Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
. Іменем України
Р І Ш Е Н Н Я

9 грудня 2014 року
№ 927/1699/14

Позивач: Комунальне підприємство
"Діловий центр" Чернігівської обласної
ради

14000 м. Чернігів, пр. Миру, 49А

Відповідач: Фізична особа - підприємець
ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Предмет спору: про спонукання укласти
договір

Суддя Фетисова І.А.

Представники сторін:

представник позивача: Дейнеко В.І. д.№1
від 04.04.2012 року

представник відповідача: ОСОБА_3 д. 748
від 11.03.2009 (після перерви не з'явився)

Рішення приймається після оголошених в
судових засіданнях 13.11.2014 р., 20.11.2014 р.
року перерв, відповідно до ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Позивачем подано позов про
врегулювання розбіжностей, які виникли
між сторонами під час укладення
договору оренди нерухомого майна, що
належить до спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Чернігівської області № 21/14 від 24.09.2014
р. та викладення пунктів 3.10, 5.1.13
договору в редакції, запропонованій
Комунальним підприємством "Діловий
центр".

Відповідач у відзиві на позов
повідомив про невизнання позовних
вимог.

Позивачем в судовому засіданні 13.11.2014
року надано письмове клопотання,
відповідно до якого зазначає, , що подає
позов про спонукання відповідача
укласти договір оренди нерухомого
майна на викладених по тексту умовах.
Позивачем викладено повний текст
договору оренди, який просить
спонукати укласти.

З огляду на відсутність посилань на
приписи ст.22 ГПК України та чіткого
визначення яким саме процесуальним
правом має намір скористатись позивач,
судом було оголошено перерву в
судовому засіданні до 20.11.2014 року.

В судовому засіданні 20.11.2014 року,
позивачем надані письмові пояснення ,
відповідно до яких робить аналогічне
обґрунтування нових вимог первісно
заявленим.

Відповідач в доповнення до відзиву,
зазначив що відповідно до ст. 181 ГК
України сторона яка отримала
підписаний з протоколом розбіжностей
договір, має врегулювати розбіжності
протягом 20 днів, або в цей строк
передати вирішення спору на розгляд
суду. Якщо цього не зроблено договір
вважається укладеним в редакції
протоколу розбіжностей. Законодавство
не передбачає продовження 20-денного
строку. Відповідач вважає, що позивач
передав спір на вирішення суду після
20-денного строку, а тому спір
врегульований, відсутній предмет
спору, а тому провадження у справі слід
припинити за відсутністю предмету
спору.

Відповідачем в судовому засіданні
20.11.2014 року подані додаткові докази , а
саме оригінали рахунків на оплату
орендної плати за період з 01.10 по 08.10.2014
року , з 09.10. по 31.10.2014 року, оригінали
актів надання послуг за цей же період
та усно зазначено, що наведені докази
підтверджують укладення договору
оренди з 09.10.2014 року між сторонами та
фактичне його виконання.

Розглянувши подані матеріали,
заслухавши в судових засіданнях
повноважних представників сторін ,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи по суті,
господарський суд встановив:

Судом розцінено подане 13.11.2014 року
письмове клопотання позивача як заява
про зміну предмету позову, оскільки це
не суперечить приписам ст.22 ГПК України
, подано до початку переходу до
розгляду справи по суті. А тому
предметом заявленого позову є
спонукання відповідача укласти
договір оренди нерухомого майна на
викладених по тексту умовах.

Між сторонами 24.09.2014 р. підписано
договір оренди нерухомого майна, що
належить до спільної власності
територіальних громад, сіл, селищ, міст
Чернігівської області № 21/14. Даний
договір відповідачем підписано з
протоколом розбіжностей.

Таким чином, об'єкт оренди є власністю
територіальних громад, сіл, селищ, міст
Чернігівської області.

До орендних правовідносин
застосовується спеціальне
законодавство, а порядок укладення
договорів про оренду визначений ст. 9
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна".

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

В частині 1 ст. 9 зазначеного Закону
вказано, що фізичні та юридичні особи,
які бажають укласти договір оренди,
направляють заяву, проект договору
оренди, а також інші документи згідно з
переліком, визначеним Фондом
державного майна України відповідному
орендодавцеві, зазначеному у ст. 5 цього
Закону.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендодавцями є органи
місцевого самоврядування щодо
цілісних майнових комплексів
підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна, яке
перебуває у комунальній власності.

Статтею 9 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
визначена процедура порядку
ініціювання укладення договору та
регламенти дій щодо укладення
договору оренди, які було сторонами
дотримано.

Частиною 1 ст. 187 Господарського кодексу
України визначено, що спори, які
виникають при укладенні господарських
договорів за державним замовленням,
або договорів, укладення яких є
обов'язковим на підставі закону та в
інших випадках, встановлених законом,
розглядаються судом.

Інші переддоговірні спори можуть бути
предметом розгляду суду у суді у разі,
якщо це передбачено угодою сторін або
якщо сторони зобов'язані укласти
певний господарський договір на
підставі укладеного між ними
попереднього договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
сторін, що направлена на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків, а ст. 627 цього ж кодексу
встановлено, що сторони вільні в
укладенні договору, виборі
контрагента, визначенні умов договору,
з урахуванням вимог, визначених цим
кодексом, іншими актами цивільного
законодавства, звичаїв ділового обігу,
вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. З ст. 179 Господарського
кодексу України укладення
господарського договору є обов'язковим
для сторін, якщо він заснований на
державному замовленні, виконання якого
є обов'язком для суб'єкта
господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до умов договору
орендодавець (позивач) передає, а
орендар (відповідач) приймає в строкове
платне користування нежитлові
приміщення в будівлі кінотеатру
«Дружба», що є об'єктом спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Чернігівської області,
розташованій за адресою АДРЕСА_1 та
перебуває у господарському віданні
Комунального підприємства «Діловий
центр» Чернігівської обласної ради.
Приміщення, які знаходяться в
вищезазначеній будівлі, загальною
площею 2093,9 кв. м, що мають окремий вхід,
а саме: приміщення по підвалу з літ. 1-1
по літ. 1-9 - загальною площею 316 кв. м;
приміщення по І поверху: з літ. 1-1 по літ.
1-30, з літ. 1-33 по літ. 1-35 - загальною
площею 661,3 кв. м; приміщення по ІІ
поверху: з літ. 1-2 по літ. 1-11 - загальною
площею 998,0 кв. м; приміщення по ІІІ
поверху: з літ. 1-1 по літ. 1-10 - загальною
площею 118,6 кв. м.

Відповідно до п. 1.2 договору майно
передається в оренду з метою
використання зазначеного майна за
цільовим призначенням для
функціонування широкоформатного
кінотеатру «Дружба».

Відповідно до п. 3.3 договору розмір
орендної плати визначається на
підставі діючої Методики розрахунку та
порядку використання плати за оренду
майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
Чернігівської області, затвердженої
рішенням обласної ради від 25.03.2011 р. зі
змінами та доповненнями та на підставі
рішення сесії Чернігівської обласної
ради від 18.09.2014 р. «Про укладення
договору оренди приміщень в будівлі
кінотеатру «Дружба».

Відповідно до п. 3.4 договору розмір та
порядок розрахунку орендної плати
наведено у додатку № 2 до цього
договору, що є невід'ємною його
частиною і становить за базовий місяць
розрахунку 31170,88 грн. Орендна плата за
перший місяць (жовтень 2014 р.) оренди
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць на
індекси інфляції за вересень та
жовтень 2014 р. Нарахування ПДВ на суму
орендної плати здійснюється у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.5 договору розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування розміру орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць.

Сторонами підписано акт № 1
прийому-передачі в оренду нерухомого
майна відповідно до умов договору.

Відповідачем до підписаного
примірнику договору надано протокол
розбіжностей, згідно якого:

- редакція орендодавця: п. 3.10 Розмір
орендної плати змінюється
орендодавцем в односторонньому
порядку у випадку зміни Методики її
розрахунку та в інших випадках,
передбачених законодавчими актами
України та рішеннями обласної ради.

- редакція орендаря: п. 3.10 Розмір
орендної плати може бути змінено за
погодженням сторін. Розмір орендної
плати може бути змінено на вимогу
однієї з сторін у випадках,
встановлених законодавчими актами
України.

- редакція орендодавця: п. 5.1.13 У разі
якщо земельна ділянка надана в
користування орендодавцю, орендар
повинен перерахувати плату за
користування земельною ділянкою
пропорційно до орендованих площ на
рахунок орендодавця згідно
виставлених рахунків. На відшкодування
орендарем витрат по сплаті земельного
податку нараховується ПДВ.

- редакція орендаря: п. 5.1.13 У разі якщо
земельна ділянка надана в користування
орендодавцю, орендар повинен
відшкодовувати плату за користування
земельною ділянкою, фактично зайняту
орендованими приміщеннями на рахунок
орендодавця згідно виставлених
рахунків.

Відповідачем надано позивачу лист № 08
від 03.10.2014 р. про підписання договору
оренди з протоколом розбіжностей з
наступних причин: пропонує передбачити
в договорі можливість зміни розміру
орендної плати відповідно до вимог ст.
21 ЗУ «Про оренду державного та
комунального майна», про згоду
компенсувати частину плати за землю за
ту частину земельної ділянки яка
знаходиться безпосередньо під
орендованими приміщеннями. Крім того
відповідач звернув увагу що така
компенсація не є об'єктом
оподаткування у відповідності до
Податкового кодексу України.

Позивач у відповіді на лист
відповідача № 464-14 від 15.10.2014 р.
повідомив що прийняти пропозиції не
згоден оскільки протягом липня-серпня
2014 р. були опубліковані оголошення про
намір передати в оренду нерухоме майно
по АДРЕСА_1, оголошення містило умови
одна з яких погодження з умовами
типового договору, крім того листами
№№ 02 від 04.07.2014 р. та 04 від 22.08.2014 .
Відповідач висловив бажання
орендувати нерухоме майно, умови
викладені в оголошенні не
заперечувалися. Позивач не погодився з
протоколом розбіжностей та заявив про
намір звернутися до суду.

Листом № 09 від 20.10.2014 р. відповідач
повідомив позивача про доцільність
звернення до суду.

Згідно ч.7 ст.179 ГК України господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Відповідно до приписів ч. ч. 3-5 ст.181 ГК
України сторона, яка одержала проект
договору, у разі згоди з його умовами
оформляє договір відповідно до вимог
частини першої цієї статті і повертає
один примірник договору другій стороні
або надсилає відповідь на лист,
факсограму тощо у двадцятиденний строк
після одержання договору. За наявності
заперечень щодо окремих умов договору
сторона, яка одержала проект договору,
складає протокол розбіжностей, про що
робиться застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором. Сторона, яка одержала
протокол розбіжностей до договору,
зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити
заходів для врегулювання розбіжностей
з другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони.

Таким чином, за загальним порядком
укладення договору , в разі наявності
неврегульованих сторонами
розбіжностей по умовам договору, у
20-денний строк спір щодо врегулювання
таких розбіжностей має бути переданий
до суду .

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем отримано підписаний
відповідачем примірник договору з
протоколом розбіжностей, а тому
позивач мав право передати спір про
врегулювання розбіжностей до суду в
строк до 23.10.2014 року, тобто у 20 денний
строк з дня отримання 03.10.2014 року
підписаного відповідачем примірника
договору з протоколом розбіжностей.

Предмет заявленого позову у цій справі
на 30.10.2014 року (момент подання позовної
заяви суду та її реєстрація
канцелярією суду) був спір про
врегулювання розбіжностей, які
виникли між сторонами по п.3.10 та 5.1.13
договору. Таким чином, на момент
заявлення позову про врегулювання
розбіжностей позивачем було пропущено
20 денний строк звернення до суду.

За приписами п.6 ст.181 ГК України, якщо
сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

Таким чином, станом на 24.10.2014 року,
враховуючи відсутність факту
своєчасної передачі спору про
врегулювання розбіжностей до суду,
договір оренди нерухомого майна, що
належить до спільної власності
територіальних громад, сіл, селищ, міст
Чернігівської області № 21/14 від 24.09.2014
р. є укладеним з прийнятими позивачем
пропозиціями відповідача по редакції
п.п 3.10. та 5.1.13 по протоколу
розбіжностей.

Аналіз текстів договору №21/14
підписаний сторонами 24.09.2014 року з
протоколом розбіжностей та договору, у
викладеній редакції позивача по
клопотанню від 13.11.2014 року збігаються,
що свідчить про формування позивачем
вимоги про спонукання відповідача
укласти аналогічний за змістом
договір.

Враховуючи приписи ст.181 ГК України суд
констатує, що станом на 20.11.2014 року
позивачем змінено предмет спору на
спонукання укладення договору в
редакції позивача , яка була
запропонована та передана відповідачу
до 03.10.2014 року. Відповідачем вчинено
03.10.2014 року підписання договору з
протоколом розбіжностей.

Таким чином, позивачем сформована
вимога про спонукання укладення
договору оренди в редакції яка вже була
підписана відповідачем з протоколом
розбіжностей, що свідчить про
відсутність ухиляння відповідача від
укладення договору. При цьому
направлення відповідачу нової
пропозиції з новим текстом договору
позивачем не вчинялось, як і розірвання
раніше укладеного договору №21/14 від
24.09.2014 року.

З наявних в матеріалах справи доказів,
в т.ч. щодо виконання сторонами умов
договору №21/14 від 24.09.2014 року шляхом
підписанням актів виконаних робіт та
наданим послугам з оренди за період з
09.10.214 року ( дати початку строку дії
договору №21/14), акту приймання передачі
майна в оренду від 09.10.2014 року,
вбачається фактичне вчинення
сторонами дій на виконання договору
№21/14 від 24.09.2014 року. При цьому відсутні
докази ухиляння відповідача від
підписання та укладення проекту
договору, а навпаки відповідачем
вчинені дії на укладення шляхом
підписання договору, акту приймання
майна в оренду.

Таким чином, вимоги про спонукання
відповідача укласти договір в редакції
позивача є необґрунтованими та
безпідставними.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Додаткових заяв та клопотань
процесуального характеру від позивача
та відповідача на час проведення
судового засідання 09.12.2014 року до суду
не надходило.

Відповідно до 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11 р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" , якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Інших доказів на підтвердження своїх
вимог та заперечень, окрім наявних в
матеріалах справи, сторонами суду не
надано.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Таким
чином, судовий захист може бути
вчинений лише при встановленні
порушення цивільного права позивача.

А тому, враховуючи, що на момент
звернення з позовом 30.10.2014 року у
позивача відсутнє порушене
відповідачем право яке підлягає
судовому захисту, оскільки станом на
30.10.2014 року договір 21/14 від 24.09.2014 є
укладеним між сторонами з протоколом
розбіжностей.

А тому вимоги позивача є
необґрунтованими й задоволенню не
підлягають.

З урахуванням встановлення судом
відсутності порушеного права позивача,
яке підлягає захисту в суді, клопотання
відповідача про припинення
провадження у справі з підстав
відсутності предмету спору є
помилковим й задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.15, 626, 627 Цивільного
кодексу України, ст.ст.1,179,181,187 ГК
України, ст.ст. 22,33,49,82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 09.12.2014 року

Суддя
І.А.Фетисова