ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Справа № 904/4654/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.,суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач),розглянувши касаційну
скаргуПублічного акціонерного
товариства "Укргазвидобування" в особі
філії Газопромислового управління
"Полтавагазвидобування"на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014у справі№ 904/4654/13 Господарського
суду Дніпропетровської областіза
позовомПрокурора Царичанського району
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
обласної державної
адміністраціїдоЦаричанської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської областітреті особи,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача1.
Відділ Держземагенства у
Царичанському районі
Дніпропетровської області; 2. Публічне
акціонерне товариство
"Укргазвидобування"провизнання
незаконними та скасування
розпоряджень голови Царичанської
районної державної адміністрації

за участю представників сторін від:

прокуратури: Бондарчук В.М. (посв. №
023013),

третьої особи 2: Бондаренко А.М. (дов. від
10.04.2014), Ємець А.М. (дов. від 10.04.2014)

Представники позивача, відповідача та
третьої особи-1 в судове засідання не
з'явилися, хоча належно повідомлені про
час та місце розгляду касаційної
скарги

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Царичанського району
Дніпропетровської області в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
обласної державної адміністрації
звернувся з позовом до Царичанської
районної державної адміністрації
Дніпропетровської області, в якому
просив визнати незаконними та
скасувати розпорядження Царичанської
райдержадміністрації: від 05.06.2009 № 309-р
"Про надання дозволу ДК
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право постійного користування
земельними ділянками на території
Михайлівської сільської ради", від
02.12.2010 № 466-р "Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право постійного
користування земельними ділянками ДК
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" та розпорядження від 24.12.2010 №
534-р "Про затвердження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право постійного користування
земельними ділянками ДК
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України". Обґрунтовуючи позовні вимоги
прокурор вказував на перевищення
Царичанською райдержадміністрацією
повноважень при прийнятті оспорюваних
розпоряджень щодо земельних ділянок,
які знаходяться за межами населених
пунктів. Водночас прокурор зазначав
про те, що розпорядження спірними
земельними ділянками віднесено до
компетенції Дніпропетровської
облдержадміністрації. При цьому
посилався на приписи статей 122, 152
Земельного кодексу України, статей 2, 6
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації".

Рішенням Господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2013,
ухваленим суддею Загинайко Т.В.,
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 23.10.2013 (колегія
суддів у складі: Гаврилюка О.М. -
головуючого, Коршун Н.М., Верховця А.А.),
позов задоволено частково, визнано
незаконними оспорювані розпорядження
Царичанської райдержадміністрації. В
частині вимог щодо визнання спірних
розпоряджень недійсними судом
відмовлено.

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Швеця В.О. -
головуючого, Кравчука Г.А.,
Мачульського Г.М., постановою від 13.03.2014
перевірені рішення та постанову у
справі скасував, а матеріали справи
скерував для нового розгляду до суду
першої інстанції.

Після нового розгляду справи,
Господарський суд Дніпропетровської
області, рішенням від 05.06.2014, ухваленим
суддею Ліпинським О.В., у позові
відмовив. Вмотивовуючи рішення, суд
виходив з доведеності матеріалами
справи обставин щодо використання
свердловин з видобування природного
газу, які розташовані на спірних
земельних ділянках, для забезпечення
соціально-економічних потреб жителів
територіальної громади Царичанського
району Дніпропетровської області. З
огляду на що, суд дійшов висновку про
прийняття Царичанською
райдержадміністрацією спірних
розпоряджень в межах повноважень,
визначених законодавством. При цьому
суд керувався приписами статей 116, 122
Земельного кодексу України.

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, колегією суддів у
складі: Бахмат Р.М. - головуючий,
Євстигнеєв О.С., Кощеєв І.М., постановою
від 14.10.2014 перевірене рішення місцевого
господарського суду скасував, прийняв
нове рішення, яким позов задовольнив.
Вмотивовуючи оскаржувану постанову,
суд апеляційної інстанції виходив з
недоведеності обставин того, що всі
свердловини, які розташовані на
земельних ділянках, відведених на
підставі спірних розпоряджень,
обслуговують жителів територіальної
громади цього району. Водночас, наданий
третьою особою у справі - ПАТ
"Укргазвидобування" висновок
Українського науково-дослідного
інституту природних газів від 04.04.2013 №
51/948, суд апеляційної інстанції визнав
неналежним доказом на підтвердження
вказаних обставин. При цьому керувався
приписами статті 21 Цивільного кодексу
України, статей 116, 122 Земельного
кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою у справі
постановою, третя особа у справі -
Публічне акціонерне товариство
"Укргазвидобування" в особі філії -
Газопромислового управління
"Полтавагазвидобування" звернулося з
касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій
просить постанову апеляційного суду
скасувати, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі.
Обґрунтовуючи доводи касаційної
скарги, скаржник зазначає про
помилковий висновок апеляційного суду
щодо відсутності повноважень у
райдержадміністрації на розпорядження
спірними земельними ділянками.
Водночас вказує на те, що спірні
земельні ділянки були надані у
користування під розміщеними на них
об'єктами газовидобувної
промисловості, які пов'язані з
обслуговуванням жителів
територіальної громади цього району.
Окрім цього скаржник наголошує і на
тому, що землі будь-якого цільового
призначення, а відтак і землі
промисловості з розташованими на них
газовими свердловинами, можуть
використовуватися для потреб
обслуговування жителів територіальної
громади району. При цьому посилається
на порушення апеляційним судом
приписів статей 17, 65, 122 Земельного
кодексу України, статті 35
Господарського процесуального кодексу
України

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого
господарського суду України не
надходило.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення прокурора та представників
третьої особи-2, переглянувши матеріали
справи і доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджується
матеріалами справи, що 05.06.2009
Царичанською райдержадміністрацією
прийнято розпорядження № 309-р "Про
надання дозволу ДК "Укргазвидобування"
НАК "Нафтогаз України" на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право постійного
користування земельними ділянками на
території Михайлівської сільської
ради", яким Дочірній компанії
"Укргазвидобування" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" надано дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право постійного
користування земельними ділянками
загальною площею 1,892 га за межами
населеного пункту на території
Михайлівської сільської ради, для
експлуатації існуючих установок,
комплексної підготовки газу, газових
свердловин № 9, № 22, № 24 з задавочними
вузлами та амбарами для аварійного
згорання газу і кранових площадок на
газопроводах. В подальшому 02.12.2010
Царичанською райдержадміністрацією
прийнято розпорядження №466-р "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
постійного користування земельними
ділянками ДК "Укргазвидобування" НАК
"Нафтогаз України" для промисловості на
території Михайлівської сільської
ради", яким було затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право постійного користування
земельними ділянками для
промисловості: свердловин № 9, № 22 з
задавочними вузлами та амбрами для
аварійного згорання газу, УКПГ ДК
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" загальною площею 1,696 га за
межами населеного пункту на території
Михайлівської сільської ради
Царичанського району; надано ДК
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" дозвіл на отримання
державного акту на право постійного
користування земельними ділянками
промисловості: свердловин № 9, № 22 з
задавочними вузлами та амбарами для
аварійного згорання газу, УКПГ
загальною площею 1,696 га за межами
населеного пункту на території
Михайлівської сільської ради. Також
24.12.2010 Царичанською
райдержадміністрацією прийнято
розпорядження №534-р "Про затвердження
технічної документації із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право постійного
користування земельними ділянками ДК
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" для промисловості на
території Михайлівської сільської
ради", яким було затверджено технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право постійного користування
земельною ділянкою для промисловості:
свердловина №24 з задавочним вузлом та
амбаром для аварійного згорання газу
ДК "Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" загальною площею 0,0618 га за
межами населеного пункту на території
Михайлівської сільської ради
Царичанського району; надано ДК
"Укргазвидобування" НАК "Нафтогаз
України" дозвіл на отримання
державного акту на право постійного
користування земельною ділянкою для
промисловості: свердловина №24 з
задовочним вузлом та амбаром для
аварійного згорання газу загальною
площею 0,0618 га за межами населеного
пункту на території Михайлівської
сільської ради. Як вбачається з
матеріалів справи, предметом спору у
даній справі є вимоги прокурора
Царичанського району
Дніпропетровської області заявлені в
інтересах держави в особі
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації до Царичанської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області про
визнання незаконними та скасування
розпоряджень Царичанської
райдержадміністрації: від 05.06.2009 № 309-р,
від 02.12.2010 № 466-р від 24.12.2010 № 534-р.
Підставою позову прокурором, з
посиланням на приписи статті 122
Земельного кодексу України, визначено
обставини щодо перевищення
Царичанською райдержадміністрацією
повноважень при прийнятті оспорюваних
розпоряджень щодо земельних ділянок,
які знаходяться за межами населених
пунктів. Статтею 19 Конституції України
унормовано, що органи державної влади
та місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Статтею 21 Цивільного
кодексу України передбачено, що суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси. Відповідно до статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.
Повноваження органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування
передбачені статтею 122 Земельного
кодексу України, відповідно до частини
4 якої (у редакції, яка була чинною на
час виникнення спірних правовідносин)
обласним державним адміністраціям
надано право передавати земельні
ділянки на їх території із земель
державної власності у власність або у
користування у межах міст обласного
значення та за межами населених
пунктів для всіх потреб, крім випадків,
визначених частинами третьою, сьомою
цієї статті. Водночас, згідно з
приписами частини 3 статті 122 вказаного
Кодексу (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин)
районні державні адміністрації на їх
території передають земельні ділянки
із земель державної власності (крім
випадків, визначених частиною сьомою
цієї статті) у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для:
а) сільськогосподарського
використання; б) ведення водного
господарства; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), крім
випадків, визначених частиною сьомою
цієї статті. Зі змісту статті 122
Земельного кодексу України вбачається,
що вказаною нормою обмежується обсяг
цивільної дієздатності районних
державних адміністрації в частині
передачі у власність або у
користування земельних ділянок шляхом
визначення переліку цільового
використання земель. При цьому
повноваження районної державної
адміністрації щодо розпорядження
земельними ділянками, які знаходяться
за межами населених пунктів їхньої
території обмежуються цілями
використання таких земельних ділянок,
а саме: сільськогосподарське
використання, ведення водного
господарства, а також будівництво
таких об'єктів, які пов'язані з
обслуговуванням жителів відповідних
територіальних громад району. Відтак,
за наслідком будівництва відповідних
об'єктів забезпечується необхідний
рівень соціально-економічної
стабільності, сприяння розвитку тих
форм економічної діяльності і
зайнятості, які узгоджуються з
існуючими ресурсними можливостями
громади, покращенню її життєвих
стандартів. Згідно з приписами статті
101 Господарського процесуального
кодексу України у процесі перегляду
справи апеляційна інстанція за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі. Дослідивши
обставини і зібрані у справі докази,
апеляційний господарський суд
установив, що на спірних земельних
ділянках, які знаходиться за межами
населеного пункту, розташовані
свердловини № 9, № 22, № 24 та установка
комплексної підготовки газу з
задавочними вузлами та амбрами для
аварійного згорання газу і кранових
площадок на газопроводах, а земельні
ділянки згідно оспорюваних
розпоряджень передаються для
функціонування вже існуючих споруд.
Тобто такої мети використання
земельної ділянки як будівництво
об'єктів, які пов'язані з
обслуговуванням жителів відповідних
територіальних громад району
розпорядженнями голови Царичанської
районної державної адміністрації від
05.06.2009 № 309-р, від 02.12.2010 № 466-р, від 24.12.2010
№ 534-р не передбачено, в зв'язку з чим
суд апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
перевищення районною державною
адміністрацією своїх повноважень. При
цьому судом апеляційної інстанції
оцінено наданий Публічним акціонерним
товариством "Укргазвидобування" на
підтвердження своїх доводів висновок
Українського науково-дослідного
інституту природних газів від 04.04.2013
№ 51/948 та відхилено його з посиланням на
те, що з цього документу не вбачається
передача земельних ділянок
оспорюваними розпорядженнями для
цільового використання, визначеного
частиною 3 статті 122 Земельного кодексу
України. За таких установлених
обставин, висновок апеляційного суду
про наявність підстав для визнання
незаконними та скасування оспорюваних
розпоряджень Царичанської районної
державної адміністрації визнається
правомірним. Доводи касаційної скарги
не можуть бути підставою для
скасування постанови у справі,
оскільки спростовуються встановленими
судом апеляційної інстанції
обставинами. Колегія суддів також
зазначає, що скаржник в касаційній
скарзі вказує і на питання, які
стосуються оцінки доказів. Згідно з
частиною другою статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази. Отже, з урахуванням меж
перегляду справи в касаційній
інстанції підстав для скасування
постанови у справі та задоволення
касаційної скарги не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Укргазвидобування" в особі філії
Газопромислового управління
"Полтавагазвидобування" залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.10.2014 у справі № 904/4654/13 Господарського
суду Дніпропетровської області
залишити без змін.

Головуючий суддя:
Т. Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець