Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

від 27 листопада 2014 року
по справі №927/1751/14

Господарським судом Чернігівської
області у складі судді Т.Г.Оленич

розглянуто у відкритому судовому
засіданні справу №927/1751/14

за позовом: приватного
акціонерного товариства
«Індустріальні та дистрибуційні

системи», Московський
проспект, 5, офіс 501, м.Київ, 04073

до відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю «АШЕР»,
вул..Борисенка,

47, м.Чернігів, 14037

про стягнення 122826грн.
збитків

за участю представників сторін:

від позивача: Веретельника І.Ю.
(довіреність №18 від 17.10.2014)

від відповідача: Підгорного К.Є.
(довіреність №14/01 від 14.01.2014)

Рішення приймається після перерви,
оголошеної в судовому засіданні на
підставі ч.3 ст.77 Господарського
процесуального кодексу України з 25.11.2014
по 27.11.2014.

В судовому засіданні на підставі ч.2
ст.85 Господарського процесуального
кодексу України проголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача 122826грн. збитків,
заподіяних внаслідок неповернення
відповідачем торгового обладнання, яке
передавалося відповідачу на підставі
додатку №5 до договору дистриб'юції
№0199 від 01.03.2012.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач
стверджує, що відповідач після
припинення дії договору дистриб'юції
№0199 від 01.03.2012 не повернув передане
йому торгове обладнання, в зв'язку з чим
відповідач повинен відшкодувати
вартість втраченого майна, яка
визначена виходячи із заставних цін.

Відповідач проти позову заперечує,
стверджуючи, що торгове обладнання,
перелік якого наведений у позовній
заяві та у листі позивача з вимогою
про повернення обладнання, не
передавалося за договором дистриб'юції
№0199 від 01.03.2012, а було передано раніш за
договорами дистриб'юціїї, які укладені
між сторонами в 2008,2009,2010,2011 роках. Тому
відповідач, посилаючись на зміст п.20.6.
договору дистриб'юції №0199 від 01.03.2012,
стверджує, що торгове обладнання має
повертатися на умовах раніш укладених
між сторонами договорів, по яких це
обладнання передавалося, а не на умовах
договору, покладеного в основу позову.
Також відповідач зазначає, що
вимагаючи відшкодування збитків,
позивач не надав доказів того, що він є
власником спірного обладнання, а також
не надав доказів втрати або
пошкодження обладнання.

Заявлене в судовому засіданні, яке
відбулося 27.11.2014 після проголошеної
перерви, клопотання позивача про
витребування від відповідача
письмових пояснень про причини
невиконання вимоги про повернення
торгового обладнання від 09.09.2014 та
подальшої вимоги про компенсацію його
вартості, а також письмових пояснень
щодо наявності або відсутності
спірного торгового обладнання в
натурі, судом відхиляється, оскільки
позивачем у клопотанні всупереч
вимогам ч.2 ст.32 Господарського
процесуального кодексу України не
зазначено письмові пояснення якої
конкретної особи або конкретного
представника відповідача мають бути
надані. Що стосується письмових
пояснень відповідача про наявність або
відсутність спірного торгового
обладнання в натурі, то вказане
клопотання суперечить принципу
змагальності сторін з огляду на
предмет доказування по даній справі.

У зв'язку із задоволенням клопотань
сторін про відмову від здійснення
технічної фіксації судового процесу,
засідання господарського суду по
розгляду даної справи проведені без
фіксації технічними засобами. Хід
судового процесу відображено у
протоколах судових засідань.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши в ході розгляду справи по
суті пояснення та доводи представників
сторін, з'ясувавши обставини, що мають
значення для вирішення спору,
перевіривши їх доказами, суд ВСТАНОВИВ:

01 березня 2012 року між приватним
акціонерним товариством
«Індустріальні та дистрибуційні
системи» (компанія по договору, позивач
у справі) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Ашер» (дистриб'ютор
по договору, відповідач у справі)
укладено договір дистриб'юції №0199,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язувався передавати відповідачу
товар у власність для його подальшого
розповсюдження, а відповідач
зобов'язувався приймати такий товар у
кількості та асортименті відповідно до
супровідних документів, сплатити його
вартість, та здійснювати його продаж,
розповсюдження і надання відповідних
послуг на території відповідно до умов,
що визначені цим договором.

В п.2.4. договору сторонами передбачено,
що компанія (позивач) може на власний
розсуд та за згодою дистриб'ютора
(відповідача) передати останньому
торгове обладнання у тимчасове
користування (оренду), у тому числі з
правом передачі в суборенду у
роздрібні торгівельні точки, для
презентації, охолодження, експозиції
товару та збільшення об'ємів
реалізації товару. Передача торгового
обладнання оформлюється сторонами у
відповідності з цим договором та
згідно з додатком №5.

Додаток №5 до договору дистриб'юції
№0199 від 01.03.2012 року містить умови щодо
передачі торгового обладнання в
оренду, порядку сплати орендної плати,
та інші узгоджені сторонами умови.

Так, відповідно до п.1.1 додатку № 5 до
договору торгове обладнання
передається в оренду дистриб'ютору на
термін дії договору. Передача
торгового обладнання в оренду
супроводжується «Акт
передачі/приймання необоротних
активів», рахунком фактурою та
податковою накладною.

В п.1.2. додатку №5 сторонами
передбачено, що кількість і вартість
переданого раніше у користування
торгового обладнання вказано в
додатку №6 до цього договору і є його
невід'ємною частиною.

Згідно з п.1.3. додатку №5 в термін дії
цього договору торгове обладнання
передається дистриб'ютору згідно «Акта
передачи/приема необоротных активов»,
де обов'язково вказано назву,
інвентарні номери, відповідні
заводські номери, кількість та
заставну вартість конкретного
обладнання. «Акт передачи/приема
необоротных активов» є невід'ємною
частиною цього договору.

В розділі 3 додаткової угоди №5
визначені обов'язки сторін, в тому
числі на відповідача покладено
обов'язок повернути торгове
обладнання по закінченню терміну дії
договору або згідно письмової заяви
компанії в термін сім календарних днів
(п.3.2.15). У випадку якщо дистриб'ютор не
повернув у вказаний в п.3.2.15. термін
торгове обладнання компанії,
дистриб'ютор зобов'язаний компенсувати
його вартість протягом 7-ми календарних
днів з моменту отримання від компанії
вимоги про компенсацію вартості
торгового обладнання. Компенсація
вартості торгового обладнання
здійснюється за заставними цінами.
Вартість торгового обладнання
сплачується дистриб'ютором шляхом
перерахунку коштів на поточний рахунок
компанії (п.3.2.16 додатку №5).

Крім того, сторонами підписано додаток
№6 до договору дистриб'юції №0199 від
01.03.2012, на який є посилання у п.1.2.
додатку №5. Як зазначено у пунктах 1 і 2
додатку №6, вказаний документ
підтверджує кількість та заставну
вартість отриманого торгового
обладнання дистриб'ютором та містить
інформацію про кількість та вартість
наданого в оренду торгового
обладнання. В переліку торгового
обладнання, наведеного у додатку №6,
міститься в тому числі найменування
обладнання, щодо неповернення якого
виник спір, зокрема: холодильник
«Інтер-400Т» Моршинська, інвент.№9659, 1
шт., заставна вартість 2878грн.;
холодильник-вітрина FV500SD
«Миргородська», інвент.№КФ1555, 1 шт.,
заставна вартість 4800грн.; холодильник
ХШВ400 Icestream Medium внутрішній
«Миргородська», інвент.№Н10471, 1 шт.,
заставна вартість 4913грн.; холодильник
ХШВ400 Icestream Medium внутрішній
«Миргородська», інвент.№Н10478 1 шт,
заставна вартість 4913грн.; холодильник
ХШВ400 Icestream Medium внутрішній
«Миргородська», інвент.№Н10495 1 шт,
заставна вартість 4913грн.; холодильник
ХШВ 600 Icestream Optima зовнішній
«Миргородська», інвент.№Н11944, 1 шт,
заставна вартість 7127грн.; холодильник
ХШВ 600 Icestream Optima зовнішній
«Миргородська», інвент.№Н12223, 1шт,
заставна вартість 7127грн.; холодильник
ХШВ 600 Icestream Optima зовнішній
«Миргородська», інвент.№Н12258, 1 шт,
заставна вартість 7127грн.; холодильник
ХШВ 600 Icestream Optima зовнішній
«Миргородська», інвент.№Н13148, 1 шт,
заставна вартість 7300грн.; холодильник
ХШВ 600 Icestream Optima зовнішній
«Миргородська», інвент.№Н14441, 1 шт,
заставна вартість 7300грн.; холодильник
ХШВ800 Icestream Large внутрішній
«Миргородська», інвент. № Н14879, 1 шт,
заставна вартість 8069грн.; холодильник
UBC 400 Icestream Medium внутренний «Моршинська»,
інвент.№Н1644, 1шт, заставна вартість
5599грн.; холодильник UBC 400 Icestream Medium
внутрішній «Моршинська», інвент.№Н1657,
1 шт, заставна вартість 5599грн.;
холодильник UBC 400 Icestream Medium внутрішній
«Моршинська», інвент.№Н17200, 1 шт,
заставна вартість 5085грн.; холодильник
UBC 400 Icestream Medium вуличний «Моршинська»,
інвент. № Н7135, 1 шт, заставна вартість
5823грн.; холодильник UBC 400 Icestream Medium
вуличний «Моршинська», інвент. № Н7140, 1
шт, заставна вартість 5823грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200206, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200207, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200208, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200209, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200210, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200211, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200212, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200213, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням, інвент.№П200214, 1 шт,
заставна вартість 396грн.; полиця з
підвісними пляшками над холодильним
обладнанням 2011 рік, інвент.№П201904, 1 шт,
заставна вартість 515грн.; полиця з
підвісними пляшками для торгового
залу, інвент.№П300323, 1 шт, заставна
вартість 838грн.; полиця з підвісними
пляшками для торгового залу 2011 рік,
інвент.№П301623, 1 шт, заставна вартість
915грн.; полиця з підвісними пляшками для
торгового залу 2011 рік, інвент.№П301624, 1
шт, заставна вартість 915грн.; полиця з
підвісними пляшками для торгового залу
2011 рік, інвент.№П301625, 1 шт, заставна
вартість 915грн.; полиця з підвісними
пляшками для торгового залу 2011 рік,
інвент.№П301626, 1 шт, заставна вартість
915грн.; полиця з підвісними пляшками для
торгового залу 2011 рік, інвент.№П301627, 1
шт, заставна вартість 915грн.; полиця з
підвісними пляшками для торгового залу
2011 рік, інвент.№П301628, 1 шт, заставна
вартість 915грн.; полиця з підвісними
пляшками для торгового залу 2011 рік,
інвент.№П301629, 1 шт, заставна вартість
915грн.; полиця з підвісними пляшками для
торгового залу 2011 рік, інвент.№П301630, 1
шт, заставна вартість 915грн.; полиця з
підвісними пляшками для торгового залу
2011 рік, інвент.№П301631, 1 шт, заставна
вартість 915грн.; холодильник SEG PT-100 ТМ
«Моршинська», інвент.№ХД004211, 1 шт,
заставна вартість 3020грн.; дисплей
напольний крючковий, інвент.№ХД007164, 1
шт, заставна вартість 916грн.; дисплей
напольний крючковий, інвент.№ХД007165, 1
шт, заставна вартість 916грн.; дисплей
напольний крючковий, інвент.№ХД007166, 1
шт, заставна вартість 916грн.; дисплей
напольний крючковий, інвент.№ХД007167, 1
шт, заставна вартість 916грн.; дисплей
напольний над холодильником, інвент. №
ХД007224, 1 шт, заставна вартість 499 грн.;
дисплей напольний над холодильником,
інвент.№ХД007225, 1 шт, заставна вартість
499грн.; захисна конструкція для 2-х
дверного холодильника «Миргородська»,
інвент.№ ХД025094, 1 шт, заставна вартість
2183грн.; захисна конструкція для 2-х
дверного холодильника «Миргородська»,
інвент.№ХД025095, 1 шт, заставна вартість
2183грн.; захисна конструкція для 1-но
дверного холодильника (квітень 27),
інвент.№ХД005923, 4 шт, заставна вартість
3230грн..

Відповідно до ст.35 Господарського
процесуального кодексу України
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір дистриб'юціїї
№0199 від 01.03.2012 є змішаним договором,
який, зокрема містить елементи
договору найму (оренди). Тому до спірних
відносин, які виникли між сторонами
щодо оренди торгового обладнання, що
викладені у додатку №5 до договору
дистриб'юціїї, судом застосовуються
положення параграфу 5 глави 30
Господарського кодексу України та
глави 58 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності. В
силу ч.6 названої статті до відносин
оренди застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом вище, договором
дистриб'юції передбачена можливість
передачі позивачем за згодою
відповідача торгового обладнання у
тимчасове користування (оренду), у тому
числі з правом передачі в суборенду у
роздрібні торгівельні точки, для
презентації, охолодження, експозиції
товару та збільшення об'ємів
реалізації товару. Передача торгового
обладнання оформлюється сторонами у
відповідності з цим договором та
згідно з додатком №5 (п.2.4 договору).

Згідно з п.1.1. додатку №5 торгове
обладнання передається в оренду
дистриб'ютору на термін дії договору.
Передача торгового обладнання в оренду
супроводжується «Актом
передачі/приймання необоротних
активів», рахунком фактурою та
податковою накладною.

Отже, належними доказами передачі
торгового обладнання є «Акт
передачі/приймання необоротних
активів», рахунок-фактура та податкова
накладна.

Позивачем не надано суду доказів
складення сторонами документів,
передбачених у п.1.1. додатку №5, що
підтверджують факт передачі
відповідачу торгового обладнання на
виконання умов договору дистриб'юції
№0199 від 01.03.2012.

Як свідчать надані позивачем акти
передачі необоротних активів за 2011, 2010,
2009, 2008 роки, обладнання передавалося
відповідачу на підставі раніш
укладених між сторонами договорів,
зокрема №0025 від 01.01.2011; №0067-10Ц від 02.01.10.
Дана обставина встановлена рішенням
господарського суду Чернігівської
області від 17.07.2013 по справі №927/611/13, яке
залишено в силі постановою Київського
апеляційного господарського суду від
17.09.2013, і в якій брали участь ти ж самі
сторони.

Разом з тим, сторонами в п.1.2. додатку
№5 зазначено про відображення у
додатку №6 до договору дистрибуції №0199
від 01.03.2012 інформації про кількість і
вартість раніше переданого у
користування торгового обладнання.
Додаток №6, який є невід'ємною частиною
договору дистриб'юції, підписаний
представниками обох сторін.

Як зазначено в постанові Київського
апеляційного господарського суду від
17.09.2013 по справі №927/611/13 (а.с.55-65),
сторони, уклавши договір з додатками до
нього, фактично узгодили, що на
передане раніше у оренду торгівельне
обладнання, яке було включено в додаток
№6 до договору, розповсюджується дія
договору дистриб'юції №0199 від 01.03.2012. В
зв'язку з цим, в силу приписів ст.35
Господарського процесуального кодексу
України, судом не приймається до уваги
заперечення відповідача щодо
наявності у нього обов'язку повернути
спірне майно за договорами
дистриб'юціїї, укладеними між
сторонами в період з 2008 по 2011 роки.

Згідно з ч.1 ст.763 Цивільного кодексу
України договір найму укладається на
строк, встановлений договором.

Статтею 785 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Як встановлено у вищевказаному
рішенні господарського суду
Чернігівської області від 17.07.2013 по
справі №927/611/13, договір дистриб'юціїї
№0199 від 01.03.2012 року припинив свою дію
01.01.2013 року в зв'язку із закінченням
строку, на який його було укладено, а
тому дана обставина в силу приписів
ст.35 Господарського процесуального
кодексу України не підлягає доведенню
знов.

В п.3.2.15 додатку №5 до договору
сторонами передбачено, що дистриб'ютор
зобов'язаний повернути торгове
обладнання по закінченню терміну дії
договору або згідно письмової заяви
компанії в термін сім календарних днів.

Позивач 09.09.2014 звернувся до відповідача
з листом №541/4-14ц, в якому містилася
вимога про повернення торгового
обладнання за договором дистриб'юції
№0199 від 01.03.2012 (а.с.66). Відповідач
отримав вимогу 12.09.2014, що
підтверджується копією
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення (а.с.70).
Тобто, відповідач був зобов'язаний
повернути обладнання у термін до 19
вересня 2014 року включно.

06 жовтня 2014 року позивачем направлено
відповідачу вимогу про компенсацію
вартості торгового обладнання за
договором дистрибуції №0199 від 01.03.2012, в
якій позивач вимагав компенсувати
вартість торгового обладнання в сумі
122826грн. шляхом перерахування грошових
коштів на розрахунковий рахунок.
Вимога отримана відповідачем 09.10.2014, що
підтверджується роздруківкою з
офіційного сайту «Укрпошти» від 28.10.2014.
Таким чином, сплата відповідачем
компенсації вартості неповернутого
обладнання мала відбутися до 16 жовтня
2014 року включно.

За твердженням позивача, відповідач не
повернув передане йому в оренду
торгове обладнання, та не сплатив
передбачену умовами договору
компенсацію за неповернуте обладнання.

Відповідач належних та допустимих
доказів повернення торгового
обладнання або сплати компенсації його
вартості суду не надав. А відтак суд
приходить до висновку, що відповідачем
не виконано передбачене пунктами 3.2.15.,
3.2.16. додатку №5 зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач не
повернув обладнання, та не сплатив
компенсацію вартості неповернутого
обладнання, позивач у позовній заяві та
поданих в судовому засіданні
поясненнях від 25.11.2014 стверджує, що йому
заподіяні збитки в сумі 122826грн. у
вигляді витрат, які компанія змушена
буде зробити для відновлення свого
втраченого обладнання, та які
дорівнюють вартості втраченого майна,
що визначається виходячи із заставних
цін на обладнання.

Отже спір по даній справі полягає у
стягненні з відповідача збитків,
заподіяних внаслідок втрати
орендованого відповідачем торгового
обладнання.

Відповідно до ст. 216 Господарського
кодексу України відшкодування збитків
є формою господарсько-правової
відповідальності за правопорушення у
сфері господарювання.

В силу ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). При цьому, згідно
зі ст.611 Цивільного кодексу України
правовим наслідком порушення
зобов'язання є відшкодування збитків.

Згідно з ч.1 ст.623 Цивільного кодексу
України, боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Обов'язок особи, яка порушила
господарське зобов'язання,
відшкодувати управненій стороні
заподіяні збитки передбачений також
ст.224 Господарського кодексу України.
За змістом ч.2 ст.224 ГК України під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи.

Оскільки відшкодування збитків є видом
господарсько-правової
відповідальності за вчинене учасником
господарських відносин правопорушення
у сфері господарювання, то для його
застосування необхідна наявність всіх
складових елементів господарського
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки особи, безпосередніх
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою і збитками, а
також вини у заподіянні збитків.
Відсутність хоча б одного із цих
складових елементів не тягне за собою
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків.

Чинне законодавство виходить з
принципу презумпції вини
правопорушника, а відтак, враховуючи
приписи ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, у
спорах про відшкодування збитків
обов'язок доведення відсутності вини
покладається саме на відповідача, а
позивач повинен довести
протиправність поведінки відповідача,
факт заподіяння збитків та їх розмір, а
також наявність причинно-наслідкового
зв'язку між поведінкою відповідача та
збитками.

Відповідно до ч.2 статті 22 Цивільного
кодексу України під збитками
розуміються втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки), доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу
збитків, що підлягають відшкодуванню
особою, яка допустила господарське
правопорушення, віднесено в тому числі
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна.

Таким чином, для настання
відповідальності відповідача у
вигляді відшкодування збитків має бути
встановлений факт втрати, пошкодження
або знищення відповідачем торгового
обладнання. При цьому, розмір збитків
залежить саме від вартості
пошкодженого, втраченого або знищеного
майна.

За загальними правилами втрата майна
полягає у вибутті з володіння
кредитора майна, яке є його власністю
або перебуває у нього на праві
користування. В свою чергу, внаслідок
знищення майна таке майно перестає
існувати і його відновлення можливе
лише через придбання аналогічного
майна або через відшкодування його
вартості. Тобто, наслідком втрати або
знищення майна є фізична відсутність
такого майна у власника або іншого
правомірного користувача.

Отже, заявляючи про заподіяння збитків
внаслідок втрати обладнання, позивач
має довести факт втрати відповідачем
переданого йому в оренду торгового
обладнання, або факт знищення цього
майна.

Відповідно до ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.2 ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Допустимими доказами відсутності у
відповідача обладнання можуть бути в
тому числі відповідні акти перевірок
його наявності, контролю його стану,
які, згідно з п.3.2.11. додатку №5, мав
право проводити позивач. Разом з тим,
позивачем не надано жодного доказу, на
підставі яких суд може прийти до
беззаперечного висновку про те, що
спірне торгове обладнання втрачено або
знищено без можливості його
відновлення з вини відповідача.

Посилання позивача на лист відповідача
від 20.06.2014 №427, в якому відповідачем
зазначено про відсутність торгового
обладнання на складах ТОВ «АШЕР», судом
до уваги не приймається, оскільки в
даний лист не є доказом відсутності
торгового обладнання у відповідача й
неможливості повернути його в натурі.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в
силу ч.2 ст.224 Господарського під
збитками розуміються втрата або
пошкодження майна управненої сторони.
Позивачем не надано належних та
допустимих доказів права власності або
правомірного користування переданого
ним в оренду торгового обладнання.
Надані позивачем копії актів
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів судом до
уваги не приймаються, оскільки дані
документи є документами
бухгалтерського обліку, а не
документами, які підтверджують
підстави виникнення права власності
або користування. Разом з тим,
представником позивача в судовому
засіданні не заявлялися клопотання про
можливість надання інших документів на
підтвердження права власності чи
користування.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено факт
втрати (знищення) обладнання, а відтак
відсутні підстави для ствердження про
заподіяння відповідачу збитків
внаслідок втрати торгового обладнання
на суму 122826грн.

При цьому, судом відхиляється
твердження позивача про те, що в
рішенні господарського суду
Чернігівської області від 17.07.2013 по
справі №927/611/13 було визначено, що
несплачена відповідачем сума
компенсації вартості неповернутого
обладнання є збитками, в зв'язку з чим
дана обставина не підлягає доведенню
знов, оскільки такий висновок
господарського суду Чернігівської
області був відхилений судом
апеляційної інстанції у постанові від
17.09.2013 по справі №927/611/13 і в задоволенні
позову по цій справі судом апеляційної
інстанції було відмовлено з інших
мотивів.

Таким чином, враховуючи, що матеріалами
справи не підтверджується факт
заподіяння позивачу збитків у вигляді
вартості торгового обладнання
внаслідок втрати цього обладнання, суд
приходить до висновку про відсутність
одного із складових елементів, при яких
застосовується відповідальність у
вигляді відшкодування збитків.

За таких обставин підстави для
стягнення з відповідача збитків
відсутні.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги є безпідставними та
необґрунтованими, в зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

В силу ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.216, 224, 225 Господарського
кодексу України, ст.ст.22, 610, 611, 623, 759, 763,
785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 32,
33, 34, 35, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення виготовлено та підписано
28 листопада 2014 року.

Суддя
Т.Г. Оленич