ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.Справа № 916/3143/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Гладишевої Т.Я.

(відповідно до розпорядження голови
суду від 13.11.2014р. розгляд апеляційної
скарги здійснюється даною судовою
колегією)

при секретарі судового засідання
Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Наседкін О.І., за
довіреністю від 29.07.2014р

від відповідача: Гапєєнко М.В., за
довіреністю від 01.04.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-торговельна компанія "Шабо"

на рішення господарського суду
Одеської області від 22 жовтня 2014 року

по справі №916/3143/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смарт Авто Лайн"

до відповідачів Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-торговельна компанія "Шабо"

про стягнення 5583,34 грн.,-

В С Т А Н О
В И В:

ТОВ "Смарт Авто Лайн" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до ТОВ „ПТК "Шабо" про
стягнення, з урахуванням остаточних
уточнень до позовної заяви, 5164,55 грн.
основного боргу, 418,79 грн. пені та 2200 грн.
судових витрат.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 22 жовтня 2014 року у справі
№916/3143/14 (суддя Желєзна С.П.) позовні
вимоги ТОВ "Смарт Авто Лайн" задоволено
частково, з відповідача на користь
позивача стягнуто 5164,55 грн. основного
боргу, 392,98 грн. пені та 1818,55 грн.
судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
матеріалами справи підтверджується
факт наявності спірної заборгованості,
при цьому, в матеріалах справи відсутні
будь-які докази, підтверджуючи
неналежне виконання позивачем власних
обов'язків протягом спірного періоду,
як то пошкодження, бій, втрата або
недостача переданого до перевезення за
товарно-транспортними накладними №
1-Ш-011865 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011920 від 17.12.2013р.,
№ 1-Ш-011921 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011922 від
17.12.2013р., № 1-Ш-011919 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917
від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917 від 17.12.2013р., №
1-Ш-011918 від 17.12.2013р. вантажу, в результаті
викладеного, господарський прийшов до
висновку про відсутність підстав,
передбачених п. 6.2.6 договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р., для відтермінування виконання
спірного грошового зобов'язання
відповідачем. Окрім того, місцевий
господарський суд звернув увагу, що
визначений ч. 5 ст. 315 ГК України
скорочений шестимісячний термін
позовної давності застосовується до
правовідносин перевезення, а не до
правовідносин транспортного
експедирування, які виникли між
сторонами по справі, до яких
застосовується загальний строк
позовної давності тривалістю у три
роки, в розрізі питання застосування
строків позовної давності, посилання
відповідача на той факт, що позивач
здійснював особисте перевезення
довіреного йому вантажу, в результаті
чого правовідносини сторін слід
кваліфікувати як правовідносини
перевезення, господарським судом
залишено поза увагою, оскільки
відповідно до ч. 2 ст. 929 ЦК України
положення глави 65 „Транспортне
експедирування" поширюються також на
випадки, коли обов'язки експедитора
виконуються перевізником.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, відповідач (ТОВ
„ПТК "Шабо") звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ТОВ "Смарт Авто Лайн" відмовити у
повному обсязі, з посиланням при цьому
на неправильне застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права і невідповідність висновків суду
обставинам справи, з мотивів,
викладених в апеляційній скарзі.

У судовому засіданні представник
скаржника підтримав вимоги, викладені
в апеляційній скарзі і наполягав на їх
задоволенні.

Представник позивача (ТОВ "Смарт Авто
Лайн") у судовому засіданні надав
пояснення, згідно з якими позивач не
погоджується з апеляційною скаргою ТОВ
„ПТК "Шабо", просить залишити її без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін, з підстав,
викладених у відзиві на апеляційну
скаргу.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Матеріали справи свідчать про те, що
29.03.2013р. між ТОВ „Смарт Авто Лайн"
(позивач, Експедитор) та ТОВ „ПТК
„Шабо" (відповідач, Клієнт) було
укладено договір транспортного
експедирування № 18 (надалі - договір),
за п.п. 1, 2.1, 2.2 якого Клієнт доручає, а
Експедитор бере на себе зобов'язання за
плату і за рахунок Клієнта надати
Клієнту транспортно-експедиційне
обслуговування, а також інші послуги,
пов'язані з перевезенням вантажів
автомобільним транспортом по
території України відповідно до
узгоджених сторонами заявок. Заявки,
узгоджені сторонами, регулюють
взаємини сторін щодо кожного окремого
доручення Клієнта. В заявках можуть
відображатись також інші істотні умови
договору транспортного
експедирування, що не були обумовлені
сторонами в момент підписання цього
договору. Заявки є невід'ємною частиною
даного договору. При цьому, під
транспортно-експедиційним
обслуговуванням за даним договором
сторони розуміють послуги, що
безпосередньо пов'язані (погодження
умов перевезення, добір перевізників,
оформлення комплексу документів та
надання інших послуг, якщо в них є
необхідність) з організацією
перевезень вантажів.

За п. 3.1.7 договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р.
передбачено, що Експедитор
зобов'язується надати Клієнту за
фактом виконання доручення оригінал
рахунку на оплату суми доручення, акт
виконаних робіт, податкову накладну,
товарно-транспортну накладну з
відміткою (відбиток печатки/штампу)
Вантажоодержувача про одержання
вантажу.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р. платежі та взаємні розрахунки
за виконання доручення Клієнта
виконуються відповідно до
виставленого рахунку. Рахунки
експедитора підлягають оплаті
протягом 14 (чотирнадцяти) банківських
днів з моменту отримання оригіналів
документів у відповідності до п. 3.1.7
цього договору.

Згідно з п. 6.2.6 договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р. в разі
спричинення шкоди вантажу в ході
здійсненого перевезення (пошкодження,
бій, втрата або недостача), Замовник має
право затримати оплату вартості
перевезення у розмірі суми прямого
дійсного збитку як заставну суму з
метою забезпечення можливого
відшкодування такого збитку
Експедитором (Перевізником або іншою
залученою особою). Затримка оплати
правомочна до моменту ухвалення
рішення про винність або невинність
Експедитора (Перевізника або іншої
залученої особи) у вигляді
добровільного визнання провини
Експедитором (Перевізником або іншою
залученою особою) або відмови
Замовника від претензії або рішення
суду або мирової угоди. В разі визнання
Експедитора (Перевізника або іншої
залученої особи) невинним, Замовник
зобов'язаний протягом 3-х банківських
днів сплатити Експедиторові суму
заборгованості.

Пунктом 6.3.5 договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р. сторони
погодили, що в разі затримки
розрахунків, Клієнт зобов'язується
оплатити Експедитору пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожен день
затримки оплати.

Строк дії цього договору
встановлюється з моменту його
підписання і діє до 31.12.2013р. (п.9.1
договору транспортного експедирування
№ 18 від 29.03.2013р.).

На виконання умов договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р. позивачем було надано ТОВ „ПТК
„Шабо" транспортно-експедиційні
послуги, а саме перевезення ввіреного
відповідачем вантажу за адресою:
Одеська область, с. Шабо - Херсонська
область, м. Цюрупинськ, Одеська область,
с. Шабо - м. Херсон; Одеська область, с.
Шабо - м. Миколаїв, що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
товарно-транспортних накладних №
1-Ш-011865 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011920 від 17.12.2013р.,
№ 1-Ш-011921 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011922 від
17.12.2013р., № 1-Ш-011919 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917
від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917 від 17.12.2013р., №
1-Ш-011918 від 17.12.2013р., актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ БС-0001168 від 17.12.2013р., № БС-0001143 від
17.12.2013р. Вказані документи підписані
представниками відповідача без
будь-яких зауважень. Загальна вартість
наданих позивачем послуг, факт надання
яких підтверджується вищезазначеними
документами, складає 9400 грн. з
урахуванням ПДВ.

При цьому, зміст вказаних накладних
підтверджує, що обов'язки перевізника у
спірних правовідносинах здійснював
безпосередньо Експедитор (позивач).

Як свідчать матеріали справи, надані
позивачем на виконання умов договору
транспортного експедирування № 18 від
29.03.2013р. послуги були оплачені
відповідачем частково, на суму 4235,45
грн., в результаті чого, за ТОВ „ПТК
„Шабо" утворилась заборгованість
перед ТОВ „Смарт Авто Лайн" в сумі 5164,55
грн., факт наявності якої відповідачем
не заперечується.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ТОВ „Смарт Авто Лайн" до
господарського суду Одеської області з
відповідним позовом про стягнення
заборгованості та нарахованої на неї
пені.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд
приходить до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч.2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно зі ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 929 ЦК України
за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням. Договором
транспортного експедирування може
бути передбачено надання додаткових
послуг, необхідних для доставки
вантажу (перевірка кількості та стану
вантажу, його завантаження та
вивантаження, сплата мита, зборів і
витрат, покладених на клієнта,
зберігання вантажу до його одержання у
пункті призначення, одержання
необхідних для експорту та імпорту
документів, виконання митних
формальностей тощо). Положення цієї
глави поширюються також на випадки,
коли обов'язки експедитора виконуються
перевізником.

За ст. 932 ЦК України експедитор має
право залучити до виконання своїх
обов'язків інших осіб.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01 липня 2004 року №1955-IV
транспортно-експедиторською
діяльністю є підприємницька
діяльність із надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації та забезпечення
перевезень експортних, імпортних,
транзитних або інших вантажів.
Транспортно-експедиторська послуга -
це робота, що безпосередньо пов'язана з
організацією та забезпеченням
перевезень експортного, імпортного,
транзитного або іншого вантажу за
договором транспортного
експедирування. Експедитором
(транспортним експедитором) є суб'єкт
господарювання, який за дорученням
клієнта та за його рахунок виконує або
організовує виконання
транспортно-експедиторських послуг,
визначених договором транспортного
експедирування.

В свою чергу, згідно з положеннями ч. 13
ст. 9 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які відображають шлях прямування
вантажу від пункту його відправлення
до пункту його призначення.

Згідно зі ст. 9 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договір транспортного експедирування
укладається у письмовій формі

Як вже було зазначено вище, на
виконання умов договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р.
позивачем було надано ТОВ „ПТК „Шабо"
транспортно-експедиційні послуги, а
саме перевезення ввіреного
відповідачем вантажу за адресою:
Одеська область, с. Шабо - Херсонська
область, м. Цюрупинськ, Одеська область,
с. Шабо - м. Херсон; Одеська область, с.
Шабо - м. Миколаїв, що підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями
товарно-транспортних накладних №
1-Ш-011865 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011920 від 17.12.2013р.,
№ 1-Ш-011921 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011922 від
17.12.2013р., № 1-Ш-011919 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917
від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917 від 17.12.2013р., №
1-Ш-011918 від 17.12.2013р., актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ БС-0001168 від 17.12.2013р., № БС-0001143 від
17.12.2013р. Вказані документи підписані
представниками відповідача без
будь-яких зауважень. Загальна вартість
наданих позивачем послуг, факт надання
яких підтверджується вищезазначеними
документами, складає 9400 грн. з
урахуванням ПДВ. Зміст вказаних
накладних підтверджує, що обов'язки
перевізника у спірних правовідносинах
здійснював безпосередньо Експедитор
(позивач), що прямо передбачено
положеннями ст. 1 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність" та ч. 2 ст. 929 ЦК України.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як зазначалось вище, відповідачем свої
зобов'язання щодо сплати отриманих від
позивача послуг виконано лише
частково, на суму 4235,45 грн.

Апеляційний господарський суд
зазначає, що відповідачем не надано
жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-34
ГПК України, на підтвердження
відсутності заборгованості у розмірі
5164,55 грн. за спірним договором, або на
підтвердження погашення відповідної
заборгованості.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ч. 2 ст. 12 Закону України
„Про транспортно-експедиторську
діяльність" передбачено, що клієнт
зобов'язаний у порядку, передбаченому
договором транспортного
експедирування, сплатити належну плату
експедитору, а також відшкодувати
документально підтверджені витрати,
понесені експедитором в інтересах
клієнта в цілях виконання договору
транспортного експедирування.

Апеляційний господарський суд не
приймає до уваги посилання відповідача
на п. 6.2.6 договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р. як на
підставу для зупинення виконання
спірного грошового зобов'язання ТОВ
„ПТК „Шабо", з огляду на те що умови п.
6.2.6 договору транспортного
експедирування № 18 від 29.03.2013р.
застосовуються щодо оплати
відповідачем як клієнтом саме тих
перевезень, в процесі здійснення яких
виникли обставини, які можуть бути
підставою для покладення на
Експедитора обов'язку відшкодування
Клієнту шкоди, завданої пошкодженням,
боєм, втратою або недостачею
переданого до перевезення вантажу,
водночас, у разі, якщо у Клієнта
відсутні будь-які претензії до
Експедитора з приводу виконання умов
конкретного перевезення, затримка
оплати наданих послуг з посиланням на
названий пункт договору не є
правомірною.

При цьому, апеляційний господарський
суд зауважує, що надані відповідачем
накладні на повернення товару були
складені на підставі договорів №2012-02
від 01.02.2012р., 17-02 від 01.02.2012р., 03-02 від
30.01.2012р., тощо, правовідносини за якими
ніяким чином не стосуються виконання
зобов'язань за спірним договором №18
від 29.03.2013р.

Також апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази,
підтверджуючи неналежне виконання
позивачем власних обов'язків протягом
спірного періоду, як то пошкодження,
бій, втрата або недостача переданого до
перевезення за товарно-транспортними
накладними № 1-Ш-011865 від 17.12.2013р., №
1-Ш-011920 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011921 від 17.12.2013р.,
№ 1-Ш-011922 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011919 від
17.12.2013р., № 1-Ш-011917 від 17.12.2013р., № 1-Ш-011917
від 17.12.2013р., № 1-Ш-011918 від 17.12.2013р.
вантажу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог ТОВ "Смарт
Авто Лайн" в частині стягнення з
відповідача 5164,55 грн. основного боргу, з
огляду на доведеність, правомірність
та обґрунтованість таких вимог.

Щодо доводів скаржника стосовно
пропуску позивачем строку позовної
давності, колегія суддів зазначає
наступне.

За ч.2 ст. 9 ЦК України законом можуть
бути передбачені особливості
регулювання майнових відносин у сфері
господарювання, зокрема, господарським
кодексом України.

Статтею 315 ГК України встановлено, що до
пред'явлення перевізникові позову, що
випливає з договору перевезення
вантажу, можливим є пред'явлення йому
претензії. Претензії можуть
пред'являтися протягом шести місяців, а
претензії щодо сплати штрафів і премій
- протягом сорока п'яти днів. Перевізник
розглядає заявлену претензію і
повідомляє заявника про задоволення чи
відхилення її протягом трьох місяців, а
щодо претензії з перевезення у прямому
змішаному сполученні - протягом шести
місяців. Претензії щодо сплати штрафу
або премії розглядаються протягом
сорока п'яти днів. Якщо претензію
відхилено або відповідь на неї не
одержано в строк, зазначений у частині
третій цієї статті, заявник має право
звернутися до суду протягом шести
місяців з дня одержання відповіді або
закінчення строку, встановленого для
відповіді.

Як вже було зазначено вище, між
сторонами по справі укладено договір
транспортного експедирування, за яким
позивач надає відповідачу ряд послуг
пов'язаних з організацією перевезень
вантажів, зокрема, погодження умов
перевезення, добір перевізників,
оформлення документів, тощо).

Відповідно до вимог чинного
законодавства, зокрема, ст.ст. 929, 932 ЦК
України, ст.ст.1, 9 Закону України „Про
транспортно-експедиторську
діяльність", експедитор має право
залучити до виконання своїх обов'язків
інших осіб, проте не має такого
обов'язку щодо залучення інших осіб,
водночас, передбачене особисте
виконання та/або організація виконання
експедитором
транспортно-експедиторських послуг,
визначених договором транспортного
експедирування.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що визначений ч. 5
ст. 315 ГК України скорочений
шестимісячний термін позовної
давності застосовується до
правовідносин перевезення, а не до
правовідносин транспортного
експедирування, які виникли між
сторонами по справі.

При цьому, посилання відповідача на той
факт, що позивач здійснював особисте
перевезення довіреного йому вантажу, в
результаті чого правовідносини сторін
слід кваліфікувати як правовідносини
перевезення, не приймаються до уваги
колегією суддів, оскільки відповідно
до ч. 2 ст. 929 ЦК України положення глави
65 „Транспортне експедирування"
поширюються також на випадки, коли
обов'язки експедитора виконуються
перевізником.

Частиною 3 ст. 925 ЦК України встановлено,
що до вимог, що випливають із договору
перевезення вантажу, пошти,
застосовується позовна давність в один
рік з моменту, що визначається
відповідно до транспортних кодексів
(статутів).

Таким чином, виходячи із строків,
встановлених ст. 925 ЦК України,
позивачем строк позовної давності не
пропущено, оскільки відповідний позов
міг бути пред'явлений з 09.01.2014р. по
09.01.2015р. (1 рік). Фактично позов
пред'явлено 07.08.2014р., тобто в межах
встановленого ст. 925 ЦК строку.

У зв'язку з вищенаведеним, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення клопотання відповідача за
про застосування наслідків спливу
строку позовної давності до позовних
вимог ТОВ "Смарт Авто Лайн".

Щодо позовних вимог ТОВ "Смарт Авто
Лайн" про стягнення пені слід зазначити
наступне.

Згідно зі ст. 229 ГК України учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.
Обчислення розміру збитків
здійснюється у валюті, в якій
провадилися або повинні бути проведені
розрахунки між сторонами, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 230 ГК України встановлено,
що штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду,що розрахунок пені
позивача має помилки та погоджується з
розрахунком пені, наданим
господарським судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку про наявність підстав для
стягнення з відповідача 392,98 грн. пені.

Решта доказів, наданих сторонами, не
стосуються предмету спору і не
спростовують вищенаведених висновків
апеляційного господарського суду.

Також апеляційний господарський суд
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що витрати на
правову допомогу в сумі 2200 грн. були
сплачені позивачем на користь ТОВ
„Юридична компанія „Віта-Лекс", яка не
є адвокатським об'єднанням, а оскільки
положеннями ГПК України не передбачено
можливості відшкодування витрат на
правову допомогу, що були сплачені на
користь особи, відмінної від адвоката,
відсутні правові підстави для
включення до складу судових витрат по
справі грошових коштів в сумі 2200 грн.,
витрачених позивачем на отримання
правової допомоги від особи, яка не є
адвокатом (адвокатським об'єднанням).

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, оскільки доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та матеріали
справи не спростовують вищенаведені
висновки суду першої інстанції,
апеляційний господарський суд вважає,
що оскаржуване судове рішення прийнято
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, відповідає
фактичним обставинам і матеріалам
справи, а підстави, передбачені ст. 104
ГПК України, для його зміни чи
скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-торговельна компанія "Шабо"
- без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської
області від 22 жовтня 2014 року у справі
№916/3143/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Промислово-торговельна компанія "Шабо"
- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 11
грудня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
Т.Я. Гладишева А.І. Ярош