Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "02" грудня 2014 р.
Справа № 906/1372/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Пустовіт М.Л. - посв.
№020924 від 07.10.13р.

від 1-го відповідача: Поліщук О.Г. - посв.
№26/213 від 03.03.14р.

від 2-го відповідача: ОСОБА_3 - дов. від
27.10.14р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора м. Житомира

до 1. Житомирської міської ради (м.
Житомир);

2. Фізичної особи - підприємця -
ОСОБА_4 (м. Житомир)

про визнання незаконним та скасування
рішення, визнання недійсними договорів
оренди земельної ділянки та повернення
земельної ділянки

Прокурор м. Житомира звернувся до
господарського суду Житомирської
області з позовом до відповідачів про
визнання незаконним та скасування
рішення 11 сесії 6 скликання
Житомирської міської ради №342 від
29.03.12р. "Про вилучення, припинення,
надання права користування земельними
ділянками юридичним і фізичним особам,
внесення змін та доповнень до рішень
міської ради" в частині затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки 2-му відповідачеві -
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4,
площею 0,0030 га за адресою: АДРЕСА_2 для
будівництва та обслуговування
будівель торгівлі; про визнання
недійсними договорів оренди земельної
ділянки площею 0,0030 га за адресою:
АДРЕСА_2 №00249 від 27.06.12р. і №192 від
04.08.14р., укладених між відповідачами, а
також про зобов'язання Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 повернути зазначену
вище земельну ділянку до земель
територіальної громади м. Житомира.

Прокурор в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі з
підстав, викладених в позовній заяві.
Просив суд задовольнити позов. Проти
заявленого 2-им відповідачем
клопотання про зупинення провадження у
справі заперечував.

Представники відповідачів в засіданні
суду проти позову заперечували з
мотивів, зазначених у відзивах на
позовну заяву. Просили суд відмовити
прокурору в задоволенні позову. Крім
того, підтримали заявлене 28.10.14р.
клопотання про зупинення провадження у
справі до вирішення Вищим
адміністративним судом України справи
№2а-313/12, в якій предметом розгляду є
рішення Житомирської міської ради від
07.12.11 р. №245 "Про надання дозволу та
складання проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок
юридичним та фізичним особам -
суб'єктам підприємницької діяльності",
в тому числі і 2-му відповідачеві - ФОП
ОСОБА_4 Зазначили, що постановою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.13р. у
справі №2а-313/12 визнано протиправним та
скасовано вищезазначене рішення
Житомирської міської ради №245 від
07.12.11р. Відповідачами у даній справі
подано касаційну скаргу на вищевказану
постанову Житомирського апеляційного
адміністративного суду, і тому просять
провадження у даній справі зупинити до
розгляду касаційної скарги.

Суд відхиляє клопотання 2-го
відповідача про зупинення провадження
у справі, оскільки, відповідачами не
надано належних доказів в
підтвердження заявленого клопотання, а
саме: не надано доказів призначення
Вищим адміністративним судом України
касаційної скарги у справі №2а-313/12 до
розгляду.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, постанова Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 14.02.13р. у справі №2а-313/12 набрала
законної сили з моменту її
проголошення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
відповідачів та прокурора,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням 11 сесії 6 скликання
Житомирської міської ради №343 від
29.03.12р. "Про вилучення, припинення,
надання права користування земельними
ділянками юридичним і фізичним особам,
внесення змін та доповнень до рішень
міської ради" (а.с.28) затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та надано в постійне
користування та в оренду земельні
ділянки юридичним і фізичним особам
відповідно до додатку 2 до цього
рішення.

Згідно з додатком 2 до зазначеного
рішення (а.с.29), 2-му відповідачеві -
Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4
затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та надано
в оренду земельну ділянку площею 0,0030 га
за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі.

На виконання зазначеного рішення
Житомирської міської ради, 27.06.12р. між
відповідачами був укладений договір
оренди землі (а.с.30-32), який
зареєстровано в Управлінні
Держкомзему у м. Житомирі за №00249.

Відповідно до даного договору, 1-ий
відповідач (орендодавець) надає, а 2-ий
відповідач (орендар) приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
для будівництва та обслуговування
будівель торгівлі за адресою: АДРЕСА_2

Пунктом 2 договору визначено, що в
оренду передається земельна ділянка
загальною площею 0,0030 га, в тому числі
під будівлями та спорудами - 0,0030 га.

На земельній ділянці об'єкт нерухомого
майна відсутній, а також інші об'єкти
інфраструктури: електромережа (п. 3
договору).

Кадастровий номер земельної ділянки:
:08:014:0016 (п. 4 договору).

Згідно з п.13 вказаного договору,
цільове призначення земельної ділянки
(категорія земель) - землі житлової та
громадської забудови.

Пунктом 18 договору передбачено, що
передача земельної ділянки орендарю
здійснюється у триденний строк після
державної реєстрації цього договору за
актом її приймання-передачі.

Слід зазначити, що орендодавець
передав, а орендар прийняв в строкове
платне користування визначену в
договорі земельну ділянку, про що
свідчить акт прийому -передачі (а.с.35).

Пунктом 6 договору сторони визначили,
що даний договір укладено на 2 роки.

На виконання рішення 36 сесії 6
скликання Житомирської міської ради
№709 від 18.06.14р. "Про поновлення
договорів оренди земельних ділянок
фізичним особам - підприємцям" (а.с.36-37),
04.08.14р. між відповідачами строком на 5
років укладено договір оренди землі
№192, за умовами якого у користування
2-го відповідача на тих же самих умовах
передано спірну земельну ділянку
площею 0,0030 га за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.38-39).

В обгрунтування заявленого позову
прокурор зазначає, що вищевказане
рішення Житомирської міської ради №342
від 29.03.12р. прийнято з порушенням норм
чинного законодавства України.
Зокрема, зазначено, що спірна земельна
ділянка у відповідності до ст. 124
Земельного кодексу України повинна
була бути передана в оренду за
результатами проведення земельних
торгів, оскільки на вказаній ділянці
відсутні будь-які об'єкти нерухомого
майна, наявність яких відповідно до п. 1
ч.2 ст. 134 ЗК України є підставою для
передачі земельних ділянок без
проведення процедури земельних торгів.

Разом з тим, земельна ділянка площею
0,0030 га за адресою у АДРЕСА_2
Житомирською міською радою передана в
оренду Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_4 без процедури проведення
земельних торгів, що є порушенням норм
земельного законодавства України.

Тому, обгрунтовуючи позовні вимоги
вищевикладеними обставинами, прокурор
звернувся з даним позовом до суду, в
якому просить визнати незаконним та
скасувати рішення Житомирської
міської ради №342 від 29.03.12р., а також
визнати недійсними укладені на
підставі зазначеного рішення договори
оренди землі №00249 від 27.06.12р. та
№192 від 04.08.14р. та повернути земельну
ділянку до земель територіальної
громади м. Житомира.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку про задоволення
позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до абзацу 1 пункту 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України (в редакції, чинній на
момент прийняття спірного рішення) до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно зі ст.12 Земельного Кодексу
України розпорядження землями
територіальних громад, надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу,
відноситься до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст.

Частиною 1 ст.116 Земельного кодексу
України визначено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

У відповідності до ст.124 Земельного
кодексу України, яка визначає порядок
передачі земельних ділянок в оренду (в
редакції, чинній на момент прийняття
оскаржуваного рішення ради), передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, визначеними статтею 122
цього Кодексу, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється за
результатами проведення земельних
торгів, крім випадків, встановлених
частинами другою, третьою статті 134
цього Кодексу. Передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
громадянам, юридичним особам,
визначеним частинами другою, третьою
статті 134 цього Кодексу, здійснюється в
порядку, встановленому статтею 123 цього
Кодексу. Передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у власності
громадян і юридичних осіб,
здійснюється за договором оренди між
власником земельної ділянки і
орендарем. Підставою для укладення
договору оренди може бути
цивільно-правовий договір про
відчуження права оренди.

Частиною 1 ст.134 Земельного кодексу
України передбачено, що земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них (оренда,
суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з
розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Згідно абзацу 1 частини 2 статті 134
Земельного кодексу України, не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них, зокрема, у
разі розташування на земельних
ділянках об'єктів нерухомого майна
(будівель, споруд), що перебувають у
власності фізичних або юридичних осіб.

Разом з тим, відповідачами не надано
доказів в підтвердження розташування
на спірній земельній ділянці площею
0,0030 га за адресою АДРЕСА_2 об'єктів
нерухомого майна (будівель, споруд),
право власності на яке зареєстроване
за другим відповідачем - підприємцем
ОСОБА_4.

При цьому, слід зазначити, що вказана
земельна ділянка надавалась ФОП ОСОБА_4
під павільйон громадського харчування
площею 30 кв. м., що розміщений на ній на
пiдставi рішення Житомирської міської
ради №1261 від 23.06.2010р. "Про погодження,
надання дозволу на розміщення малих
архiтектурних форм та укладення
особистих строкових сервітутів".

Однак, павільйон громадського
харчування не відноситься до об'єктів
нерухомості, з огляду на наступне.

Вiдповiдно до частини 1 статті 181
Цивільного кодексу України до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні дiлянки,
а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливими без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Статтею 21 Закону України "Про
благоустрій населених пунктів"
визначено, що павiльйон належить до
малих архітектурних форм, тобто, до
елементiв декоративного чи iншого
оснащення об'єкта благоустрою.

Згідно з п.3.5 Інструкції щодо
заповнення форм державних
статистичних спостережень стосовно
торгової мережі та мережі ресторанного
господарства, затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України №327 вiд 24.10.2005р., павільйон -
рiзновид об'єкта роздрібної торгівлі,
який розташований в споруді легкого,
некапітального будiвництва з невеликою
торговою залою і допоміжними
приміщеннями.

Статтею 3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їx обтяжень" визначено, що
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Права на нерухоме майно
та їх обтяження виникають з моменту
такої реєстрації.

Водночас, відповідно до Інформаційної
довідки з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно №22532449 вiд
03.06.2014р. (а.с.42) вiдомостi щодо власника
об'єктів нерухомого майна на земельній
ділянці (кадастровий номер
:08:014:0016) за адресою АДРЕСА_2
відсутні.

Крім того, у пункті 7 додатку 2 до
рішення Житомирської міської ради №362
від 24.04.2012 р. (а.с.29) в якості підстави
надання земельної ділянки у графі 13
"свідоцтво (витяг) про реєстрацію права
власності на нерухоме майно (дата,№) не
вказано жодного правовстановлюючого
документу на нерухоме майно, зазначено
лише, що такою підставою стала схема
генплану. Відсутні будь-які посилання
щодо наявності на вказаній земельній
ділянці об'єктів нерухомого майна і у
самому проекті землеустрою щодо її
відведення (а.с.12-26).

Таким чином, наявність на земельній
ділянці павільйону громадського
харчування не є підставою для надання
підприємцю ОСОБА_4 для будівництва та
обслуговування будiвель торгівлі
земельної ділянки площею 0,0030 га за
адресою АДРЕСА_2 без проведення
процедури земельних торгів.

Також слід зазначити, що постановою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 14.02.2013р.
частково задоволено позов прокурора м.
Житомира та з вищенаведених підстав
скасовано рiшення восьмої сесії
Житомирської міської ради шостого
скликання №245 вiд 07.12.11р. "Про надання
дозволу на складання проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок юридичним та фiзичним особам",
зокрема, в частині надання дозволу ФОП
ОСОБА_4 на розробку зазначеного вище
проекту землеустрою щодо вiдведення
земельної ділянки площею 0,0030 га за
адресою АДРЕСА_2 (а.с.44-47).

Таким чином, враховуючи викладені
обставини щодо відсутності на
переданій в оренду 2-му відповідачеві
земельній ділянці належних останньому
на праві власності об'єктів
нерухомості, а отже, відсутності
передбачених ч.2 ст.134 ЗК України
підстав, передача в користування
спірної земельної ділянки
Житомирською міською радою відповідно
до вищенаведених вимог чинного
законодавства, повинна була
відбуватися на конкурентних засадах
(земельних торгах).

Однак, оспорюване рішення 11 сесії 6
скликання Житомирської міської ради
від 29.03.2012 р. №342 "Про вилучення,
припинення, надання права користування
земельними ділянками юридичним і
фізичним особам, внесення змін та
доповнень до рішень міської ради" в
частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 площею 0,0030 га за адресою АДРЕСА_2
для будівництва та обслуговування
будівель торгівлі - прийняте без
дотримання встановленого
законодавством порядку передачі в
оренду земельної ділянки на
конкурентних засадах, що є підставою
для визнання вказаного рішення
недійсним.

Статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України та
статтями 15, 16 Цивільного кодексу
України визначено право на звернення
до суду за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання
правопорушенням.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема,
визнання правочину недійсним, визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Статтею 152 Земельного кодексу України
встановлено, що власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється шляхом,
зокрема, визнання угоди недійсною;
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування.

За статтею 2 Земельного кодексу України
земельними відносинами є суспільні
відносини щодо володіння, користування
і розпорядження землею, суб'єктами в
яких виступають громадяни, юридичні
особи, органи місцевого самоврядування
та органи державної влади, а об'єктами -
землі в межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні паї (частки).

Відповідно до частини 1 статті 13
Конституції України земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Відповідно до статті 21 Цивільного
кодексу України суд визнає незаконним
та скасовує правовий акт
індивідуальної дії, виданий органом
державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси. Суд визнає незаконним та
скасовує нормативно-правовий акт
органу державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

Згідно пункту 10 статті 59 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

У даному випадку, позивачем у справі
виступає прокурор на захист інтересів
держави, у зв'язку з відсутністю
повноважень на відповідне звернення з
позовом до суду центрального органу
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі - Державної інспекції
сільського господарства України.

Тому суд вважає обґрунтованими доводи
прокурора про те, що незаконне надання
в користування спірної земельної
ділянки порушує інтереси держави у
сфері контролю за використанням та
охороною земель та ефективного
використання земельних ресурсів.

За таких обставин, враховуючи
встановлений при розгляді справи факт
невідповідності вимогам чинного
законодавства рішення 11 сесії 6
скликання Житомирської міської ради
від 29.03.12р. №342 "Про вилучення,
припинення, надання права користування
земельними ділянками юридичним і
фізичним особам, внесення змін та
доповнень до рішень міської ради" в
частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 площею 0,0030 га за адресою АДРЕСА_2
для будівництва та обслуговування
будівель торгівлі, та порушення
внаслідок прийняття незаконного
рішення інтересів держави,
господарський суд приходить до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог прокурора щодо визнання
вказаного рішення ради в зазначеній
частині недійсним.

При цьому, щодо вимоги про визнання
недійсними договорів оренди землі
№00249 від 27.06.12р. та №192 від 04.08.14р.,
укладених між Житомирською міською
радою та фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_4, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України
"Про оренду землі", орендарі набувають
права оренди земельної ділянки на
підставах і в порядку, передбачених
Земельним кодексом України, Цивільним
кодексом України, цим та іншими
законами України і договором оренди
землі.

Згідно статті 210 Земельного кодексу
України, угоди, укладені із порушенням
встановленого законом порядку
купівлі-продажу, ренти, дарування,
застави, обміну земельних ділянок,
визнаються недійсними за рішенням
суду.

У відповідності до частин 1, 3 статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

За приписами ч.1 статті 203 цього Кодексу,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

З позовами про визнання недійсними
правочинів щодо земельних ділянок
мають право звертатися сторони цих
правочинів (договорів), а також інші
зацікавлені особи, у разі порушення їх
прав або законних інтересів.

У даному випадку, суд визнає порушеними
інтереси держави, враховуючи
незаконність рішення органу місцевого
самоврядування в частині затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
спірної земельної ділянки 2-му
відповідачеві, на підставі якого
укладено договори оренди земельної
ділянки між першим та другим
відповідачем, та як наслідок, визнає й
наявність передбачених законом
підстав для визнання спірних договорів
оренди землі від 27.06.12р. і від 04.08.14р.
недійсними.

Крім того, враховуючи, що за наслідками
прийняття рішення про задоволення
позову повинно відбуватися реальне
поновлення та захист порушених прав,
господарський суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, вимоги
прокурора і в частині зобов'язання
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
повернути земельну ділянку площею 0,0030
га (кадастровий номер :08:014:0016) за
адресою АДРЕСА_2 до земель
територіальної громади м.Житомира.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставі
своїх доводів та заперечень.

Відповідачі позов щодо підстав та
предмету не оспорили.

Суд не бере до уваги твердження
представника Житомирської міської
ради про те, що вказана земельна
ділянка передається в оренду без
проведення аукціону відповідно до ч.2
ст.134 ЗК України, а саме: в інших
випадках, визначених законом, оскільки
відповідачами не зазначено такого
закону.

Також, є безпідставне посилання
відповідачів на те, що вказана земельна
ділянка не є вільною, оскільки згідно
графічних матеріалів малі
архітектурні форми прив'язані до
певної земельної ділянки, а тому
відносно них не може проводитися
аукціон.

Спростування вказаних доводів
наведено вище.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги прокурора обгрунтовані,
заявлені у відповідності до вимог
чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
наявними в матеріалах справи та
підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору
(ч.3 ст.49 ГПК України).

Оскільки при зверненні до суду
прокурора судовий збір за подання
позовної заяви не сплачується,
розподіл господарських витрат, у
даному випадку, стягнення до
Державного бюджету України судового
збору, здійснюється за результатами
вирішення спору. При цьому, судом
враховується наступне.

Згідно роз'яснень, наведених у п.2.11
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", якщо в
позовній заяві об'єднано дві або більше
вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

Відповідно до позовної заяви предметом
позову є визнання недійсним рішення,
визнання недійсними договорів від
27.06.12р. і від 04.08.14р. та повернення
земельної ділянки, тобто, одночасно 4
позовні вимоги немайнового характеру.

Підпунктом 2 п.2 ч.2 ст.4 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
справляється судовий збір у розмірі 1
мінімальної заробітної плати, тобто
1218,00 грн.

У даному випадку, згідно приписів ст.49
ГПК України, судовий збір за розгляд
усіх 4-х позовних вимог господарський
суд покладає на першого відповідача -
Житомирську міську раду, оскільки спір
в цілому виник внаслідок неправомірних
дій останнього.

Таким чином, з Житомирської міської
ради в доход Державного бюджету
України підлягає стягненню загалом
4872,00 грн. (1218,00 грн. х 4) судового збору.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати
рішення одинадцятої сесії
Житомирської міської ради шостого
скликання №342 від 29.03.2012р. "Про
вилучення, припинення, надання права
користування земельними ділянками
юридичним і фізичним особам, внесення
змін та доповнень до рішень міської
ради" в частині затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_4 (10003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
код НОМЕР_1) площею 0,0030 га за адресою
АДРЕСА_2 для будівництва та
обслуговування будівель торгівлі.

3. Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 0,0030 га за
адресою АДРЕСА_2, укладений 27.06.12р. між
Житомирською міською радою (10014,
м.Житомир, майдан С.П.Корольова,4/2,
ідентифікаційний код 13576954) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 (10003,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1),
зареєстрований у книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
за №00249.

4. Визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 0,0030 га за
адресою АДРЕСА_2, укладений 04.08.14р. між
Житомирською міською радою (10014,
м.Житомир, майдан С.П.Корольова,4/2,
ідентифікаційний код 13576954) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_4 (10003,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1),
зареєстрований у книзі записів
державної реєстрації договорів оренди
за №192.

5. Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4
(10003, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1) повернути земельну ділянку
площею 0,0030 га нормативною грошовою
оцінкою 21593,25 грн. (кадастровий номер
:08:014:0016) за адресою АДРЕСА_2 до
земель територіальної громади м.
Житомира.

6. Стягнути з Житомирської міської ради
(10014, м. Житомир, майдан С.П.Корольова, 4/2,
ідентифікаційний код 13576954)

в доход Державного бюджету України -
4872,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання: 05/12/14

Суддя
Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3,4 - сторонам (на вимогу)