ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Справа № 923/454/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії: головуючого, судді
Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М.,
Студенця В.І., розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
малого комунального підприємства
"Водограй" на рішення Господарського
суду Херсонської області від 3 червня
2014 року та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 9
жовтня 2014 року у справі № 923/454/14 за
позовом Херсонського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України до
малого комунального підприємства
"Водограй" про стягнення 12 000 грн,

УСТАНОВИВ: У квітні 2014 року Херсонське
обласне територіальне відділення
Антимонопольного комітету України
звернулося до Господарського суду
Херсонської області з позовом до
малого комунального підприємства
"Водограй" про стягнення 12 000 грн пені,
нарахованої відповідно до частини 5
статті 56 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" за
прострочення сплати штрафу, який
накладено рішенням адміністративної
колегії Херсонського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
18 жовтня 2011 року № 68/П-1 у справі № 42/1-11.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Господарського суду
Херсонської області від 3 червня 2014
року (суддя К. Соловйов), залишеною без
змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 9
жовтня 2014 року, позов задоволено.

Мале комунальне підприємство
"Водограй" просить постанову скасувати
з підстав незастосування та
неправильного застосування
апеляційним господарським судом
частини 5 статті 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
статей 42, 43, 33 Господарського
процесуального кодексу України та
прийняти нове рішення, яким у позові
відмовити.

Сторони належним чином були
повідомлені про час і місце судового
засідання, проте Херсонське обласне
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України
право на подання відзиву на касаційну
скаргу не використало і представники
сторін у судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що
адміністративною колегією
Херсонського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
визнано, що мале комунальне
підприємство "Водограй" займає
монопольне становище на ринках
централізованого водопостачання та
централізованого водовідведення в
межах власних діючих мереж у смт
Білозерка з часткою 100 відсотків.
Надаючи населенню послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення за договорами, умовами
яких встановлено точки розподілу, у
яких послуги передаються від виконавця
споживачеві всупереч пункту 22 Типового
договору (Типовий договір про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630), та надаючи
іншим споживачам послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення відповідно до
договорів, положення яких передбачають
право відповідача припиняти надання
послуг у разі невиконання споживачами
умов договорів, що суперечить вимогам
чинних законів та галузевих
нормативно-правових актів, вчинив
порушення, передбачене пункту 2 статті
50, частини 1 статті 13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", у
вигляді зловживання монопольним
становищем на ринку, шляхом вчинення
дій, які можуть призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які б були
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку. За вчинення цього
порушення на відповідача накладений
штраф у розмірі 12 000 грн (пункти 1, 2 і 2.1
резолютивної частини рішення від 18
жовтня 2011 року № 68/П-1 у справі № 42/1-11
"Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції").

Визнано, що мале комунальне
підприємство "Водограй", надаючи
бюджетним установам та іншим
споживачам послуги централізованого
водопостачання за тарифами, завищеними
за рахунок включення рентабельності на
рівні 117 відсотків та 221,4 відсотка та
послуги централізованого
водовідведення за рахунок включення
рентабельності на рівні 63 відсотка та
171,5 відсотка, замість 15 і 50 відсотків,
як-то передбачено пунктом 21 Порядку
(Порядок формування тарифів на послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 липня 2006 року № 959 у редакції
постанови Кабінету Міністрів України
від 2 квітня 2009 року № 400), вчинив
порушення, передбачене пунктом 2 статті
50, пунктом 1 частини 2 статті 13 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним становищем на ринку,
шляхом дій, які призвели до ущемлення
інтересів споживачів, зокрема,
встановлення таких цін реалізації
товару, які неможливо було б встановити
за умов існування значної конкуренції
на ринку. За вчинення цього порушення
на відповідача накладений штраф у
розмірі 20 000 грн (пункти 3 і 3.1
резолютивної частини рішення від 18
жовтня 2011 року № 68/П-1 у справі № 42/1-11
"Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції").

Пунктом 4 резолютивної частини рішення
Херсонського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
мале комунальне підприємство
"Водограй" зобов'язано у двохмісячний
строк із дня отримання рішення вжити
заходів щодо припинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та усунення наслідків
порушення.

Отримавши 2 листопада 2011 року рішення
адміністративної колегії, відповідач
оскаржив його і ухвалою від 21 грудня 2011
року Господарського суду Херсонської
області було порушено провадження у
справі № 5024/2476/2011, за результатами
розгляду якої прийнято рішення від 3
лютого 2012 року, яким позов задоволено
частково: скасовано рішення
Херсонського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України в
частині надання малим комунальним
підприємством "Водограй" послуг
централізованого водопостачання та
водовідведення бюджетним установам,
іншим споживачам за завищеними
тарифами у період з 1 червня 2009 року по 31
грудня 2009 року, а в решті позову
відмовлено.

Мале комунальне підприємство
"Водограй" оскаржило рішення до
Одеського апеляційного господарського
суду, ухвалою якого від 27 лютого 2012 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та 14 березня 2012 року
винесено постанову про залишення
рішення господарського суду без змін.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, мале комунальне
підприємство "Водограй" звернулось до
Вищого господарського суду України і
ухвалою від 27 червня 2012 року касаційну
скаргу було прийнято до провадження та
постановою від 10 липня 2012 року
скасовано рішення та постанову, а
справу передано на новий розгляд до
господарського суду Херсонської
області.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 26 липня 2012 року
розпочато новий розгляд справи №
5024/2476/2011 і рішенням від 18 вересня 2012
року позов задоволено частково:
визнано частково недійсними пункти 2, 4
та повністю недійсними пункти 3, 3.1
резолютивної частини рішення
Херсонського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України; у
решті позову відмовлено.

Херсонське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України оскаржило дане рішення до
Одеського апеляційного господарського
суду, ухвалою якого від 22 жовтня 2012 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 8
січня 2013 року скаргу задоволено,
рішення змінено та в позові відмовлено.

Мале комунальне підприємство
"Водограй" оскаржило дану постанову до
Вищого господарського суду України,
ухвалою якого від 4 червня 2013 року
касаційну скаргу прийнято до
провадження та постановою Вищого
господарського суду України від 2
лютого 2013 року змінено постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 8 січня 2013 року, а саме:
скасовано постанову в частині відмови
в задоволенні позову про визнання
недійсними пунктів 3 і 3.1. резолютивної
частини рішення Херсонського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України та
частково - щодо проведення перерахунку
згідно пункту 4 резолютивної частини
цього ж рішення.

Таким чином пункт 2.1 резолютивної
частини рішення Херсонського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
18 жовтня 2011 року № 68/П-1, відповідно до
якого на мале комунальне підприємство
"Водограй" накладено штраф у сумі 12 000
грн, залишився в силі.

Мале комунальне підприємство
"Водограй" сплатило суму штрафу п'ятьма
платежами, останній платіж 26 лютого 2014
року № 139, і позивач, ураховуючи правила
частини 5 статті 56 і статті 62 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", вимагає стягнути суму
пені, нарахованої за періоди: з 4 по 26
лютого 2012 року - 23 дні; з 15 березня по 26
червня 2012 року - 104 дні; з 11 по 25 липня 2012
року - 15 днів; з 19 вересня по 21 жовтня 2012
року - 33 дні; з 9 січня по 3 червня 2013 року
- 146 днів; з 3 липня 2013 року по 26 січня 2014
року - 208 днів, а також - 14 днів
прострочення сплати 11 000 грн штрафу (з 27
січня по 9 лютого 2014 року), 11 днів
прострочення сплати 8 000 грн штрафу (з 10
по 20 лютого 2014 року), 13 днів
прострочення сплати 5 000 грн штрафу (з 21
лютого по 5 березня 2014 року), за 20 днів
прострочення сплати 3 000 грн штрафу (з 6
по 25 березня 2014 року) у розмірі 12 000 грн.

Господарськими судами враховані
доводи відповідача, зокрема, про
необґрунтованість нарахування пені за
періоди часу з 4 по 26 лютого, з 11 по 25
липня і з 19 вересня по 21 жовтня 2012 року.

У січні 2014 року мале комунальне
підприємство "Водограй" звернулося з
клопотанням про розстрочення сплати
штрафу строком на один рік, у
задоволенні якого Херсонське обласне
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України
відмовило.

За змістом частин 1 і 4 статті 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" особа, щодо якої здійснено
розгляд справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції має право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково
до господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення;
порушення господарським судом
провадження у справі про визнання
недійсним рішення Антимонопольного
комітету України, прийнятого згідно з
частиною 1 статті 48 цього Закону, а
також перегляд за заявою сторони
відповідного рішення господарського
суду зупиняє виконання зазначеного
рішення Антимонопольного комітету
України на час розгляду цієї справи чи
перегляду відповідного рішення
господарського суду. Абзацами третім -
п'ятим частини 5 статті 56 цього Закону
передбачено зупинення нарахування
пені виключно на час розгляду чи
перегляду господарським судом: справи
про визнання недійсним рішення органу
Антимонопольного комітету України про
накладення штрафу; відповідного
рішення (постанови) господарського
суду.

Законодавство України про захист
економічної конкуренції не передбачає
обов'язку органів Антимонопольного
комітету України надсилати суб'єкту
господарювання, на якого накладений
штраф за порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
нагадування про необхідність його
сплати, і відсутність такого
нагадування не зупиняє нарахування
пені за кожний день прострочення
сплати штрафу.

За цих обставин господарські суди
дійшли обґрунтованого висновку про
правомірність вимог позову про
стягнення пені за прострочення
відповідачем сплати суми штрафу у
заявленому позивачем розмірі.

Сумнів відповідача в неупередженості
судді господарського суду щодо
результату розгляду справи не можуть
бути підставою для задоволення
касаційної скарги, оскільки
спростовується фактом часткового
врахування суддею заперечень
відповідача, рішення місцевого
господарського суду ґрунтується на
фактичних обставинах справи,
умотивовано диспозитивною поведінкою
сторін та нормами чинного
законодавства, попередня службова
діяльність судді у даному випадку не
свідчить про його залежність від
позивача.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ: Рішення Господарського
суду Херсонської області від 3 червня
2014 року та постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 9
жовтня 2014 року у справі № 923/454/14
залишити без змін, а касаційну скаргу
малого комунального підприємства
"Водограй" без задоволення.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко Суддя
І. М. Васищак Суддя В. І. Студенець