ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 р.
Справа № 914/3254/14

Господарський суд Львівської
області у складі судді Бортник О.Ю. при
секретарі судових засідань Бобаку Т.О.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Комунального підприємства
«Дрогобицький ринок», м. Дрогобич,

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, м. Дрогобич,

за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Дроговицької міської
ради, м. Дрогобич,

про стягнення 3009,61 грн., розірвання
договору та зобов'язання повернути
приміщення

За участю представників:

від позивача - Тунський А.Р. -
представник,

від відповідача - ОСОБА_6 - адвокат,

від третьої особи - не з'явився.

Суть спору: Комунальне
підприємство «Дрогобицький ринок», м.
Дрогобич, звернулось до господарського
суду Львівської області з позовом про
розірвання Договору оренди нежитлових
приміщень, будинків та споруд,
укладеного 02 січня 2009 р. між позивачем
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3,
м. Дрогобич, зобов'язання відповідачки
повернути позивачу нежитлове
приміщення, яке було об'єктом договору
шляхом підписання акту
приймання-передачі, стягнення з
відповідачки 3009,61 грн. заборгованості з
орендної плати. Позовні вимоги
мотивовані порушенням відповідачкою
взятих на себе на підставі договору
оренди зобов'язань із сплати орендної
плати та щодо страхування об'єкта
оренди.

Відповідачка у своїх
запереченнях у задоволенні позову
просить відмовити, посилаючись на те,
що позивачем не доведено належність
йому об'єкта оренди на праві власності
або на будь-якому іншому майновому
праві, заборгованість з орендної плати
відсутня, умови договору найму не
порушено з боку відповідачки.

Третя особа у справі вимог ухвали
суду не виконала, явки свого
представника в засідання суду не
забезпечила.

Після ознайомлення з поданими
відповідачкою доказами позивачем
зменшено розмір позовних вимог в
частині стягнення заборгованості по
орендній платі до 2158,31 грн., а згодом ще
раз зменшено позовні вимоги в цій
частині до 2127,72 грн.

Ухвалою суду від 18.11.2014 р. за
клопотанням позивача залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача,
Дрогобицьку міську раду. Ухвалою суду
від 05.11.2014 р. продовжено строк розгляду
спору на 15 днів з 11.11.2014 р. Розгляд
справи відкладався з підстав,
наведених у наявних в матеріалах
справи ухвалах суду.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив таке.

Рішенням виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради № 425 від
18.12.1997 р. визнано комунальною власністю
міської ради будинки і споруди
міського ринку по АДРЕСА_2. Відповідно
до свідоцтва про право власності на
нерухоме майно серії ЯЯЯ № 109128 від
30.05.2005 р. за територіальною громадою м.
Дрогобича в особі Дрогобицької міської
ради зареєстровано право комунальної
власності на нежитлову будівлю за
адресою: АДРЕСА_2

Між комунальним підприємством
"Дрогобицький Ринок" та фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_3 укладено договір
оренди нежитлових приміщень, будинків
споруд від 02.01.2009 р. (надалі - Договір).
Згідно з цим договором позивач передав,
а відповідач прийняв по акту
приймання-передачі від 02 січня 2009 р. в
оренду нежитлове підвальне приміщення
за адресою: м. Дрогобич, АДРЕСА_2,
загальною площею 28,4 м2 (надалі - об'єкт
оренди).

Відповідно до п. 3.1 Договору
орендна плата за перший місяць
становить 170,4 грн. (ПДВ - 28,4 грн.). Розмір
орендної плати за кожний наступний
місяць нараховується відповідно до
методики розрахунку орендної плати з
урахуванням індексу інфляції.

Як стверджує позивач,
заборгованість відповідача виникла за
період з червня 2011 року по червень 2014
року. До сплати відповідачкою на
користь позивача за червень 2011 р. -
червень 2014 р. належало 7920,62 грн.
орендної плати, обчисленої відповідно
до вимог п. 3.1. договору з урахуванням
помісячних індексів інфляції.

Відповідно до долучених
відповідачкою до матеріалів справи
квитанцій за вищевказаний період часу
нею сплачено позивачу 5792,9 грн. з
порушенням строків внесення орендної
плати, встановлених п. 3.2. Договору.

Таким чином, за період з червня 2011
року по червень 2014 року, станом на час
подання позову до суду відповідачка
заборгувала позивачу 2127,72 грн.

Позивачем на адресу відповідачки
надіслана вимога №129 від 24.06.2014 р. про
необхідність надання належно
завірених копій договорів страхування
орендованих приміщень, яку отримано
нею 25.06.2014 р., про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення, долучене до матеріалів
справи.

Відповідачкою подано суду
договори добровільного страхування
орендованого майна №11/1134082/1404/12 від
03.08.2012 року (про страхування об'єкта
оренди в період з 04.08.2012 року по 03.08.2013
року), №11/1151785/1404/13 від 28.10.2013 року (про
страхування об'єкта оренди в період з
29.10.2013 року по 28.10.2013 року).
Відповідачкою внесено страхові
платежі за договором страхування
№11/1134082/1404/12 від 03.08.2012 року в сумі 114
грн., про що представлено квитанцію №
ПН478 від 03 серпня 2012 року, за договором
страхування №11/1151785/1404/13 від 28.10.2013 року
в сумі 114 грн., про що надано квитанцію №
ПН4502 від 28.10.2013 р.

Із листа від 04.11.2014 р. №270
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради вбачається, що нежитлова
будівля за адресою: м. Дрогобич,
АДРЕСА_2, загальною площею 656,5 м2
перебуває у власності територіальної
громади м. Дрогобича в особі
Дрогобицької міської ради, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності від 30.05.2005 р., яке видане на
підставі рішення виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради № 425 від
18.12.1997 р. Ця нежитлова будівля передана
на баланс комунального підприємства
"Дрогобицький ринок", засновником якого
є Дрогобицька міська рада.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні у справі докази, господарський
суд Львівської області дійшов
висновку, що позов, з урахуванням заяви
позивача про зменшення розміру
позовних вимог від 18.11.2014 р., підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Між сторонами у справі виникло
зобов'язання з приводу оренди
нерухомого майна на підставі Договору
оренди в силу пункту 1 частини другої
статті 11 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Відповідно до частини першої
статті 759 Цивільного кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Аналогічні
положення закріплені у частині першій
статті 283 Господарського кодексу
України.

Згідно зі статтею 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Аналогічне
положення передбачено частиною першою
статті 193 Господарського кодексу
України.

Між позивачем та відповідачем
укладено договір оренди нерухомого
майна, за яким відповідач прийняв у
користування за плату підвальне
нежитлове приміщення загальною площею
28,4 м2, яке розміщене за адресою: м.
Дрогобич, АДРЕСА_2.

Згідно з частиною 1 статті 19
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності. Відповідно
до статті 762 Цивільного кодексу України
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Згідно
з частиною 3 статті 18 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі. Відповідно до пункту 4.3.3
Договору орендар зобов'язується
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

В силу положень статті 610
Цивільного кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Позивач обґрунтовує позовні
вимоги тим, що станом на момент подання
позову відповідач ухиляється від
виконання своїх зобов'язань зі сплати
орендної плати, внаслідок чого в нього
виникла заборгованість в сумі 2127,72 грн.

Згідно з статтею 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Відповідно до пункту
3.2 Договору орендна плата вноситься
орендарем не пізніше 15 числа за
поточний місяць.

Суд, дослідивши розрахунок
позовних вимог, первинні документи про
внесення орендних платежів,
представлені відповідачем, дійшов
висновку, що позов у частині стягнення
2127,72 грн. заборгованості по орендній
платі за період з червня 20122 р. по
червень 2014 р. підлягає задоволенню.

Квитанція № 11-3409865/С від 11
листопада 2014 р. про сплату 400 грн. не є
належним доказом сплати
заборгованості з орендної плати за
період з червня 2011 р. по червень 2014 р. за
спірним у справі договором, з огляду на
таке. У призначенні платежу цієї
квитанції не йдеться про сплату
орендної плати чи заборгованості з
орендної плати, а також про період часу,
за який сплачується орендна плата за
приміщення, не зазначено, що платіж
стосується підвального приміщення
площею 28,4 м2 . Натомість, у цій квитанції
йдеться про «оплату за складське
приміщення по АДРЕСА_2. Тоді як
предметом договору у справі була
оренда підвального приміщення. Судом
встановлено, що між сторонами у справі
укладено, крім спірного у справі
договору оренди, додатково ще один
договір оренди від 02.01.2009 р. нежитлового
приміщення площею 16,6 м 2 кв., яке також
розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (справа
№ 914/3255/14 господарського суду
Львівської області). Позивач заперечив
проти зарахування вищезгаданої суми в
рахунок сплати заборгованості за
спірний у справі період часу з огляду
на цільове призначення платежу та
послався на те, що відповідно до
строків сплати орендної плати, які
встановлені п. 3.2. Договорів оренди,
вказану суму зараховано в рахунок
орендних платежів, належних до сплати
за листопад 2014 р. Докази зміни
відповідачкою цільового призначення
платежу шляхом надіслання позивачу
відповідної заяви з зазначенням, який
саме платіж нею сплачується, за який
період, по якому з двох договорів, за
яке з двох орендованих приміщень,
розташованих по АДРЕСА_2 станом на дату
вирішення справи судом у матеріалах
справи відсутні та сторонами суду не
подані. За таких обставин, суд не може
дійти обґрунтованого висновку, чи
сплачувалась відповідачкою орендна
плата як така, по якому саме договору
оренди, за яке саме приміщення, у якому
розмірі по кожному з договорів та за
який період часу.

Позовні вимоги в частині
розірвання Договору оренди та
зобов'язання відповідачки повернути
об'єкт оренди позивачу підлягають
задоволенню, виходячи з такого.

Як на підставу своїх позовних
вимог в цій частині позивач
посилається на невиконання
відповідачем умов Договору щодо
обов'язкового страхування
орендованого майна, а також на
несвоєчасне та неповне внесення
орендної плати.

Відповідно до пункту 10 частини 1
статті 10 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
страхування орендарем взятого ним в
оренду майна є істотною умовою
договору оренди. Підпунктом 4.3.10
Договору визначено обов'язок
відповідача проводити страхування
об'єкта оренди відповідно до чинного
законодавства на весь період оренди.

З матеріалів справи вбачається,
що в період з 04.08.2013 р. по 00 год. 00 хв.
29.10.2013 р. об'єкт оренди застрахованим не
був.

Крім цього, відповідно до пункту
2.4. Договору він може бути достроково
розірваний за рішенням суду в разі
невиконання сторонами своїх
зобов'язань та з інших підстав,
передбачених чинним законодавством
України.

Згідно з частиною третьою статті
291 ГК України договір оренди може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний з підстав,
передбачених ЦК України для розірвання
договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 ЦК України визначено,
що наймодавець має право вимагати
розірвання договору найму, якщо наймач
користується річчю всупереч договору
або призначенню речі; наймач без
дозволу наймодавця передав річ у
користування іншій особі; наймач своєю
недбалою поведінкою створює загрозу
пошкодження речі; наймач не приступив
до проведення капітального ремонту,
якщо обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

При цьому повинні враховуватися
приписи частини другої статті 651 ЦК
України, які є загальними для
розірвання договору та які
передбачають можливість розірвання
договору за рішенням суду на вимогу
однієї з сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, установлених
договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено
спеціальний спосіб розірвання
договору шляхом вчинення наймодавцем
односторонньої відмови від нього, якщо
наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд. Визначена статтею 782 ЦК
України можливість розірвати договір
найму шляхом відмови від договору в
позасудовому порядку є правом, а не
обов'язком наймодавця. Право
наймодавця на відмову від договору
найму, передбачене частиною першою
статті 782 ЦК України, не є перешкодою
для звернення наймодавця (орендодавця)
до суду з вимогою розірвати договір у
разі несплати наймачем (орендарем)
платежів, якщо вбачається істотне
порушення умов договору.

Водночас орендоване майно є
комунальним, тому на спірні
правовідносини поширюється також дія
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна», згідно з
частиною третьою статті 26 якого
підставою для дострокового розірвання
договору оренди за рішенням суду може
бути невиконання сторонами своїх
зобов'язань. При цьому вказана норма
застосовується з урахуванням
наведених вище загальних положень ГК
України та ЦК України.

Право наймодавця вимагати
повернення речі у разі припинення
договору найму передбачено статтею 785
ЦК України.

Таким чином, істотне порушення
орендарем (наймачем) такої умови
договору оренди державного
(комунального) майна, як внесення
орендної плати, є достатньою правовою
підставою для дострокового розірвання
вказаного договору оренди в судовому
порядку та повернення орендованого
майна орендодавцю (наймодавцю).

При цьому згідно з рішенням
Конституційного Суду України від 9
липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа N 1-2/2002 про
досудове врегулювання спорів) право
особи (громадянина України, іноземця,
особи без громадянства, юридичної
особи) на звернення до суду за
вирішенням спору не може бути обмежене
законом, іншими нормативно-правовими
актами. Встановлення законом або
договором досудового врегулювання
спору за волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист. Тому норми статті 188 ГК України
та статті 11 ГПК України не позбавляють
сторону договору права на безпосереднє
звернення до суду з вимогою про
розірвання договору оренди без
дотримання порядку досудового
врегулювання спору.

Вище викладені висновки суду щодо
позовних вимог в частині розірвання
договору оренди нежитлових приміщень,
будинків та споруд від 02 січня 2009 р. та
зобов'язання відповідача повернути
позивачу об'єкт оренди за цим договором
відповідають висновкам Верховного
Суду України, викладеним у постанові
від 08.05.2012 р. у справі № 5021/966/2011. Згідно з
нормами ст.111-28 ГПК України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
наслідками розгляду заяви про перегляд
судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Невиконання судових рішень
Верховного Суду України тягне за собою
відповідальність, установлену законом.

Судом встановлено, станом на час
звернення до суду з позовом
відповідачем допущено заборгованість
у сумі 2127,72 грн., яка становить
заборгованість, що виникла майже як за
десять місяців користування майном.
Вказане порушення Договору є істотним,
а тому вимога позивача про розірвання
договору оренди є правомірною.

Згідно з частиною 1 статті 785
Цивільного кодексу України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. Відповідно
до статті 27 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" у
разі розірвання договору оренди,
закінчення строку його дії та відмови
від його продовження або банкрутства
орендаря він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди. Згідно з
пунктом 7.3 Договору у разі розірвання
цього договору, закінчення строку дії
та відмови від його продовження або
банкрутства орендаря останній
зобов'язаний повернути орендодавцеві
об'єкт в належному стані з урахуванням
підпунктів 4.3.8, 4.3.14, 7.1 та 7.2 цього
договору.

Враховуючи наведене, вимога
позивача про зобов'язання повернути
нежитлове приміщення загальною площею
28,4 м2, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, за актом приймання-передачі
підлягає задоволенню.

Заперечення відповідачки проти
позову не беруться судом до уваги як
такі, що не спростовують наведених вище
висновків суду про порушення
зобов'язань відповідачем в частині
внесення орендної плати, відсутності
договору страхування предмета оренди в
період з 04.08.2013 р. по 00 год. 00 хв. 29.10.2013 р.
та наявності, внаслідок цього, підстав
для розірвання Договору.

Рішенням Виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради Львівської
області №425 від 18.12.1997 року визнано
комунальною власністю будинки і
споруди міського ринку по АДРЕСА_2 Як
убачається з листа від 04.11.2014 року № 270
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради, зазначені в ухвалі
будинки та споруди передано на баланс
комунального підприємства
«Дрогобицький ринок», засновником
якого є Дрогобицька міська рада.

Відповідно до пункту 5.3 статуту
позивача, майно підприємства належить
йому на праві повного господарського
відання. Здійснюючи право повного
господарського відання, підприємство
самостійно володіє, користується та
розпоряджається зазначеним майном,
вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не
суперечать чинному законодавству
України. Договір оренди від 02 січня 2009
р. виконувався сторонами з 2009 року,
жодною зі сторін не оспорювався, у
встановленому законом порядку судом
визнаний недійсним не був.
Орендодавцем за Договором є саме
позивач, а тому він вправі подавати
позови про стягнення заборгованості за
Договором, його розірвання та
витребування об'єкта оренди.

Судові витрати у справі на
підставі статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 526, 530, 610, 762, 782 Цивільного
кодексу України, статтями 43, 33, 38, 49, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 82100;
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Комунального підприємства
"Дрогобицький Ринок" (вулиця Малий
Ринок, 3, місто Дрогобич, Львівська
область, 82100; ідентифікаційний код 03337728)
2127,72 грн. боргу та 4263 грн. судового
збору.

3. Розірвати договір оренди від
02.01.2009 р. нежитлових приміщень, будинків
та споруд, предметом якого є оренда
нежитлового, підвального, приміщення
загальною площею 28,4 м 2 , розташованого
за адресою: АДРЕСА_2, укладений між
Комунальним підприємством
"Дрогобицький Ринок" (вулиця Малий
Ринок, 3, місто Дрогобич, Львівська
область, 82100; ідентифікаційний код 03337728)
та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
(адреса: АДРЕСА_1, 82100; ідентифікаційний
код НОМЕР_1).

4. Зобов'язати Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 82100;
ідентифікаційний код НОМЕР_1) повернути
Комунальному підприємству
"Дрогобицький Ринок" (вулиця Малий
Ринок, 3, місто Дрогобич, Львівська
область, 82100; ідентифікаційний код 03337728)
шляхом підписання акту
приймання-передачі нежитлове
приміщення загальною площею 28,4 м2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

5. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

6. Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

7. Рішення може бути оскаржене до
Львівського апеляційного
господарського суду в порядку,
встановленому розділом ХІІ ГПК
України.

Повне рішення складено 01.12.2014 р.

Суддя
Бортник О.Ю.