'єктів
природних монополій, а також суб'єктів
господарювання на суміжних ринках та
поширюється на таких суб'єктів під час
розрахунку зазначених тарифів.

Згідно постанови Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 року №869
"Про забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на житлово -
комунальні послуги" Національною
комісією державного регулювання у
сфері комунальних послуг постановою
№81 від 30.09.2011 року встановлено ПОКВПТГ
"Полтаватеплоенерго" тарифи на теплову
енергію для потреб інших споживачів в
сумі 802,18 грн. за 1 Гкал (без ПДВ).

Пунктом 23 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою Кабінетів Міністрів
України №1198 від 03.10.2007 року розрахунки
за спожиту енергію здійснюються на
межі продажу, яка є межею балансової
належності (відповідальності),
відповідно до договору на підставі
показів вузла обліку згідно з діючими
тарифами (цінами), затвердженими в
установленому порядку.

Статтею 526 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Позивач на виконання умов договору
надав відповідачу теплову енергію на
загальну суму 8861,04 грн. за період з
01.05.2013р. по 31.05.2014р., а відповідач прийняв
теплову енергію, що підтверджується
наданими позивачем доказами.

Як встановлено судом і не спростовано
відповідачем, відповідач не здійснював
оплату в розміри та строки, встановлені
договором, внаслідок чого у
відповідача утворилась заборгованість
в сумі 8861,04 грн., яка підтвержується
належними доказами, а тому позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу підлягають задоволенню.

Крім вимог про стягнення основного
боргу, позивачем також заявлено вимоги
про стягнення 151,12 грн. - пені, 145,49 грн. - 3%
річних та 829,90 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (частина 1 статті 612 ЦК
України)

Статтею 625 ЦК України встановлено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) визначена
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК
України, якщо предметом неустойки
(штрафу, пені) є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" суб'єкти
підприємницької діяльності, які
використовують нежилі будинки і
приміщення, належні їм на праві
власності або орендовані ними на
підставі договору, для провадження
цієї діяльності сплачують комунальні
послуги за тарифами, які у
встановленому законодавством порядку
відшкодовують повну вартість їх
надання та пропорційну частку витрат
на утримання прибудинкової території;
за несвоєчасні розрахунки за спожиті
комунальні послуги сплачують пеню в
розмірі одного відсотка від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100 відсотків загальної суми
боргу.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони, укладаючи договір на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води, передбачили, що у випадку
несплати у вказані в договорі строки
нараховується пеня в розмірі 1% за кожен
день прострочки платежу, але не може
первищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
якщо інше не передбачено діючим
законодавством України. ( п. 11 Договору)

Як свідчать матеріали справи,
відповідач несвоєчасно оплатив
теплову енергію у вигляді гарячої води,
чим порушив вимоги пункту 11.3 Договору,
в зв'язку з чим вимоги позивача щодо
стягнення пені в розмірі 151,12 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання є обґрунтованою і
підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зважаючи на порушення відповідачем
своїх зобов'язань зі своєчасної оплати,
вимоги позивача про стягнення 145,49 грн. -
3% річних та 828,90 грн. інфляційних втрат
підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.49 ГПК України,
судові витрати покладаються на
відповідача.

З урахуванням викладеного та керуючись
ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Бурова компанія "Букрос"
вул. Монастирська,12, м.Полтава, 36020,
ідентифікаційний код 00143136, інші
відомості - не відомі) на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" (вул.
Комарова, 2а, м. Полтава, 36008, р/р 260007148 АК
"Полтава-банк" МФО 331489 ,
інші відомості - не відомі): 8861,04 грн. -
основного боргу, 151,12 грн. - пені, 145,49 грн.
- 3% річних, 829,90грн. - інфляційних втрат,
та 1 827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. Рішення може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Полтавської області
на протязі 10 днів.

СУДДЯ
Кульбако М.М.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.