м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22967/14 25.11.14

за позовом дочірнього підприємства
«ВОДОГРАЙ»

до Київської міської ради

про визнання недійсним рішення,

суддя Шкурдова Л.М.

за участю:

представника позивача - не з'явився;

представника відповідача - Дорошенко
О.С., довіреність №225-КР-973 від 11.09.2014;

Суть спору:

21.10.2014 дочірнє підприємство «ВОДОГРАЙ»
звернулось до господарського суду
міста Києва із позовною заявою до
Київської міської ради, в якій просить
суд визнати недійсним п.п. 282, 283, 284
рішення Київської міської ради №89/9146
«Про внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок у частині приведення
розміру річної орендної плати у
відповідність до положень ст. 288 ПК
України» від 28.02.2013, які стосуються
внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок №66-6-00274, №66-6-00275,
№66-6-00276 від 22.06.2005, укладених між
Київською міською радою та дочірнім
підприємством «ВОДОГРАЙ».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
одностороннє рішення відповідача про
зміну розміру орендної плати є
незаконним, оскільки суперечить умовам
договорів оренди земельних ділянок
№66-6-00274, №66-6-00275, №66-6-00276 від 22.06.2005 та
вимогам чинного законодавства, зокрема
ст.ст 21, 23 Закону України «Про оренду
землі», ст.188 Господарського кодексу
України.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 23.10.2014 було порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду в судовому
засіданні на 18.11.2014.

У судовому засіданні 18.11.2014 сторонами
надані пояснення по суті спору,
оголошено перерву до 25.11.2014.

В судове засідання 25.11.2014 представник
позивача не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив.

Враховуючи наявність доказів
належного повідомлення позивача про
дату, час і місце проведення судового
засідання, достатність матеріалів для
прийняття рішення по суті, суд
розглядає справу за відсутності
представника позивача за наявними в
справі матеріалами.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував з підстав,
викладених у відзиві на позов. Зокрема
вказував, що нормами чинного
законодавства передбачена можливість
зміни умов договору щодо розміру
орендної плати у випадках законодавчої
зміни граничного розміру цієї плати, а
отже оскаржуване рішення Київської
міської ради є законним.

У судовому засіданні 25.11.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2005 між Київською міською радою
(Орендодавець) та дочірнім
підприємством «ВОДОГРАЙ» (Орендар)
були укладені три договори оренди
земельних ділянок. Зазначені договори
були зареєстровані Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) 25.06.2005 за №66-6-00274,
№66-6-00275, №66-6-00276.

Згідно пункту 1.1. Договорів оренди
орендодавець на підставі рішення
Київської міської ради від 21.10.2004 за
№612/2022, за Актом приймання-передачі
передає, а Орендар приймає в оренду
(строкове платне користування)
земельні ділянки, визначені цими
договорами.

У розділі 2 Договорів сторони
визначили, що об'єктами оренди є
земельні ділянки, які розташовані за
адресами: Броварський проспект, 12 у
Дніпровському районі міста Києва,
Броварський проспект, 14 у
Дніпровському районі міста Києва,
Броварський проспект, 16 у
Дніпровському районі міста Києва.

Пунктом 3.1. Договорів сторони
передбачили що ці Договори укладені на
п'ять років.

Відповідно до п.4.2. Договорів річна
орендна плата за земельні ділянки
встановлюється у розмірі 1,5 відсотка
від її нормативної грошової оцінки.

Згідно п.4.3. Договорів розмір орендної
плати може змінюватись за згодою
сторін шляхом прийняття відповідного
рішення Київською міською радою та
внесення змін до цього Договору.

У п.4.7. Договорів сторони визначили, що
розмір орендної плати може
переглядатись у випадках передбачених
законом, за згодою сторін, але не
частіше ніж один раз на рік.

Актами приймання-передачі від 25.06.2005
підтверджується передача зазначених
земельних ділянок позивачу.

Угодами від 25.05.2010 про внесення змін до
договорів оренди №66-6-00274, №66-6-00275,
№66-6-00276 внесено зміни у п.3.1. Договорів,
якими погоджено збільшення строку
оренди до 25 років.

28.02.2013 Київською міською радою прийнято
рішення №89/9146 «Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень ст. 288 Податкового кодексу
України».

Зазначеним рішенням з метою приведення
у відповідність до вимог законодавства
істотних умов договорів оренди
земельних ділянок, відповідно до ст.30
Закону України «Про оренду землі», ст.
ст. 40, 41, 286, 288 Податкового кодексу
України Київська міська рада вирішила
внести зміни до договорів оренди
земельних ділянок згідно із додатком
до цього рішення, встановивши річну
орендну плату у розмірі трьох
відсотків від нормативної грошової
оцінки земельних ділянок.

У додатку до рішення №89/9146 Київської
міської ради від 28.02.2013 наведено
перелік договорів оренди земельних
ділянок, розмір річної плати яких
менший від мінімального, встановленого
ст. 288 Податкового кодексу України.

Під порядковими номерами 282, 283, 284 у
вказаному переліку зазначені земельні
ділянки, що є об'єктами оренди за
Договорами між позивачем та
відповідачем.

Позивач вважає, що рішення №89/9146
Київської міської ради від 28.02.2013 в
частині, яка стосується Договорів,
укладених між відповідачем та
позивачем, ухвалене всупереч вимог
діючого законодавства та порушує права
і охоронювані законом інтереси
позивача, оскільки ані Договорами, ані
законом не передбачена одностороння
зміна розміру орендної плати.

Зазначене і стало причиною звернення
позивача до суду із цим позовом.

Проаналізувавши обставини справи суд
дійшов до висновку що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на
наступне.

Відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються Земельним, Податковим та
Цивільним кодексами України, іншими
законами України та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Відповідно до п. 34 статті 26 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", вирішення відповідно до
Закону питань земельних відносин є
виключно компетенцією пленарних
засідань сільських, селищних, міських
рад.

Відповідно до положень частини першої
статті 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", рада в межах
своїх повноважень приймає нормативні
та інші акти у формі рішень.

У відповідності до частини першої
статті 124 Земельного кодексу України,
передача в оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування згідно з їх
повноваженнями, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Аналогічна за
змістом норма міститься в статті 16
Закону України "Про оренду землі".

Відтак, правовою підставою укладення
спірних договорів в силу положень
статті 124 Земельного кодексу України є
відповідне рішення Київської міської
ради.

Відповідно до статей 12, 80, 83 Земельного
кодексу України, статті 21 Закону
України "Про оренду землі" ініціативою
вносити зміни в договори оренди землі
наділена одна зі сторін цих договорів,
якою у справі, що розглядається, є
міська рада - орган місцевого
самоврядування, через яку відповідною
територіальною громадою реалізовано
право власності на передані в оренду
земельні ділянки, що знаходяться у
комунальній власності. При цьому,
визначається, що розмір,форма і строки
внесення орендної плати за землю
встановлюються за згодою сторін у
договорі оренди (крім строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності,
які встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

При цьому статтею 654 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Вказані вище договори оренди земельних
ділянок було укладено на підставі
рішення Київської міської ради, отже
зміни в договори оренди землі також
вносяться рішенням Київської міської
ради, отже оскаржене рішення прийнято
уповноваженою особою, в межах наданої
компетенції відповідно до Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", Земельного кодексу України.

За приписами статей 651, 652 Цивільного
кодексу України, зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зокрема, договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом; а також у разі істотної зміни
обставин, якими сторони керувалися при
укладенні договору.

Статтею 632 цього ж Кодексу передбачено
застосування у встановлених законом
випадках цін (тарифів, ставок тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. При цьому зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

Сторони у договорі не можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства, якщо в цих
актах прямо зазначено про це, а також у
разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами (стаття 6
Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 759, 762 Цивільного
кодексу України законом можуть бути
передбачені особливості укладання та
виконання договору найму (оренди), і
договором або законом може бути
встановлено періодичний перегляд,
зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Орендна плата за землю визначена у
частині 1 статті 21 Закону України "Про
оренду землі" як платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін.

При цьому, відповідно до пунктів умов
договорів оренди земельних ділянок від
25.06.2005 №66-6-00274, №66-6-00275, №66-6-00276 сторони
погодили, що розмір орендної плати може
змінюватись за згодою сторін шляхом
прийняття відповідного рішення
Київською міською радою та внесення
змін до цього договору (пункт 4.3
договорів оренди); розмір орендної
плати може переглядатись у випадках,
передбачених законом, за згодою сторін,
але не частіше, ніж один раз на рік
(пункт 4.7 договорів оренди).

Оскільки відповідно до частини першої
статті 188 Господарського кодексу
України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, внесення змін до
договору оренди землі у разі зміни
ставок орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів
уповноваженим органом повинно
здійснюватися з дотриманням порядку,
визначеного вказаною нормою
зазначеного Кодексу. У разі не
досягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Відповідно до статті 21 Закону "Про
оренду землі", передбачено внесення
змін у розмір орендної плати за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності.

Орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності є
регульованою ціною, а тому законодавча
зміна граничного розміру цієї плати є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленої умовами
договору.

Згідно статті 288 Податкового кодексу
України, розмір та умови внесення
орендної плати встановлюються у
договорі оренди між орендодавцем
(власником) і орендарем. Розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: - для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; - для
інших категорій земель - трикратного
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом.

Мінімальний розмір річної орендної
плати за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, передбачений
Податковим кодексом України, повністю
відповідає мінімальному розміру
річної орендної плати, який
передбачала стаття 21 Закону України
"Про оренду землі".

З огляду на викладене вбачається, що
нормами чинного законодавства
передбачено можливість зміни умов
договору у випадках, встановлених
договором або законом, і, оскільки
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності є
регульованою ціною, законодавча зміна
граничного розміру цієї плати є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленого умовами
договору, що і було зроблено Київською
міською радою в оскарженому рішенні.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення або інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. При
зверненні до господарського суду з
вимогою про визнання недійсним того чи
іншого акта позивач повинен вказати
чим саме даний акт порушує його
законні права чи інтереси. Позивачем
дана вимога не дотримана, в чому
полягає порушення його прав не
зазначено, до того ж в судовому
засіданні 18.11.2014 представник позивача
надав пояснення, з яких вбачається, що
на сьогоднішній день сторонами в
двохсторонньому порядку внесені зміни
в договори оренди землі в частині
розміру орендної плати, привівши її у
відповідність до вимог чинного
законодавства.

Враховуючи те, що оскаржене рішення
прийнято Київською міською радою в
межах наданої компетенції відповідно
до вимог Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", Закону
України "Про оренду землі" підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

За правилами статті 49 Господарського
процесуального кодексу України при
відмові в задоволенні позову витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85, Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 01.12.2014

Суддя
Шкурдова Л.М.