ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.Справа № 922/4852/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем", м. Макіївка до
Вільшанської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області, п. Вільшани про стягнення
37983,20 грн. за участю представників
сторін:

позивача - Голубничий В.М. (довіреність
№36 від 13.11.2014 р.);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить суд стягнути з Вільшанської
сільської ради Дергачівського району
Харківської області на свою користь
заборгованість, яка виникла у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язань за
договорами про відеообстеження №1304
від 09.11.2013 р. та №1298 від 01.12.2013 р.
Відповідно вимог позовної заяви,
заявлена до стягнення сума
заборгованості становить 37983,20 грн.
Судові витрати просить суд в розмірі
1827,00 грн. покласти на відповідача.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні 24.11.2014 р. позовні
вимоги підтримав та просив позов
задовольнити.

21.11.2014 р. до канцелярії суду від
представника відповідача надійшов
відзив на позов, в якому він просив в
задоволенні позову відмовити повністю,
в зв'язку з тим, що договори на
проведення відео обстеження та дебіт
свердловини не є укладеними, оскільки
не містять дати укладання договору.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, витребувані
судом документи надав не в повному
обсязі, про причину неявки суд не
повідомив. Про час і місце слухання
справи був повідомлений належним
чином, про що свідчить поштове
повідомлення про вручення поштового
відправлення, яке долучене судом до
матеріалів справи.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що відповідач
був належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи й
відсутність представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає, згідно ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, за
можливе розгляд справи за позовної
заявою позивача за наявними у справі і
додатково наданими на вимогу суду
матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
та повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши в сукупності докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

29.11.2014 року між ТОВ "Відновлення
інженерних систем" (підрядник) та
Вільшанська селищна рада (замовник)
було укладено договір про
відеообстеження № 1304.

Згідно з п. 1.1. договору, замовник
доручив, а підрядник зобов'язався
надати послуги з відеообстеження
свердловини за адресою: смт. Вільшани,
Дергачівський район, Харківська
область.

Відповідно п. 3.2. договору про
відеообстеження №1304 від 29.11.2014 року
остаточний розрахунок за надання
послуг з відеообстеження згідно п. 1.1
договору здійснюється замовником
протягом 10 банківських днів з моменту
підписання обома сторонами акт
здачі-прийняття наданих послуг.

З матеріалів справи вбачається, що
29.11.2013 року підрядник виконав взяте на
себе зобов'язання по договору про
відеообстеження №1304 від 29.11.2014 року, що
підтверджується погодженим сторонами,
підписаним та скріпленим печатками
актом здачі-прийняття робіт №ОУ-000809 на
загальну суму 2 000,00 грн.

Крім того, 01.12.2013 року між ТОВ
"Відновлення інженерних систем"
(підрядник) та Вільшанська селищна рада
(замовник) було укладено договір № 1298.

Згідно з п. 1.1. договору № 1298 від 01.12.2013
року, замовник доручив, а підрядник
зобов'язався виконати власними та
залученими силами і засобами такі види
робіт: відновлення дебіту водозабірної
свердловини за адресою: смт. Вільшани,
Дергачівський район, Харківська
область.

У відповідності з пунктом 3.1. договору
№ 1298 від 01.12.2013 року за виконані роботи
замовником сплачується підряднику
сума, яка буде обумовлена актом
виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.2. умов договору,
оплата здійснюється протягом 10
календарних днів з моменту підписання
обома сторонами актів виконаних робіт
у безготівковій формі шляхом
перерахування замовником грошових
коштів на поточний рахунок підрядника.

З матеріалів справи вбачається, що
03.12.2013 року підрядник виконав взяте на
себе зобов'язання по договору № 1298 від
01.12.2013 року про що сторонами було
погоджено, підписано та скріплено
печатками акт приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року
від 03.12.2013 року за формою КБ-2в та
довідку про вартість виконаних
будівельних робіт за формою КБ-3 від
03.12.2013 року на загальну суму 35 983,20 грн.

Суд зазначає, що в матеріалах справи
відсутні будь які претензії стосовно
якості виконаних робіт або
прострочення строку здачі виконаних
робіт за вищевказаними договорами.

В порядку досудового врегулювання
спору, відповідно до частини 2 ст. 6
Господарського процесуального кодексу
України, позивачем 22.08.2014 року на адресу
відповідача було направлено вимогу про
сплату заборгованості №403, але на
момент подання даного позову
заборгованість не була погашена.

Статтею 129 Конституції України
зазначено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією з основних
засад судочинства.

Відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України),
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

На підставі ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків виникають з договорів та
інші правочини. Господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать ст. 174
Господарського кодексу України.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що
сторони є вільними в укладені договору,
в виборі контрагента та визначенні
умов договору з урахуванням вимог
цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту. Загальні положення
про договір визначені статям 626-637 ЦК
України, а порядок укладення, зміна і
розірвання договору статями 638-647, 649,
651-654 ЦК України. Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.
Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. У разі односторонньої відмови
від договору у повному обсязі або
частково, якщо право на таку відмову
встановлено договором або законом,
договір є відповідно розірваним або
зміненим. У разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюються або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Згідно статті 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу
України, замовник зобов'язаний
сплатити підрядникові обумовлену ціну
після остаточної здачі роботи, за
умови, що роботу виконано належним
чином і в погоджений строк.

У відповідності із ч. 1 ст. 853 Цивільного
кодексу України, замовник зобов'язаний
прийняти роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судом не приймаються до уваги
заперечення представника відповідача,
оскільки оригінали спірних договорів
містять дату, скріплені підписами
представників сторін та печатками.
Крім того, п.3.2 спірних договорів
містить умови оплати за Актами здачи-
прийняття : не пізніше 30 червня 2014року.

Таким чином, посилання відповідача на
те, що спірні договори є неукладеними є
необґрунтованим.

Враховуючи вказані обставини та
приймаючи до уваги вимоги ст. 526
Цивільного Кодексу України, а саме те,
що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, враховуючи те, що
відповідач не надав суду жодного
документу, який би спростовував
наявність заборгованості перед
позивачем, хоча мав можливість
скористуватись своїми процесуальними
правами та надати документи в
обґрунтування своєї позиції по справі,
суд дійшов висновку про те, що позовна
вимога позивача про стягнення з
відповідача коштів в розмірі 37983,20 грн.
правомірна та обґрунтована, тому
підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші
витрати, пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає за необхідне
покласти на відповідача витрати по
сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн.,
оскільки з його вини спір було доведено
до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Вільшанської сільської ради
Дергачівського району Харківської
області (62360, Харківська область,
Дергачівський район, Селище міського
типу Вільшани, вулиця Радянська,
будинок 4 / вулиця Ветеринарна, будинок
1; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Відновлення інженерних систем" (83136,
Донецька область, м. Макіївка, вул.
Чайковського, 89-А; )
заборгованість в розмірі 37983,20 грн. та
судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.12.2014 р.

Суддя Г.І. Сальнікова