ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.12.2014 р.
Справа№ 914/2329/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача-1: Управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, м. Львів

відповідач-2: Львівська міська рада,
м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_3, Львівська область,
Пустомитівський район, с. Зубра

про визнання недійсною ухвали
Львівської міської ради та
зобов'язання до вчинення дій

третя особа, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору: ОСОБА_4, м.
Львів

до відповідача-1: Управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, м. Львів

відповідач-2: Львівська міська рада,
м.Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_3, Львівська область,
Пустомитівський район, с. Зубра

про визнання недійсною ухвали
Львівської міської ради та
зобов'язання до вчинення дій.

Головуючий суддя

Коссак С.М.

Суддя
Шпакович О.Ф

Суддя
Іванчук С.В.
при секретарі

Чеботар Є.О.

Представники:

Від позивача: ФОП ОСОБА_1 - паспорт
НОМЕР_1, виданий Личаківським РВ ЛМУ
УМВС України у Львівській області від
09.06.2004р; Брильова - представник за
довіреністю від 01.10.2014 року;

Від відповідача-1: Крикус В.В.,
представник за довіреністю №2302-вих-5
від 08.01.2014р.;

Від відповідача-2: Гнатковська М.І. -
представник за довіреністю №1104-вих-686
від 16.06.2014р.;

Від третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору:
П»ятковська І.П. - представник за
довіреністю від 1.11.2014 року;

Від третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору: ФОП
ОСОБА_4 - паспорт НОМЕР_2, виданий
Сихівським РВ ЛМУ ГУМВС України у
Львівській області від 04.08.2011р.

На розгляд господарського суду
Львівської області Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позов
до Управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради та Львівської
міської ради за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійні вимоги на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнених
позовних вимог просить визнати
недійсною та скасувати ухвалу
Львівської міської ради від 14.07.2011 року
№675 «Про приватизацію способом продажу
на аукціоні нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1», визнання недійсним аукціону
з продажу нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1, визнанні за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 права на викуп
нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 та
зобов'язати Львівську міську раду та
управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради розглянути
заяву фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 про приватизацію нежитлових
приміщень на АДРЕСА_1. Ухвалою
суду від 23.07.2014р. порушено провадження у
справі та призначено судовий розгляд
справи на 29.07.2014р.

Ухвалою від 23.07.2014р. прийнято позовну
заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
у справі № 914/2329/14 та змінено її
правовий статус з третьої особи, яка не
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору на стороні позивача на третю
особу, яка заявляє самостійні вимоги на
предмет спору. Розгляд справи
відкладався з причин та підстав
викладених в ухвалах суду.

У зв'язку із складністю справи ухвалою
господарського суду Львівської
області від 28.10.2014 року у справі №914/2329/14
призначено колегіальний розгляд
справи та автоматичним розподілом
членів колегії суддів призначено
суддів у справі Рима Т.Я. та Іванчук С. У
зв'язку з відпусткою судді Рима Т.Я.
розпорядженням від 24.11.2014 року №800 щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справ, членом колегії
визначено суддю Шпакович О.Ф.

У судовому засіданні 12.11.2014 року
сторонами у справі подано на вимогу
суду ухвалу Вищого адміністративного
суду України від 02 жовтня 2014 року у
справі К/9991/72548/12.

У судовому засіданні 10.12.2014 року
позивачем заявлено клопотання про
збільшення позовних вимог, а третьою
особою, яка заявляє самостійні вимоги
на предмет спору подано заяву про
збільшення позовних вимог (р.№5816/14 від
09.12 2014р.).

Зокрема, просять доповнити в частині
визнання недійсним Свідоцтва про право
власності територіальної громади м.
Львова в особі Львівської міської ради
на нежитлове приміщення у будинку
АДРЕСА_1, індексний №2415875, яке видано
15.04.2013 року Реєстраційною службою
Львівського міського управління
юстиції, серія САВ №673351 та скасувати
реєстрацію права власності на
нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 у м.
Львові за територіальною громадою м.
Львова в особі Львівської міської ради
та за ОСОБА_3.

Заслухавши думку учасників процесу,
суд відхилив заяву про збільшення
позовних вимог з огляду на таке.

Як встановлено у судовому засіданні
сторонами та судом, первісні вимоги
носять немайновий характер. Відповідно
до п.3.10 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» під збільшенням
позовних вимог слід розуміти
збільшення кількісних показників за
тією ж вимогою, яку було заявлено у
первісній заяві. А згідно з п. 3.11 цієї ж
постанови збільшено (чи зменшено) може
бути лише розмір вимог майнового
характеру. Якщо в заяві позивача
йдеться про збільшення розміру
немайнових вимог (наприклад, про
визнання недійсним ще одного акта крім
того, стосовно якого відповідну вимогу
вже заявлено), то фактично також
йдеться про подання іншого позову. Крім
цього, слід зазначити, що позивачем має
бути додержано правила вчинення
відповідної процесуальної дії (оплата
судового збору, надсилання заяви з
додатками учасникам процесу тощо).

У судовому засіданні 10.12.2014 року судом
проаналізовано судові рішення з
адміністративної справи за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 на
постанову Галицького районного суду м.
Львова від 29 лютого 2012 року у справі
№2а-1163/11 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року у справі №56264/12/9104
за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 до Львівської міської ради за
участю третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Управління комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради про
визнання незаконною та скасування
ухвали Львівської міської ради від
14.07.2011 року №675 «Про приватизацію
способом продажу на аукціоні
нежитлових приміщень на АДРЕСА_1» та
визначення способу приватизації
нерухомого майна

Так, ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 02 жовтня 2014 року у
справі К/9991/72548/12, розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на постанову
Галицького районного суду м. Львова від
29 лютого 2012 року у справі №2а-1163/11 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року у справі №56264/12/9104 за позовом
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до
Львівської міської ради за участю
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради про визнання
незаконною та скасування ухвали
Львівської міської ради від 14.07.2011 року
№675 «Про приватизацію способом продажу
на аукціоні нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1» та визначення способу
приватизації нерухомого майна,
касаційну скаргу задоволено частково
та постанову Галицького районного суду
м. Львова від 29 лютого 2012 року та ухвалу
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 30 жовтня 2012
року скасовано, а справу направити на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції.

Встановлено, що ФОП ОСОБА_4 звернулася
із позовом в якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просила
визнати незаконною та скасувати ухвалу
Львівської міської ради від 14 липня 2011
року за № 675 «Про приватизацію способом
продажу на аукціоні нежитлових
приміщень на площі Ринок, 28» та
зобов'язати Львівську міську раду
визначити спосіб приватизації
приміщень з індексами: V, VI, VII, VIII, IX, X, XI,
XII, 10 - 1, 10 - 2, 10 - 3, 10 - 4, 10 - 5, 10 - 6, 10 - 7, 10 - 8, 10
- 9, 10 - 10 на площі АДРЕСА_1 шляхом викупу
цих приміщень позивачем.

Позовні вимоги обґрунтовано тим,
що оскаржуване рішення про
приватизацію нежитлових приміщень
шляхом продажу на аукціоні прийнято з
порушенням закону. При цьому
посилається на те, що він, як орендар
вказаних приміщень, який здійснив з
дозволу орендодавця невід'ємні
поліпшення, має право на їх
приватизацію шляхом викупу. Також
зазначив, що рішення господарського
суду Львівської області від 20.07.2010
року та постанова Львівського
апеляційного господарського суду про
від 04.11.2010 року про розірвання договору
оренди нерухомого майна було скасовано
постановою Вищого господарського суду
України від 05.04. 2011 року та прийнято
нове рішення про відмову в задоволенні
позову про розірвання договору оренди
та виселення позивача.

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 29 лютого 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 30 жовтня 2012 року, в задоволенні
позову відмовлено. Рішення судів
мотивовано тим, що посилання позивача
на поліпшення та реконструкцію об'єкту
оренди, що на його думку дає право на
викуп цього майна, є безпідставним,
оскільки об'єкт реконструкції не
зданий в експлуатацію та не
підтверджена належними доказами
відповідність виконаних робіт
встановленим нормам та стандартам.
Крім того посилання на те, що будинок
АДРЕСА_1 є пам'яткою архітектури та
перебуває під охороною держави і
приватизація вказаного будинку не може
здійснюватися у спосіб та порядку,
визначеному Законом України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)», є
необґрунтованим, оскільки сам позивач
просить зобов'язати міську раду
визначити спосіб приватизації майна.

Вищий адміністративний суд України
зазначив, що судами попередніх
інстанцій встановлено, що відповідно
до ухвали Львівської міської ради №675
від 14.07.2011 року прийнято рішення про
приватизацію способом продажу на
аукціоні нежитлових приміщень
(підвалу, першого поверху, антресолі)
загальною площею 314, 00 кв.м. у будинку №28
на пл. Ринок.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України наголошено, що відповідно до
статті частини першої статті 7 Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)» Фонд державного майна
України, Верховна Рада Автономної
Республіки Крим, місцеві Ради
затверджують за поданням органів
приватизації переліки об'єктів, які
перебувають відповідно у державній
власності, власності Автономної
Республіки Крим та комунальній
власності і підлягають продажу на
аукціоні, за конкурсом; викупу.
Частиною те третьою цієї статті
передбачено, що включення об'єктів
малої приватизації до переліків,
зазначених у частині першій цієї
статті, здійснюється відповідно до
Державної та місцевих програм
приватизації або з ініціативи
відповідних органів приватизації чи
покупців.

Згідно частини статті 11 Закону
України «Про приватизацію державного
майна» порядок приватизації
державного майна передбачає у тому
числі опублікування списку об'єктів,
які підлягають приватизації, у
виданнях державних органів
приватизації, місцевій пресі;
прийняття рішення про приватизацію
об'єкта на підставі поданої заяви або
виходячи із завдань Державної програми
приватизації та створення комісії з
приватизації; опублікування
інформації про прийняття рішення про
приватизацію об'єкта.

Відповідно до статті 8 Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)» з моменту прийняття
рішення про приватизацію підприємства
здійснюється його підготовка до
приватизації. Підготовка об'єкта малої
приватизації до продажу здійснюється
органами приватизації, які у тому числі
визначають ціну продажу об'єкта, що
підлягає приватизації шляхом викупу,
або початкову вартість продажу об'єкта
на аукціоні, за конкурсом; готують та
публікують інформацію про об'єкти
малої приватизації у відповідних
інформаційних бюлетенях та місцевій
пресі, інших друкованих виданнях,
визначених органами приватизації.

Порядок продажу об'єктів на аукціоні
визначається відповідно до розділу IV
Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)», у тому числі з
дотриманням вимог щодо публікації
інформації про об'єкт продажу не
пізніш як за 30 календарних днів до дати
проведення аукціону.

Суди попередніх інстанцій, пославшись
на те, що саме до повноважень міських
рад належить прийняття рішень щодо
відчуження комунального майна,
затвердження місцевих програм
приватизації, переліку об'єктів
комунальної власності, які підлягають
приватизації, не дослідили дотримання
міської радою, як суб'єктом владних
повноважень, самої процедури
приватизації, що передбачена
відповідними положеннями законів з
питань приватизації. При цьому суди не
перевірили доводи позивача про те, що
будівля, щодо якої прийнято
оскаржуване рішення про приватизацію,
є пам'яткою архітектури та перебуває
під охороною держави. Водночас
відповідно до частини третьої статті 2
Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)» не можуть бути об'єктами
малої приватизації будівлі (споруди,
приміщення) або їх окремі частини, які
становлять національну, культурну та
історичну цінність і перебувають під
охороною держави та будівлі (споруди,
приміщення) або їх окремі частини, де
розміщуються бібліотеки, книгарні та
державні видавництва. Висновок судів
про припинення укладеного з позивачем
договору оренди не узгоджується з
висновком наявного в матеріалах справи
рішення господарського суду
Львівської області № 5015/5858/11 від 19.12.2011
року, який залишився не спростованим.
Крім того судами не були з'ясовані
обставини щодо подання позивачем заяви
про включення нежитлових приміщень до
переліку об'єктів, що підлягають
приватизації шляхом викупу та
дотримання відповідачем процедури її
розгляду.

Отже, як констатує Вищий
адміністративний суд України,
посилання на прийняття міською радою
оскаржуваного рішення на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені законом є передчасним,
рішення судів попередніх інстанцій про
відмову у позові прийняті за неповно
встановлених обставин. Наведене дає
підстави відповідно до статті 227 КАС
України для скасування оскаржуваних
рішень та направлення справи на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до статті 12 ГПК
України господарським судам
підвідомчі справи у спорах щодо
приватизації державного майна. З
урахуванням правової позиції Вищого
господарського суду України,
відображеної у п.3.2. постанови пленуму
від 24.10.2011 року №10 «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» господарські
суди на загальних підставах вирішують
усі спори між суб'єктами
господарської діяльності, а також
спори, пов'язані з приватизацією
державного та комунального майна (крім
спорів про приватизацію державного
житлового фонду), в тому числі спори про
визнання недійсними відповідних актів
органів місцевого самоврядування та
органів приватизації.

Відповідно до статті 33 ГПК
України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Відповідно до статті 79 ГПК
України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави.

При цьому пов'язаною з даною
справою є така інша справа, як
конкретизовано у постанові пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини третя
і четверта статті 35 ГПК). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Іншим судом, про який йдеться у ч.1
статті 79 ГПК, наголошує Пленум Вищого
господарського суду України, є
будь-який орган, що входить до складу
судової системи України згідно з
статтею 3 та ч.2 статті 17 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів"; іншим
судом може вважатися й інший склад суду
(одноособовий чи колегіальний) в тому ж
самому судовому органі, в якому працює
суддя (судді), що вирішує (вирішують)
питання про зупинення провадження у
справі.

Предметом позову у справі №914/2329/14, що
розглядається господарським судом
Львівської області є визнання
недійсною та скасування ухвали
Львівської міської ради від 14.07.2011 року
№675 «Про приватизацію способом продажу
на аукціоні нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1», визнання недійсним аукціону
з продажу нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1, визнанні за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_4 права на викуп
нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 та
зобов'язати Львівську міську раду та
Управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради розглянути
заяву фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 про приватизацію нежитлових
приміщень на АДРЕСА_1.

Предметом позову у справі №2а -
1163/11, що передана Вищим
адміністративним судом на новий
розгляд до Галицького районного суду м.
Львова є: визнання незаконною та
скасування ухвали Львівської міської
ради від 14.07.2011 року №675 «Про
приватизацію способом продажу на
аукціоні нежитлових приміщень на
АДРЕСА_1» та визначення способу
приватизації нерухомого майна.

На думку суду, при новому розгляді
направленої Вищим адміністративним
судом України справи в межах
адміністративної юрисдикції
встановлення обставин, на які звернув
увагу Вищий адміністративний суд
України у своїй ухвалі від 02 жовтня 2014
року, а саме:

- дотримання міської радою, як
суб'єктом владних повноважень, самої
процедури приватизації, що передбачена
відповідними положеннями законів з
питань приватизації;

- перевірки доводів позивача про
те, що будівля, щодо якої прийнято
оскаржуване рішення про приватизацію,
є пам'яткою архітектури та перебуває
під охороною держави;

- з'ясування обставин щодо подання
позивачем заяви про включення
нежитлових приміщень до переліку
об'єктів, що підлягають приватизації
шляхом викупу та дотримання
відповідачем процедури її розгляду,

можуть вплинути на подання і
оцінку доказів у справі №914/2329/14, в тому
числі йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частина третя
і четверта статті 35 ГПК). А також будуть
мати значення для прийняття законного
та обґрунтованого рішення
господарським судом Львівської
області у справі №914/2329/14 та можливість
уникнення прийняття протилежних
судових рішень судами різних
юрисдикцій.

На підтвердження прийняття
направленої справи до розгляду
відповідачем - 1 у судовому засіданні
подано повістку Галицького районного
суду м. Львова про виклик до суду в
адміністративній справі №2а-1163/11на 09
год. 30хв. 18.12.2014 року.

За таких обставин, суд доходить
висновку про зупинення провадження у
справі до набрання законної сили
судового рішення Галицького районного
суду м. Львова у справі №2а - 1163/11.

Виходячи з наведеного та керуючись
нормами ч. 1 ст. 79, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Зупинити провадження у справі №
914/2329/14 до набрання законної сили
судового рішення Галицького районного
суду м. Львова у справі №2а - 1163/11.

2. Зобов'язати учасників процесу
повідомити суд про хід розгляду справи
№2а - 1163/11 Галицького районного суду м.
Львова та надати процесуальний
документ про результат розгляду даної
справи, який набрав законної сили.

3. Про поновлення провадження у
справі №914/2329/14 сторони будуть
повідомлені додатково.

Головуючий суддя
Коссак С.М.

Суддя
Шпакович О.Ф.

Суддя
Іванчук С.В