ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Справа № 925/1956/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: Старчик А.А. - представник
за довіреністю,

від відповідача: представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
м. Київ

до Уманського комунального
підприємства "Уманьтеплокомуненерго",
м. Умань, Черкаська область

про стягнення 670380 грн. 15 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до суду з
позовною заявою, у якій просить суд
стягнути з Уманського комунального
підприємства "Уманьтеплокомуненерго"
503652 грн. 62 коп. втрат від інфляції, 166727
грн. 53 коп. трьох відсотків річних, 13407
грн. 60 коп. витрат зі сплати судового
збору.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач був належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи за місцем його державної
реєстрації, його представник в судове
засідання не з'явився, відзив на позов
не надав, направив лист про розгляд
справи за його відсутності.

У судовому засіданні згідно з ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) було
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши доводи та пояснення
представника позивача, дослідивши
наявні у справі докази, суд вважає, що
позов підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

13 лютого 2012 року між Публічним
акціонерним товариством Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (позивач по справі,
постачальник за договором) та
Уманським комунальним підприємством
«Уманьтеплокомуненерго» (відповідач
по справі, покупець за договором)
укладений договір про закупівлю
природного газу №13/02 БО-36.

Відповідно до п.1.1 договору та
додаткових угод позивач зобов'язався
передати відповідачу імпортований
природний газ для виробництва теплової
енергії для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевих бюджетів, а
також інших суб'єктів господарювання, а
відповідач зобов'язався прийняти і
оплатити газ на умовах, визначених
договором.

На виконання договору, протягом
лютого 2012 року - березня 2012 року позивач
передав, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 8 720 770,46
грн., що підтверджується актами
приймання - передачі природного газу
від 29.02.2012, 31.03.2012 та 30.04.2012, довідками
щодо кінцевого сальдо відповідача за
період з 01.02.2012 по 31.03.2012 та щодо
операцій із відповідачем за період з
01.02.2012 по 31.03.2012.

Відповідно до п. 4.1. договору,
оплата за газ здійснюється
відповідачем виключно грошовими
коштами шляхом 100% поточної оплати
вартості газу протягом місяця
поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Однак, відповідач свої
зобов'язання за договором належним
чином не виконав.

Заборгованість за отриманий
природний стягнута в судовому порядку.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 25.07.2013 у справі
№925/850/13 з Уманського комунального
підприємства «Уманьтеплокомуненерго»
на користь публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» стягнуто 4
620 770,46 грн. основного боргу.

Відповідач здійснив користування
утриманими ним коштами, тому позивач
через прострочення виконання
грошового зобов'язання звернувся з
позовом про стягнення з відповідача 503
652 грн. 62 коп. втрат від інфляції, 166 727
грн. 53 коп. трьох відсотків річних,

Господарські зобов'язання між
сторонами виникли з моменту укладення
договору, який за своєю правовою
природою є договором поставки.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
відповідно до якої суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті
525 ЦК України встановлено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з
вимогами статті 629 ЦК України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 32-34 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
ГПК України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення
позивачем заявлено до стягнення 503 652
грн. 62 коп. втрат від інфляції, 166 727 грн.
53 коп. трьох відсотків річних,

Розрахунки інфляційних нарахувань та
трьох процентів річних позивачем
вчиненні вірно, відповідають вимогам
чинного законодавства та фактичним
обставинам справи та підлягають
стягненню з відповідача у заявленому
розмірі.

Відповідно до статті 49 ГПК України з
відповідача підлягають відшкодуванню
позивачу понесені останнім витрати на
сплату судового збору в сплаченій ним
сумі 13 407 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Уманського комунального
підприємства «Уманьтеплокомуненерго»
(20300, Черкаська область, м. Умань, вул.
Тищика, 12А, ) на користь
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, 6, код 20077720): 503 652 грн. 62
коп. втрат від інфляції, 166 727 грн. 53 коп.
трьох відсотків річних, 13 407 грн. 60 коп.
судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 08 грудня 2014
року.

Суддя
О.В. Чевгуз