м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН
до Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.07.2014 р. № 77/02-р/к по справі № 73-02/06.14
Суддя Гумега О.В.
від позивача: Линевич І.Л. за
довіреністю б/н від 09.10.2014 р.
від відповідача: Якусевич А.М. за
довіреністю № 488 від 13.01.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН
ТМ" (позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.07.2014 р. № 77/02-р/к по справі № 73-02/06.14.
Також позивач просив суд зупинити
виконання наведеного рішення.
Позовні вимоги мотивовані винесенням
відповідачем рішення від 29.07.2014 р. №
77/02-р/к по справі № 73-02/06.14, яким визнано
дії позивача порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції,
яке передбачене пунктом 14 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" у вигляді подання
інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення Антимонопольного комітету
України строки. Позивач вважає, що
зазначене рішення не відповідає
вимогам законодавства та порушує права
та законні інтереси позивача, рішенням
неповністю з'ясовані обставини справи,
які мають значення для справи, не
доведено обставин, які мають значення
для справи і які визнано встановленими,
викладені в рішенні висновки не
відповідають обставинам справи, при
винесенні рішення порушені та
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
які привели до прийняття неправильного
рішення. За наведених обставин та у
відповідності до ст. 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
на думку позивача, наявні достатні
підстави для визнання недійсним
рішення, шо оскаржується.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.10.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/21781/14 та
призначено розгляд справи на 03.11.2014 р. о
10:30 год.

15.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшло
клопотання про витребування доказів,
відповідно до якого позивач в порядку
ст. 38 ГПК України просив суд
витребувати у відповідача та залучити
до матеріалів справи заяву Костяєва
Олексія Борисовича від 03.04.2014 р.

24.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшов
супровідний лист з документами для
долучення до матеріалів справи на
виконання вимог ухвали суду від 13.10.2014
р., а саме: копії Положення про
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України,
копії свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи (серія А 01 №
452903) відповідача, копії довідки АБ №
693871 Головного управління статистики у
м. Києві про включення відповідача до
ЄДРПОУ, копії листа від 11.08.2014 р. № 26-03/2781
про направлення копії рішення ТОВ
"АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ", копії
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення ТОВ
"АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ".

24.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого відповідач просив відмовити
повністю у задоволенні позовних вимог
про визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.07.2014 р. № 77/02-р/к по справі № 73-02/06.14.

30.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшло
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи. Клопотання судом
задоволене.

31.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшов
супровідний лист з документами для
долучення до матеріалів справи на
виконання вимог ухвали суду від 13.10.2014
р., а саме: копій витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців стосовно
позивача та стосовно відповідача
станом на 29.10.2014 р., копії листа
відповідача від 11.08.2014 р. № 26-03/2781 про
направлення копії рішення ТОВ "АПТЕКА
НИЗЬКИХ ЦІН ТМ", копії рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.07.2014 р. № 77/02-р/к по справі № 73-02/06.14,
копії поштового конверту, в якому
наведене рішення направлялось ТОВ
"АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ", інформація з
сайту УДППЗ "УКРПОШТА".

В судове засідання, призначене на 03.11.2014
р., з'явились представники сторін.

В судовому засіданні 03.11.2014 р.
представник позивача не підтримав
подане ним 24.10.2014 р. через відділ
діловодства суду клопотання про
витребування доказів.

Представники позивача в судовому
засіданні 03.11.2014 р. надали усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, позов підтримали у повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні 03.11.2014 р. заперечував проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві, поданому 24.10.2014 р.
через відділ діловодства суду.

В судовому засіданні 03.11.2014 р. було
розпочато розгляд справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні 03.11.2014 р. було
оголошено перерву до 17.11.2014 р. об 11:10
год.

В судове засідання, призначене на 17.11.2014
р., з'явились представники сторін.

В судовому засіданні 17.11.2014 р.
представники позивача надали усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, позов підтримали у повному
обсязі, тоді як представник
відповідача заперечував проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні 17.11.2014 р. було
оголошено перерву до 24.11.2014 р. об 11:50
год.

В судове засідання, призначене на 24.11.2014
р., з'явились представники сторін.

В судовому засіданні 24.11.2014 р.
представник позивача надав усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, позов підтримав у повному
обсязі, тоді як представник
відповідача заперечував проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 24.11.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення та повідомлено, що
повне рішення буде складено у термін,
передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи докази, оглянувши в судових
засіданнях оригінали документів, копії
яких знаходяться в матеріалах справи,
суд

ВСТАНОВИВ:

29.07.2014 р. Адміністративною колегією
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України було прийнято рішення № 77/02-р/к
"Про визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу" у
справі № 73-02/06.14, яким визнано дії
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН
ТМ" (м. Київ, ідентифікаційний код 36853266),
які полягають у поданні інформації в
неповному обсязі територіальному
відділенню у встановлений головою
територіального відділення строк,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, яке
передбачене пунктом 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" у вигляді подання
інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення Антимонопольного комітету
України строки; за вчинене порушення на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН
ТМ" (ідентифікаційний код 36853266) штраф у
розмірі 68000,00 грн. (надалі - Рішення).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН
ТМ" (надалі - позивач, ТОВ "АПТЕКА
НИЗЬКИХ ЦІН ТМ", Товариство) вказує
наявність підстав, визначених статтею
59 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", для визнання
Рішення недійсним, а саме:

1) Рішенням неповністю з'ясовані
обставини справи, які мають значення
для справи, такі як:

- позивач своєчасно листом від 10.06.2014 р.
№ 91 надав відповідачу інформацію на
вимогу останнього № 26-02/1633 від 19.05.2014 р.
(надалі - Вимога) та у наведеному листі
просив відповідача не сприймати надану
інформацію, зокрема, як не повне
подання інформації або в неповному
обсязі, обгрунтувавши своє прохання
тим, що у нього виникли сумніви щодо
законних підставих запиту інформації,
наведеної у Вимозі, оскільки з
останньої не вбачалось, що гр. Костяєв
О.Б., у зв'язку з розглядом заяви якого
витребовувалась інформація у позивача,
є суб'єктом господарювання, а тому, не
міг бути заявником заяви про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції;

- у вищенаведеному листі позивач
звернувся до відповідача з проханням
про роз'яснення відповідних обставин, з
клопотанням про продовження терміну
надання інформації за Вимогою,
обґрунтував неможливість надати
інформацію в більш короткий строк.
Втім, наведені прохання та клопотання
відповідач проігнорував та відкрив
провадження у справі про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції;

- відсутність підстав та повноважень
для направлення Вимоги відповідачем,
для розгляду відповідачем заяви
громадянина про перевірку дозвільної
документації позивача на розміщення
зовнішньої реклами Костяєв О.Б., для
відкриття провадження у справі про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції (гр. Костяєв
О.Б. у своїй заяві посилався на ніби-то
порушення позивачем норм Законів
України "Про рекламу" та "Про захист
прав споживачів", а не конкурентного
законодавства);

- згідно з частиною 1 статті 37 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", розпорядження про
початок розгляду справи приймається у
разі виявлення не лише ознак порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, а й в тому числі наслідків
такого порушення. В рішенні
відповідача не з'ясовано і не
встановлено склад порушення позивача,
не встановлені і не зазначені наслідки
цього правопорушення, в той час як в
діях позивача відсутнє порушення,
відсутні докази порушення, позивач
здійснював належний захист інформації
з обмеженим доступом, тощо;

- так як відповідач не довів вчинення
порушення з боку позивача, то підстави
для накладення штрафу на позивача були
відсутні, втім відповідач безпідставно
та без належних вмотивувань застосував
масимальний розмір штрафних санкцій до
позивача;

- в Рішенні неправдиво зазначено
інформацію про те, що позивач не подав
зауважень та заперечень у відповідь на
подання про попередні висновки.
Заперечення на подання про попередні
висновки у справі було відправлено
відповідачу 24.07.2014 р. листом № 122, що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та фіскальним чеком № 3375
від 24.07.2014 р., тоді як відповідач
призначив справу до слухання без
урахування поштового перебігу,
відповідач визначив між кінцевим
строком надання заперечень на подання
та днем розгляду справи лише 2 робочі
дні;

2) у Рішенні не доведено обставин, які
мають значення для справи і які визнано
встановленими (не доведено факту
наявності підстав для направлення
відповідачем Вимоги позивачу, її
правомірності, законності,
обов'язковості надання на неї
відповіді, факту та складу порушення,
не доведено факту та характеру
перешкоджання позивачем виконанню
завдань відповідача і яких саме
завдань останнього, тощо;

3) викладені в Рішенні висновки не
відповідають обставинам справи
(відносно наявності складу порушення,
наявності перешкоджання виконанню
якихось завдань відповідачем, тощо);

4) при винесенні Рішення порушені та
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
які привели до прийняття неправильного
рішення (перелік таких норм права
наведений у позовній заяві).

Київське міське територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України (надалі - відповідач,
Відділення) проти позовних вимог
заперечує з підстав їх
необґрунтованості, вважає рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.07.2014 р. № 77/02-р/к по справі № 73-02/06.14
законним, обгрунтованим та таким, що
повністю відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
При цьому відповідач вказує, що Закон
України "Про захист економічної
конкуренції" та інші
нормативно-правові акти не містять
положень про право суб'єктів
господарювання на відмову від
виконання вимоги уповноваженої особи
органу Антимонопольного комітету
України щодо подання інформації,
необхідної для реалізації завдань,
покладених на органи Антимонопольного
комітету України.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням
монополізму та захистом суб'єктів
господарювання від недобросовісної
конкуренції, є предметом регулювання
господарського законодавства, у тому
числі й Господарського кодексу України
(далі - ГК України), і відтак -
господарськими, а тому справи, що
виникають з відповідних правовідносин,
згідно з частиною третьою статті 21
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" розглядаються господарськими
судами.

До того ж відповідно до частини першої
статті 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" заявник,
відповідач, третя особа мають право
оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду. З огляду на зміст
наведеної норми, статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення,
справи зі спорів про оскарження рішень
(розпоряджень) органів
Антимонопольного комітету України
підвідомчі господарським судам і
підлягають розглядові за правилами
Господарського процесуального кодексу
України (п. 1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011,
№ 15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" (надалі - Постанова
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15)).

Отже, спір у даній справі відноситься
до підвідомчості господарських судів і
підлягає вирішенню за правилами
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. Особливості спеціального
статусу Антимонопольного комітету
України обумовлюються його завданнями
та повноваженнями, в тому числі роллю у
формуванні конкурентної політики, та
визначаються цим Законом, іншими
актами законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" Антимонопольний комітет
України утворюється у складі Голови та
восьми державних уповноважених.
Антимонопольний комітет України,
адміністративні колегії
Антимонопольного комітету України,
державні уповноважені
Антимонопольного комітету України,
адміністративні колегії
територіальних відділень
Антимонопольного комітету України є
органами Антимонопольного комітету
України (ч. 7 ст. 6 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України").

Приписами ст. 4 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що Антимонопольний комітет
України будує свою діяльність на
принципах: законності; гласності;
захисту конкуренції на засадах
рівності фізичних та юридичних осіб
перед законом та пріоритету прав
споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України
здійснює свою діяльність відповідно до
Конституції України, законів України
"Про захист економічної конкуренції",
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", цього Закону, інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що у сфері здійснення
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та проводити
розслідування за цими заявами і
справами;

- приймати передбачені законодавством
про захист економічної конкуренції
розпорядження та рішення за заявами і
справами, перевіряти та переглядати
рішення у справах, надавати висновки
щодо кваліфікації дій відповідно до
законодавства про захист економічної
конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання,
об'єднання, органи влади, органи
місцевого самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом; призначати
експертизу та експерта з числа осіб,
які володіють необхідними знаннями для
надання експертного висновку; тощо.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
визначено, що за результатами розгляду
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", заявник, відповідач,
третя особа мають право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково
до господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом
встановлено, що позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
77/02-р/к від 29.07.2014 р. "Про визнання
вчинення порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафу" у справі № 73-02/06.14 в
межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" для оскарження рішень
органів Антимонопольного комітету
України.

Як встановлено судом, копія Рішення
була направлена відповідачем позивачу
листом від 11.08.2014 р. № 26-03/2781 та отримана
останнім 15.08.2014 р., що підтверджується
копією рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення №
010 та інформацією з сайту УДППЗ
"УКРПОШТА" стосовно відстеження
пересилання поштових відправлень, які
наявні в матеріалах справи.

З позовом про визнання недійсним
Рішення позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва 09.10.2014
р., що підтверджується реєстраційним
штампом Господарського суду міста
Києва про одержання даного позову за
вх. № 21781/14 від 09.10.2014 р.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
визначені підстави для зміни,
скасування чи визнання недійсними
рішень органів Антимонопольного
комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи;

недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими;

невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання
недійсним рішення Адміністративної
колегії Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, суд
зобов'язаний перевірити наявність чи
відсутність визначених законом
підстав для визнання рішення органу
Антимонопольного комітету України
недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 29.07.2014 р. Адміністративна
колегія Київського міського
територіального відділені
Антимонопольного комітету України,
розглянувши подання Другого відділу
досліджень і розслідувань про
попередні висновки у справі № 73-02/06.14 та
матеріали зазначеної справи,
розпочатої за ознаками вчинення
товариством з обмеженою
відповідальністю "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН
ТМ" порушення законодавства про захист
економічної конкуренції,
передбаченого пунктом 14 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді подання
інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлений головою територіального
відділення строк, прийняла рішення №
77/02-р/к, яке оскаржується позивачем.

Відповідно до пункту 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції є
подання інформації в неповному обсязі
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню у
встановлені органами Антимонопольного
комітету України, головою його
територіального відділення чи
нормативно-правовими актами строки.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" зазначено, що у
перевірці правильності застосування
органами Антимонопольного комітету
України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" судам необхідно
враховувати, що зазначені органи не
обмежені у виборі джерела для
отримання інформації, необхідної для
виконання їх завдань, передбачених
законодавством про захист економічної
конкуренції. Обов'язок з надання
інформації передбачено статтею 22 1
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України", а обсяг запитуваної
інформації повинен відповідати
змістовному колу цих завдань. Там же
зазначено, що судам у розгляді справ
про неподання інформації чи подання
інформації в неповному обсязі
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню слід
з'ясовувати, чи було повідомлено
суб'єкта господарювання про
необхідність надання ним відомостей та
у який саме спосіб, а також причини, з
яких відомості не було надано або
надано невчасно.

Водночас, як зазначено у п.п. 13.1 п. 13
вищенаведеної постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 26.12.2011 р. № 15, у вирішенні спорів з
відповідних справ судам необхідно
враховувати наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством; органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України" встановлено, що голова
територіального відділення
Антимонопольного комітету України має
повноваження при розгляді заяв і справ
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить
й підпункт 5 пункту 8 Положення про
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України,
затвердженого розпорядженням
названого Комітету від 23.02.2001 N 32-р.

Системний аналіз наведених норм
свідчить про те, що хоча вони й не
містять вичерпного переліку підстав
вимагати надання певної інформації,
але направлення органом
Антимонопольного комітету України
відповідного запиту буде правомірним
лише у випадку, прямо передбаченому
законом.

Наявність таких підстав входить до
предмета доказування у справах зі
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними рішень органів названого
Комітету. Відтак господарські суди у
розгляді відповідних справ мають
з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір
інформації органом Антимонопольного
комітету України в межах розгляду
заяви або справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, чи мало місце проведення
таким органом необхідної перевірки.

Як зазначено у п.п. 13.4 п. 13 вищенаведеної
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 15, належність витребуваних органом
Антимонопольного комітету України
відомостей до інформації з обмеженим
доступом (визначення якої наведено в
статті 30 Закону України "Про
інформацію") за змістом частини третьої
статті 22 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" не
звільняє підприємство чи організацію,
до якої звернуто відповідну вимогу, від
обов'язку щодо надання такої
інформації.

Судом по наявним в матеріалах справи
доказам встановлено, що до Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(надалі - Відділення) надійшла заява
громадянина Костяєва О.Б. про
недобросовісну конкуренцію ТОВ "АПТЕКА
НИЗЬКИХ ЦІН ТМ", у вигляді поширення
інформації, що вводить в оману
споживачів.

На підставі статей 3, 17, 22, 221 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" було направлено вимогу голови
Відділення від 19.05.2014 № 26-02/1633 про
надання інформації (надалі - Вимога) ТОВ
"АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ".

Згідно з Вимогою, ТОВ "АПТЕКА НИЗЬКИХ
ЦІН ТМ" необхідно було протягом 15
календарних днів з дня її отримання
подати до Відділення інформацію та
завірені належним чином копії
документів, які були вказані в пунктах
1-18 Вимоги. У Вимозі також було вказано
про можливість надати іншу інформацію,
яка може сприяти повному та
об'єктивному розслідуванню, яке
проводить Відділення, звернуто увагу,
що інформація, надана до Відділення
повинна відповідати конкретним
пунктам, бути підписана керівником або
уповноваженою ним особою, прошита і
скріплена печаткою, у випадку
відсутності відповіді на питання, про
це необхідно вказати, зазначивши
причину, інформація з обмеженим
доступом подається окремо в
опечатаному печаткою конверті, на
кожній сторінці документів
проставляється напис "інформація з
обмеженим доступом", необхідно вказати
категорію інформації з обмеженим
доступом (конфіденційна чи таємна), а
також пояснити причини, з яких ця
інформація вважається інформацією з
обмеженим доступом, зокрема, чому цю
інформацію не потрібно розголошувати.

У Вимозі ТОВ "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ"
було повідомлено, що відповідно до ч. 1
статті 22 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України",
вимоги органу Антимонопольного
комітету України, вимоги уповноважених
ними працівників Антимонопольного
комітету України є обов'язковими для
виконання у визначені ними строки.

Відповідно до статті 221 наведеного
Закону суб'єкти господарювання
зобов'язані на вимогу органу
Антимонопольного комітету України,
голови територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
уповноважених ними працівників
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення
подавати документи, предмети чи інші
носії інформації, пояснення, іншу
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом та банківську таємницю,
необхідну для виконання
територіальними відділеннями завдань,
передбачених законодавством про
захист економічної конкуренції.

При цьому у Вимозі було зазначено, що
відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України", неподання інформації,
подання інформації в неповному обсязі,
подання недостовірної інформації
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки, є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції і тягне за собою
відповідальність, встановлену статтею
52 цього Закону.

Вимогу було вручено уповноваженій
особі ТОВ "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ" 30.05.2014
р. Наведений факт не заперечується
позивачем. Отже кінцевий термін
подання інформації припадав на 16.06.2014 р.

За таких обставин, судом було з'ясовано,
що позивача було повідомлено про
необхідність надання ним відомостей та
повідомлено про те, у який саме спосіб
необхідно надати відомості.

Листом від 10.06.2014 р. № 91 (вх. Відділення
від 11.06.2014 р. № 09-8/86-0) ТОВ "АПТЕКА НИЗЬКИХ
ЦІН ТМ" подало інформацію на Вимогу в
неповному обсязі, оскілки не подало
інформації та копії документів на
пункти 4-18 Вимоги. Позивач не заперечує,
що надав відповідачу інформацію та
копії документів тільки на пункти 1-3
Вимоги, що фактично вбачається зі
змісту листа позивача від 10.06.2014 р. № 91,
а також не заперечується позивачем у
позовній заяві.

Отже, інформацію на Вимогу голови
Відділення було подано ТОВ "АПТЕКА
НИЗЬКИХ ЦІН ТМ" в неповному обсязі.

У зв'язку з цим, розпорядженням
Адміністративної колегії Відділення
від 23.06.2014 р. № 103/02-рп/к було розпочато
розгляд справи № 73-02/06.14 за ознаками
вчинення ТОВ "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ"
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції,
передбаченого пунктом 14 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді подання
інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки.

Як вбачається з Рішення, Відділенням
було враховано, що листом від 10.06.2014 р. №
91 (вх. Відділення № 09-8/86-0 від 11.06.2014 р.)
Товариство повідомило про відсутність
підстав для надання запитуваної
інформації, обґрунтовуючи це тим, що
громадянин Костяєв О.Б. не є суб'єктом
господарювання.

Разом з тим Відділення правомірно
виходило з того, що відповідно до
пункту 5 частини першої статті 17 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" голова територіального
Відділенні при розгляді заяв і справ
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках має право вимагати
від суб'єктів господарювання,
об'єднань, органів влади, органа
місцевого самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" вимоги голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України є обов'язковими для виконання у
визначений строк.

За змістом частини 1 статті 221 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" суб'єкти господарювання
зобов'язані на вимогу голови
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
подавати документи, предмети чи інші
носії інформації, пояснення, іншу
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом та банківську таємницю,
необхідну для виконання
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
завдань, передбачених законодавством
про захист економічної конкуренції.

У відповідності з пунктом 17 Правил
розгляду заяв і справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, затверджених
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 19 квітня 1994 року №
5, зареєстрованих у Міністерстві
юстиції України 6 травня 1994 року за №
90/299 (у редакції розпорядження
Антимонопольного комітету України від
29 червня 1998 року №169-р) (із змінами)
(надалі - Правила) особами, які мають
право подавати заяву відповідно до
абзацу другого частини першої статті 36
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" або частини першої статті
28 Закону України "Про захист від
недобросовісної конкуренції", є
суб'єкти господарювання - конкуренти,
постачальники чи покупці відповідача
та інші фізичні та юридичні особи, які
можуть підтвердити, що дії чи
бездіяльність відповідача, визначені
зазначеними законами як порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, можуть безпосередньо і
негативно вплинути на їхні права.

Крім того, відповідно до частини 1 статі
36 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" органи
Антимонопольного комітету України
розпочинають розгляд справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, зокрема і за
заявами суб'єктів господарювання,
громадян, об'єднань, установ,
організацій про порушення їх прав
внаслідок дій чи бездіяльності,
визначених цим Законом як порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції.

Зміст наведених правових норм повністю
спростовує доводи позивача стосовно
того, що громадянин Костяєв О.Б. не є і
не може бути належним заявником з
питань щодо недобросовісної
конкуренції, оскільки він не є
суб'єктом господарювання. В свою чергу,
наведені доводи позивача не беруться
судом до уваги в якості обставин для
визнання оскаржуваного Рішення
недійсним.

Також, не беруться судом до уваги в
якості обставин для визнання
оскаржуваного Рішення недійсним
твердження позивача про те, що заява
громадянина Костяєва О.Б. не
стосувалася порушення законодавства
про захист від недобросовісної
конкуренції, так як в ній були наявні
посилання лише на норми Законів
України "Про рекламу" та "Про захист
прав споживачів".

При цьому суд виходив з того, що
наявність або відсутність ознак
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції
встановлюють виключно органи
Антимонопольного комітету України, а
не суб'єкти господарювання, зокрема,
ТОВ "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ", а тому у
останнього відсутні підстави для
аналізу поданої до територіального
відділення Антимонопольного комітету
України заяви гр. Костяєва О.Б., а рівно
для встановлення наявності або
відсутності ознак порушення
законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції по
відношенню до власного товариства, у
зв'язку з чим суд відхиляє відповідні
твердження позивача.

Суд також відхилив твердження позивача
про ігнорування відповідачем
клопотання щодо подовження строків
надання інформації на Вимогу, яке було
викладене позивачем у листі від 10.06.2014
р. № 91. При цьому суд виходив з
наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 17 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" встановлено, що голова
територіального відділення
Антимонопольного комітету України має
повноваження, зокрема, при розгляді
заяв про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції
вимагати від суб'єктів господарювання
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом.

У Вимозі безпосередньо було зазначено,
що запитувана в ній інформація та копії
документів, були необхідні для
розгляду заяви громадянина Костяєва О.
Б., яка надійшла до Відділення. Надаючи
відповідний час для подання інформації
на Вимогу, Відділення фактично
виходило з того, що терміни розгляду
заяв визначені Правилами, запитувана у
Вимозі інформація та копії документів
не потребували здійснення додаткового
збору, аналізу та опрацювання
інформації від третіх осіб, крім того,
позивачу було надано достатньо часу
для збору та подання інформації та
копій документів до Відділення -
протягом 15 календарних днів з дня
отримання Вимоги.

Слід зазначити, що подовження строку
надання інформації є виключним правом
голови Відділення, а не його обов'язком,
до того ж таке подовження можливе за
наявності суттєвих обставин, які
унеможливлюють своєчасне виконання
вимоги, оцінку суттєвості відповідних
обставин здійснює за власним
переконанням голова Відділення,
враховуючи при цьому обгрунтовані
пояснення суб'єкта господарювання.

Як свідчить лист від 10.06.2014 р. № 91,
позивач просив подовжити строки
надання інформації за Вимогою на 60
календарних днів, в тому числі у зв'язку
з великим обсягом запитуваної
інформації, численними вихідними та
святковими днями, з початком періоду
літніх відпусток, в тому числі
керівника товариства та робітників,
які безпосередньо будуть збирати
інформацію та підготовлювати
відповідь, знаходженням засновників
поза межами міста, країни. Разом з тим,
перелік "Додатків" до наведеного листа
фактично не містить жодного доказу на
підтвердження наведених обставин
(відпустки керівника та робітників,
знаходження засновників поза межами
міста, країни, доказів того, що тільки
засновники можуть надати певну
інформацію), а зміст пунктів 1-18 Вимоги
не свідчить про великий обсяг
запитуваної інформації.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується, що станом на час
розгляду господарським судом даної
справи, позивач так і не подав
запитувану інформацію до Відділення.

Таким чином, незадоволення
відповідачем клопотання щодо
подовження строків надання інформації
на Вимогу, не може свідчити про
упереджене і некомпетентне ставлення
до позивача з боку відповідача, який
має право на здійснення такого
подовження за наявності суттєвих
обставин, які унеможливлюють своєчасне
виконання вимоги.

Як встановлено у Рішенні, станом на
28.07.2014 р. на пункти 4-18 Вимоги Товариство
інформацію та копії підтвердних
документів не подало. Відсутність
зазначеної інформації перешкоджає
виконанню Відділенням покладених на
нього завдань.

Таким чином, відповідач у Рішенні
дійшов висновку, що дії ТОВ "АПТЕКА
НИЗЬКИХ ЦІН ТМ", які полягають у поданні
інформації в неповному обсязі у
встановлений головою Відділення строк,
є порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, яке
передбачене пунктом 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді подання
інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у разі виявлення ознак
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, в тому числі
наслідків такого порушення, органи
Антимонопольного комітету України
приймають розпорядження про початок
розгляду справи.

Згідно вищенаведеної норми позивач
стверджує, що розпорядження про
початок розгляду справи приймається у
разі виявлення не лише ознак порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, а й в тому числі наслідків
такого порушення. Позивач вказує, що в
Рішенні відсутня інформація про
наслідки цього порушення. Позивач
також вказує, що в Рішенні не зазначено,
яким чином та у який спосіб Товариство
перешкодило виконанню завдань,
передбачених законодавством про
захист економічної конкуренції.

Підставою для початку розгляду справи
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції є наявність
ознак порушення.

Виявлення ознак порушення - це дії
органів Антимонопольного комітету
України, спрямовані на з'ясування
відповідності ознак вчиненого
суб'єктом господарювання діяння (чи
його бездіяльності), кваліфікуючим
ознакам правопорушення, зазначеними у
Законі України "Про захист економічної
конкуренції".

Разом з тим, особливості порядку
розгляду заяв про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції визначені Правилами.

Як вже зазначалось, інформація,
запитувана у Вимозі, була необхідна для
розгляду заяви гр. Костяєва О. Б., яка
надійшла до Відділення. Терміни
розгляду заяв визначені Правилами.

У ході проведеного відповідно до
пункту 1 статті 17 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
розслідування, Відділенням на адресу
позивача було направлено Вимогу голови
Відділення про надання інформації від
19.05.2014 № 26-02/1633, відповідь на яку ТОВ
"АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ" подало в
неповному обсязі.

Таким чином, саме подання інформації в
неповному обсязі перешкоджає
виконанню Відділенням покладених на
нього завдань, зокрема, при проведенні
розслідування за заявою гр. Костяєва
О.Б. Таким чином, відповідач вірно
кваліфікував в оскаржуваному Рішенні
дії позивача як порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, яке передбачене пунктом 14
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції". При цьому
норми наведеного закону не ставлять
таку кваліфікацію дій (бездіяльності)
суб'єкта господарювання в залежність
від настання наслідків такого
порушення.

Крім того, позивач вказує, що в Рішенні
відповідач неправдиво зазначив
інформацію про те, що Товариство не
подало зауважень та заперечень у
відповідь на подання з попередніми
висновками, надіслане листом від 11.07.2014
р. № 26-02/2340. Позивач стверджує, що
заперечення на подання з попередніми
висновками у справі було відправлено
відповідачу 24.07.2014 року листом № 122, що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та фіскальним чеком № 3375
від 24.07.2014 р., тоді як відповідач
призначив справу до слухання без
урахування поштового перебігу,
відповідач визначив між кінцевим
строком надання заперечень на подання
та днем розгляду справи лише 2 робочі
дні.

Натомість, вищенаведені твердження
позивача не відповідають обставинам
справи, а тому відхиляються судом як
безпідставні. Зокрема, відповідачем
доведено суду, що станом на день
прийняття рішення у справі № 73-02/06.14
заперечення позивача на подання про
попередні висновки у справі до
Відділення не надходили. Листом від
24.07.2014 р. № 122 Товариство надіслало
заперечення на подання про попередні
висновки у справі № 73-02/06.14, однак ці
заперечення надійшли до Відділення
30.07.2014 р. (вх. Відділення від 30.07.2014 №
09-8/2196), тобто після прийняття Рішення у
справі.

При цьому наявне в матеріалах справи
"Клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи № 73-02/06.14 та інше",
датоване позивачем 18.07.2014 р. за № 120,
підтверджує, що станом на 18.07.2014 р.
позивач отримав подання про попередні
висновки у справі, був обізнаний про
встановлений Відділенням строк для
подання заперечень на подання про
попередні висновки у справі № 73-02/06.14 до
24.07.2014 р., а також був обізнаний про
призначений на 29.07.2014 р. розгляд справи.
Враховуючи зазначене, позивач мав
достатньо часу (в т.ч. з урахуванням
поштового обігу по м. Києву), щоб
своєчасно направити Відділенню
заперечення про попередні висновки у
справі № 73-02/06.14 у встановлений до
24.07.2014р. строк.

Суд вважає підставними також і доводи
позивача стосовно здійснення ним
належного захисту власної інформації з
обмеженим доступом. Зокрема, у
надісланій позивачу Вимозі було
зазначено, що інформація з обмеженим
доступом подається окремо в
опечатаному печаткою конверті, на
кожній сторінці документів
проставляється напис "інформація з
обмеженим доступом", необхідно вказати
категорію інформації з обмеженим
доступом (конфіденційна чи таємна), а
також пояснити причини, з яких ця
інформація вважається інформацією з
обмеженим доступом, зокрема, чому цю
інформацію не потрібно розголошувати.
Такі вказання Відділення мають на меті
саме не розголошення інформації з
обмеженим доступом (конфіденційної чи
таємної), тоді як відповідно до п. 5 ч. 1
ст. 17 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
голова територіального Відділенні,
зокрема, при розгляді заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції має право
вимагати від суб'єктів господарювання
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом, а відповідно до ст.221 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" суб'єкти господарювання
зобов'язані на вимогу голови
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
подавати документи, предмети чи інші
носії інформації, пояснення, іншу
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом

Також суд вважає необгрунованими
доводи позивача про застосуванням
позивачем максимального розміру
штрафних санкцій.

Відповідно до статті 52 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
за порушення передбачене пунктом 14
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" накладається
штраф у розмірі до одного відсотка
доходу (виручки) суб'єкта
господарювання від реалізації товарів
(робіт, послуг) за останній звітний рік.

Матеріалами справи підтверджується, а
рівно не заперечується позивачем, що на
Вимогу голови Відділення від 19.05.2014 р. №
26-02/1633 позивач не надав інформацію про
розмір доходу (виручки) від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг).

Згідно з абзацом другим частини 5
статті 52 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у разі
потреби розмір доходу (виручки) може
бути визначений органами
Антимонопольного комітету України на
підставі адміністративної інформації,
отриманої з інших джерел.

За інформацією, наданою Державною
податковою інспекцією у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві листом
№ 7431/9/26-57-15-02-28 від 22.07.2014 р., дохід від
операційної діяльності (дохід від
реалізації товарів (робіт, послуг)) ТОВ
"АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ" за 2013 рік
становить 192 309 705 грн.

Таким чином, в спірному випадку
порушення позивачем законодавства про
захист економічної конкуренції, яке
передбачене пунктом 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", максимальний штрафу
становив би 1 923 097, 05 грн. (1% доходу
позивача від реалізації товарів (робіт,
послуг) за 2013 рік).

Натомість, при визначенні розміру
штрафу Відділенням було враховано
наступні обставини:

1. Порушення законодавства про захист
економічної конкуренції у вигляді
неподання інформації на вимогу голови
Відділення вчинено вперше.

2. Інформацію та копії документів на
Вимогу ТОВ "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ" в
повному обсязі не подало.

3. Порушення Товариством не визнано.

За вказаних обставин, Відділення було
накладено на позивача штраф у розмірі 68
000 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
відповідач в оскаржуваному Рішенні
зробив обґрунтований та підставний
висновок про те, що дії ТОВ "АПТЕКА
НИЗЬКИХ ЦІН ТМ", які полягають у поданні
інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню у
встановлений головою територіального
відділення строк, є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, яке передбачене пунктом 14
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції".

Судом були проаналізовані й інші
зауваження та заперечення, наведені
позивачем у якості обґрунтувань
позовних вимог про визнання недійсним
оскаржуваного Рішення, проте суд
прийшов до висновку, що жодне з них не
спростовує обставин, встановлених
відповідачем в оскаржуваному Рішенні,
за сукупності яких відповідач довів
вчинення ТОВ "АПТЕКА НИЗЬКИХ ЦІН ТМ"
порушення, передбаченого пунктом 14
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
подання інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки.

Перевіривши юридичну оцінку
вищенаведених обставин та повноту їх
встановлення, зокрема, в оскаржуваному
Рішенні, суд дійшов висновку про те, що
відповідачем дотримано вимог
Конституції України, Законів України
"Про Антимонопольний комітет України",
"Про захист економічної конкуренції",
Правил розгляду справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції (затверджених
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 19.04.1994 р. № 5) (із
змінами), у зв'язку з чим всебічно, повно
і об'єктивно розглянуто обставини
справи № 73-02/06.14, досліджено подані
документи, належним чином
проаналізовано відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному Рішенні
висновки відповідача відповідають
фактичним обставинам справи № 73-02/06.14,
нормам матеріального та
процесуального права, є законними та
обґрунтованими.

Натомість, доводи позивача, не знайшли
свого підтвердження в ході розгляду
даної справи по суті.

Як визначено частиною 1 ст. 59 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", підставами для зміни,
скасування чи визнання недійсними
рішень органів Антимонопольного
комітету України є: неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи; недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
При цьому стаття 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" не
передбачає можливості одночасного
визнання рішення недійсним та
скасування його.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

З огляду на наведене, підстави для
визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
77/02-р/к "Про визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу" у
справі № 73-02/06.14 відсутні, а тому вимоги
позивача про визнання недійсним
вказаного рішення є необгрунтованими,
матеріалами справи не підтверджуються
та задоволенню не підлягають.

Також відсутні підстави для
задоволення вимоги позивача про
зупинення виконання оскаржуваного
рішення, оскільки згідно приписів ч. 4
ст. 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" порушення
господарським судом провадження у
справі про визнання недійсним рішення
органу Антимонопольного комітету
України, прийнятого, зокрема, згідно з
частиною першою статті 48 вказаного
Закону (оскаржуване рішення прийняте в
т.ч. на підставі ст. 48 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"),
зупиняє виконання зазначеного рішення
органу Антимонопольного комітету
України на час розгляду цієї справи чи
перегляду відповідного рішення
(постанови) господарського суду, якщо
органом Антимонопольного комітету
України відповідно до частини третьої
статті 48 цього Закону чи господарським
судом не визначено інше.

Судом також враховано, що відповідно до
ч. 5 ст. 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" встановлено,
що незалежно від положень частини
четвертої цієї статті, у разі наявності
достатніх підстав, господарський суд
може зупинити дію рішення органу
Антимонопольного комітету України.

Оскільки вимоги позивача про визнання
недійсним рішення Адміністративної
колегії Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
77/02-р/к у справі № 73-02/06.14 визнані судом
необґрунтованими та в їх задоволенні
позивачу відмовлено, у суду відсутні
законні підстави для зупинення дії
даного рішення органу
Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки в задоволенні позовних
вимог позивачу відмовлено повністю,
судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.12.2014 р.

Суддя
Гумега О.В.