ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р.
Справа № 909/513/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Скрипчук О.С.

суддів
Дубник О.П.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання:
Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» за № 80-01-1809 від 22.08.2014 року

на рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.2014
року

у справі № 909/513/14

за позовом: Відкритого акціонерного
товариства «Прикарпатагробуд», м.
Івано-Франківськ

до відповідача-1: Приватного
підприємства «Енергобудпостач», м.
Івано-Франківськ

до відповідача-2: Товариства з
обмеженою відповідальністю Фірма
«Калина ІФ» ЛТД, м.Івано-Франківськ

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на стороні позивача:
Публічне акціонерне товариство
«Мегабанк», м. Харків

про розірвання договору
купівлі-продажу.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: Васькевич Ю.С. -
довіреність № 15 від 17.03.2014 року;

від відповідача-2: Васькевич Ю.С. -
довіреність № 053/14 від 24.02.2014 року;

від третьої особи: Заставний Р.А. -
довіреність № 13-1063/13д від 13.12.2013 року;

ВСТАНОВИВ:

ВАТ «Прикарпатагробуд» звернулося до
Господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ПП «Енергобудпостач» про розірвання
договору купівлі-продажу від 01.12.2011
року козлового електричного крану
зварної металоконструкції ККТМ - 1036,
заводський №36/115, який укладений між
ВАТ «Прикарпатагробуд» та ПП
«Енергобудпостач».

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.2014
року у справі № 909/513/14 (суддя Фрич М.М.) в
позові ВАТ «Прикарпатагробуд»
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ
«Мегабанк» подало апеляційну скаргу за
№ 80-01-1809 від 22.08.2014 року, в якій просить
рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.2014
року скасувати, прийняти нове рішення,
яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення порушено норми матеріального і
процесуального права. А саме скаржник
стверджує, що відповідач не виконав
своїх зобов'язань, згідно договору
купівлі-продажу щодо оплати за
козловий кран у встановлений законом
строк, чим порушив істотні умови
договору.

Відповідачами були подані відзиви на
апеляційну скаргу № 116/14 від 14.10.2014
року, № 321/14 від 15.10.2014 року, в яких
просять рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.2014
року залишити без змін.

Позивачем було подано до суду відзив на
апеляційну скаргу б/н і дати (вх. №
01-04/6177/14 від 27.10.2014 року), в якому просить
рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.2014
року скасувати, прийняти нове рішення,
яким позов задоволити.

У зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю головуючого судді
Кордюк Г.Т., розпорядженням керівника
апарату суду за № 126 від 05.11.2014 року
справу № 909/513/14 передано на повторний
автоматизований розподіл та
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Скрипчук О.С.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
06.11.2014 року в склад колегії для розгляду
справи № 909/513/14 Господарського суду
Івано-Франківської області введено
суддів - Дубник О.П. та Матущака О.І.

Позивач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, незважаючи на те, що про час
та місце розгляду справи був належним
чином повідомлений.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
01.12.2011 року між ВАТ «Прикарпатагробуд»
(продавець) та ПП «Енергобудпостач»
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу (надалі договір).
Згідно умов якого покупець
зобов'язався купити у продавця
козловий кран зварної
металоконструкції ККТМ-1036, заводський
номер 36/115 за ціною 18 200,00 грн. в т.ч. ПДВ.

В 4.2. договору сторони погодили, що
право власності на товар переходить до
покупця з моменту його прийняття за
актом прийому-передачі.

В п. 6.1. договору сторони передбачили, що
оплата (ціни (вартості) товару
здійснюється покупцем не пізніше 30
днів з моменту підписання акту-прийому
передачі.

08.12.2011 року між продавцем та покупцем
було підписано Акт прийому-передачі
предмета договору купівлі-продажу
(козлового крану ККТМ-1036). При цьому,
козловий кран залишився на території
продавця, даний факт не заперечується
сторонами.

Позивач вважає, що договір
купівлі-продажу від 01.12.2011 року
підлягає розірванню в зв'язку з
істотним порушенням умов договору ПП
«Енергобудпостач». За твердженням
позивача, покупець (ПП
«Енергобудпостач») зобов'язання за
договором не виконав, ціну козлового
крану зварної металоконструкції
ККТМ-1036 в термін, визначений договором
не сплатив, чим порушив істотні умови
договору.

При винесенні постанови колегія суддів
виходила з наступного.

Стаття 655 ЦК України закріплює
законодавче визначення договору
купівлі-продажу, згідно з яким це
договір, за яким одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За загальним правилом (частина перша
статті 692 ЦК України) оплата товару за
договором купівлі-продажу
здійснюється після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно із частиною другою статті 692 ЦК
України покупець повинен виконати свій
обов'язок щодо оплати одразу в повному
обсязі, тобто сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

У випадку, якщо договором
купівлі-продажу передбачена оплата
товару через певний час після його
передачі покупцю, покупець повинен
провести оплату в строк, передбачений
договором.

Якщо покупець не виконує свого
обов'язку щодо оплати переданого йому
товару в установлений договором
купівлі-продажу строк, продавець
набуває право вимоги такої оплати та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами (частина
третя статті 692 ЦК України), або
розірвання договору з підстав,
передбачених статтею 651 ЦК України.

Однією з підстав розірвання договору є
істотне порушення стороною цього
договору.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору
(абзац другий частини другої статті 651
ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення
договору однією зі сторін, яке тягне
для другої сторони неможливість
досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного
здійснюється судом відповідно до
критеріїв, що встановлені вказаною
нормою. Оціночне поняття істотності
порушення договору законодавець
розкриває за допомогою іншого
оціночного поняття - "значної міри"
позбавлення сторони того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
Це (друге) оціночне поняття значно
звужує сферу огляду суду. Істотність
порушення визначається виключно за
об'єктивними обставинами, що склалися у
сторони, яка вимагає розірвання
договору. В такому випадку вина (як
суб'єктивний чинник) сторони, що
припустилася порушення договору, не
має будь-якого значення і для оцінки
порушення як істотного, і для
виникнення права вимагати розірвання
договору на підставі частини другої
статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення
договору закон визнає розмір завданої
порушенням шкоди, який не дозволяє
потерпілій стороні отримати очікуване
при укладенні договору. При цьому
йдеться не лише про грошовий вираз
завданої шкоди, прямі збитки, а й
випадки, коли потерпіла сторона не
зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування
зазначеного положення закону має
співвідношення шкоди з тим, що могла
очікувати від виконання договору
сторона

У кожному конкретному випадку питання
про істотність порушення повинне
вирішуватися з урахуванням усіх
обставин справи, що мають значення. Так,
суди повинні встановити не лише
наявність істотного порушення
договору, але й наявність шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною, яка може бути виражена як у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди, її розмір, який не
дозволяє потерпілій стороні отримати
очікуване при укладенні договору; а
також установити, чи є дійсно істотною
різниця між тим, на що має право
розраховувати сторона, укладаючи
договір, і тим, що в дійсності вона
змогла отримати.

Судом встановлено, що між ВАТ
«Прикарпатагробуд» (продавець) та ПП
«Енергобудпостач» (покупець) було
укладено договір купівлі-продажу від
01.12.2011 року козлового крану зварної
металоконструкції ККТМ-1036.

Згідно п. 6.2. договору купівлі-продажу
ПП «Енергобудпостач» зобов'язалось
здійснити оплату за товар не пізніше 30
днів з моменту підписання акту-прийому
передачі.

08.12.2011 року між продавцем та покупцем
було підписано Акт прийому-передачі
предмета договору купівлі-продажу
козлового крану ККТМ-1036.

Отже, відповідач 1 зобов'язаний був
розрахуватись перед позивачем за товар
до 08.01.2012 року.

Матеріали справи не містять відомостей
про те, що ПП «Енергобудпостач»
розрахувалось перед позивачем за товар
згідно договору купівлі-продажу.

Несплата ПП «Енергобудпостач» ціни за
товар у строк встановлений договором
купівлі-продажу є істотним порушенням
умов останнього, що надає позивачу
право на його розірвання у
відповідності до ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Позивач при зверненні до суду першої
інстанції зазначає, що 01.12.2011 року він
уклав з відповідачем 1 договір
купівлі-продажу з метою поповнення
обігових коштів товариства.

Несплата ціни товару впродовж майже 2
роки, позбавляє позивача можливості
отримати результат, на який останній
розраховував при укладенні договору
купівлі-продажу, а саме отримання
коштів за продаж товару.

Таким чином вимога позивача про
розірвання договору на підставі п. 2 ст.
651 ЦК України є обґрунтованою, а тому
підлягає задоволенню.

Необґрунтованими є посилання
відповідача 1 на те, що він розрахувався
перед позивачем в повному обсязі
згідно договору купівлі-продажу у 2014
році шляхом зарахування зустрічних
вимог.

Згідно ч. 2 ст. 601 ЦК України зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін.

Заява однієї сторони про зарахування
зустрічної однорідної вимоги є
одностороннім правочином, який має
наслідком припинення зобов'язань. Якщо
друга сторона вважає, що заява першої
сторони є нікчемним правочином, а
відтак не припиняє зобов'язання
(наприклад, за відсутністю зобов'язання
другої сторони або в разі
недопустимості зарахування зустрічних
вимог згідно з частинами четвертою,
п'ятою статті 203 ГК України, статтею 602
ЦК України), то друга сторона вправі
звернутися до суду з позовом про
примусове виконання зобов'язання
першою стороною в натурі або про
застосування інших способів захисту,
встановлених законом.

Отже, для зарахування зустрічних
однорідних зобов'язань необхідно
відсутність спору по цьому питанню, а
також згода обох сторін, кредитора та
боржника.

З матеріалів справи вбачається, що ВАТ
«Прикарпатагробуд» не дало згоди на
зарахування зустрічних вимог.

Відповідача 1 не звертався до суду із
вимогою про зарахування зустрічних
вимог в судовому порядку.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
ВАТ «Прикарпатагробуд» у даній справі
звернулось до суду 16.05.2014 року. Станом
на зазначену дату відповідачем 1 не
було виконано умов договору
купівлі-продажу щодо оплати за
козловий кран.

10.06.2014 року відповідач 1 звернувся до
позивача із листом № 10 від 10.06.2014 року
про зарахування зустрічних вимог,
тобто після дати порушення провадження
у даній справі.

Отже, застосування ст. 601 ЦК України за
вимогою відповідача неможливе у
зв'язку з розглядом судом справи про
розірвання договору за яким
пропонується зарахування вимог.

Посилання апелянта на те, Фірма «Калина
ІФ» ЛТД є власником козлового крану
ККТМ-1036, не підтверджуються
матеріалами справи.

Адже, згідно 4 Положення про Державну
службу гірничого нагляду та
промислової безпеки України, (Указ
Президента України, від 06.04.2011, № 408/2011
"Про Положення про Державну службу
гірничого нагляду та промислової
безпеки України") Держгірпромнагляд
України відповідно до покладених на
неї завдань здійснює реєстрацію
підіймальних споруд
(вантажопідіймальні крани та машини,
ліфти, ескалатори, канатні дороги,
підйомники, фунікулери тощо).

З листа Тернопільського управління
Держгірпромнагляду від 25.11.2013 року не
вбачається, що козловий крана ККТМ-1036
було зареєстровано за Фірмою «Калина
ІФ» ЛТД.

За таких обставин колегія суддів
прийшла до висновку, що рішення
Господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.2014
року слід скасувати, прийняти нове
рішення, яким позов ВАТ
«Прикарпатагробуд» до Приватного
підприємства «Енергобудпостач» про
розірвання договору купівлі-продажу
від 01.12.2011 року задоволити. В частині
позовних вимог до ТзОВ Фірма «Калина
ІФ» ЛТД відмовити.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103- 105 Господарського
процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський
суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 14.08.2014
року скасувати. Прийняти нове рішення,
яким позов ВАТ «Прикарпатагробуд» до
Приватного підприємства
«Енергобудпостач» про розірвання
договору купівлі-продажу від 01.12.2011
року задоволити.

Договір купівлі-продажу від 01.12.2011 року
козлового електричного крану
зварювальної металоконструкції
ККТМ-1036, заводський № 36/115, який
укладений між ВАТ «Прикарпатагробуд»
та ПП «Енергобудпостач», розірвати.

В частині позовних вимог до ТзОВ Фірма
«Калина ІФ» ЛТД відмовити.

3.Стягнути з Приватного підприємства
«Енергобудпостач» (76005, м.
Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького,
36/67, ) на користь
Відкритого акціонерного товариства
«Прикарпатагробуд» (76017, м.
Івано-Франківськ, вул. Національної
Гвардії, 14, ) 1218, 00 грн.
судового збору.

4. Стягнути з Приватного підприємства
«Енергобудпостач» (76005, м.
Івано-Франківськ, вул. Б.Хмельницького,
36/67, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Мегабанк» (61002,м. Харків, вул. Артема, 30,
) 609,00 грн. судового збору
за перегляд рішення в апеляційному
порядку.

5. Доручити Господарському суду
Івано-Франківської області видати
накази.

6. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

7. Справу направити в Господарський суд
Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено та
підписано 01.12.2014 року

Головуючий - суддя
Скрипчук О.С.

суддя
Дубник О.П.

суддя
Матущак О.І.