ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Справа № 908/2375/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Полякова Б.М.- головуючого Коваленка
В.М. (доповідач у справі), Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну
скаргуфермерського господарства
"Вікторія", с. Братське Михайлівського
району Запорізької областіна
постанову та ухвалувід 07.10.2014 р.
Харківського апеляційного
господарського суду від 21.07.2014 р.
господарського суду Запорізької
областіу справі№ 908/2375/14
господарського суду Запорізької
області

за заявою фізичної особи - Верещага
Наталії Василівни, с. Плодородне
Михайлівського району Запорізької
областідо боржникафермерського
господарства "Вікторія", с. Братське
Михайлівського району Запорізької
областіпровизнання
банкрутомрозпорядник арбітражний
керуючий Мартиненко Н.М.представники
сторін в судове засідання не з'явилися

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 10.07.2014 року, що
винесена у справі № 908/2375/14, прийнято до
розгляду заяву про порушення справи
про банкрутство фермерського
господарства "Вікторія" (далі -Боржник,
Господарство) за заявою фізичної особи
- Верещага Наталії Василівни
(далі-Кредитор) в порядку норм Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон
про банкрутство).

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 21.07.2014 року
(суддя - А.В. Дьоміна) порушено
провадження у справі про банкрутство
Господарства в порядку норм ст. 93
Закону про банкрутство, ухвалено
ввести мораторій на задоволення вимог
кредиторів, введено процедуру
розпорядження майном Боржника із
зобов'язанням оприлюднити оголошення
про порушення справи про банкрутство
Боржника, а розпорядником майна
призначено арбітражного керуючого
Мартиненко Н.М.

Не погодившись із цією ухвалою суду,
фермерське господарство "Вікторія"
звернулося до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просило
скасувати ухвалу господарського суду
Запорізької області від 21.07.2014 року та
"відмовити фізичній особі Верещазі Н.В.
в порушенні провадження у справі про
банкрутство" Господарства.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 року
(головуючий суддя - Лакіза В.В., судді:
Бородіна Л.І., суддя Гетьман Р.А.)
апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а ухвалу господарського
суду господарського суду Запорізької
області від 21.07.2014 року - без змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
рішеннями попередніх інстанцій,
фермерське господарство "Вікторія"
звернулося до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати як ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 21.07.2014 року, так і ухвалу
господарського суду Запорізької
області від 04.08.2014 року, а також
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 року і
припинити провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована
порушенням судами попередніх
інстанцій норм матеріального права,
зокрема ст.ст. 1, 2, 10, 84, 93 Закону про
банкрутство, а також норм
процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 20.11.2014 року Боржнику
відмовлено в прийнятті касаційної
скарги в частині оскарження ухвали
господарського суду Запорізької
області від 04.08.2014 року, та прийнято до
провадження в частині оскарження
постанови Харківського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 року та
ухвали господарського суду
Запорізької області від 21.07.2014 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши наявні матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

В ході розгляду справи місцевим судом
було встановлено, що факт невиконання
Боржником перед ініціюючим кредитором
кредитних зобов'язань на суму 1 200 тис.
грн підтверджується виконавчими
документами, що є у справі, строк
невиконання цих зобов'язань перевищує
три місяці, а тому вказані вимоги є
безспірними. У зв'язку із відмовою
обраного за автоматизованою системою
арбітражного керуючого на участь у
справі, суд вирішив призначити
розпорядником майна іншого -
арбітражного керуючого Мартиненко Н.М.,
кандидатура якого відповідає вимогам
Закону про банкрутство та яким була
подано заяву на участь у справі.
Апеляційним судом ці висновки були
підтримані у повному обсязі.

Однак суд касаційної інстанції не
погоджується із вказаними висновками
судів, оскільки вони зроблені з
порушенням норм Закону про
банкрутство.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, ініціюючий кредитор
звернувся із заявою про порушення
справи про банкрутство фермерського
господарства, а провадження за
оскаржуваною ухвалою місцевого суду
було порушено з посиланням на норми ст.
93 Закону про банкрутство ("Особливості
банкрутства фермерського
господарства"). Поряд з цим, при
винесенні оскаржуваних судових рішень
судами не були враховані особливості
стосовно порядку порушення
провадження у справі фермерського
господарства, що встановлені згаданою
статтею Закону.

Приписами ж ч. 4 вказаної статті Закону
про банкрутство передбачено, що
головою фермерського господарства у
двомісячний строк з дня прийняття
господарським судом заяви про
порушення справи про банкрутство
фермерського господарства може бути
подано до господарського суду план
відновлення платоспроможності
фермерського господарства.

А за нормами ч. 5 цієї статті визначено,
що у разі якщо здійснення заходів,
передбачених планом відновлення
платоспроможності фермерського
господарства, дасть змогу фермерському
господарству, зокрема за рахунок
доходів, які можуть бути одержані
фермерським господарством після
закінчення відповідного періоду
сільськогосподарських робіт, погасити
вимоги за грошовими зобов'язаннями,
господарським судом вводиться
процедура розпорядження майном
фермерського господарства.

Між цим, місцевим судом вказані приписи
статті враховані не були, а вирішення
питання про порушення справи про
банкрутство Господарства та введення
процедури розпорядження майном за
оскаржуваною ухвалою суду першої
інстанції відбулось через одинадцять
днів після винесення ухвали про
прийняття заяви про порушення справи
про банкрутство Боржника (а.с. 1-2, 113-114).

Тобто, призначаючи ухвалою від 10.07.2014
року судове засідання з вирішення
питання про порушення справи про
банкрутство Боржника до розгляду на
21.07.2014 року (а.с. 1-2) та вирішивши питання
про порушення справи про банкрутство
Господарства у цьому судовому
засіданні, господарський суд в
порушення норм ч. 4 ст. 93 Закону про
банкрутство не надав голові
фермерського господарства можливості
скористатись правом та у двомісячний
строк з дня прийняття господарським
судом заяви про порушення справи про
банкрутство фермерського господарства
подати до господарського суду план
відновлення платоспроможності
фермерського господарства.

Апеляційний же суд на вказані
порушення уваги не звернув, залишивши
без змін рішення про порушення справи
про банкрутство Господарства.

У зв'язку із вищевикладеними
порушеннями з боку судів попередніх
інстанцій при прийнятті оскаржуваних
судових рішень та вирішенні питання
про порушення справи про банкрутство
Боржника, касаційний суд, з урахуванням
приписів ч. п. 1 ст. 1119 ГПК України,
дійшов висновку про скасування цих
рішень судів першої та апеляційної
інстанцій, як незаконних, та передачу
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції на стадію прийняття заяви
про порушення справи про банкрутство
Господарства. Місцевому суду при
новому розгляді справи слід усунути
порушення, на які вказано у даній
постанові, з урахуванням наведених в
ній вказівок (ч. 1 ст. 11112 ГПК України).

Враховуючи викладений висновок,
касаційна скарга Боржника в частині
вимог про припинення провадження у
справі про його банкрутство не
підлягає задоволенню.

Поряд із зазначеним колегія суддів
вважає за необхідне додати також
наступне.

Особливості процедури порушення
справи про банкрутство фермерського
господарства за нормами ст. 93 Закону
про банкрутство полягають у тому, що на
відміну від строків проведення
підготовчого засідання у справі про
банкрутство в порядку загальних норм
Закону про банкрутство (передбачених
приписами ч. 2 ст. 12 цього закону - не
пізніше чотирнадцятого дня з дня
винесення ухвали про прийняття заяви
про порушення справи про банкрутство),
дата проведення підготовчого
засідання (та вирішення питання про
порушення справи про банкрутство та
введення процедури розпорядження
майном фермерського господарства)
відбувається з урахуванням наведеного
вище та передбаченого ч. 4 ст. 93 Закону
про банкрутство строку - через два
місяці після прийняття заяви про
порушення справи про банкрутство
фермерського господарства. Даний
термін передбачений законодавцем для
надання можливості голові
фермерського господарства протягом
цього двомісячного строку (з дня
прийняття господарським судом заяви
про порушення справи про банкрутство
фермерського господарства)
скористатись правом та подати до
господарського суду план відновлення
платоспроможності фермерського
господарства. Такий план відновлення
платоспроможності фермерського
господарства по суті є планом санації
цього господарства, хоча нормами ст. 93
згаданого закону застосування до
фермерського господарства процедури
санації не передбачено та не
допускається. При цьому, у разі
надходження цього плану до закінчення
вказаного двомісячного строку суд не
позбавлений права призначити судове
засідання та розглянути такий план та,
за наявності підстав, передбачених
нормами ч. 5 ст. 93 Закону про
банкрутство, ввести стосовно
фермерського господарства - боржника
процедуру розпорядження майном з
урахуванням плану відновлення
платоспроможності фермерського
господарства. При цьому офіційне
оприлюднення оголошення про порушення
справи про банкрутство на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України в мережі Інтернет, як це
передбачено нормами ч. 10 ст. 16 Закону
про банкрутство (провадження за
загальними нормами цього закону), не
здійснюється.

Також слід звернути увагу і на
передбачені нормами ч. 6 ст. 93 закону про
банкрутство особливості, що стосуються
строку, на який стосовно фермерського
господарства вводиться процедура
розпорядження майном - на строк
закінчення відповідного періоду
сільськогосподарських робіт з
урахуванням часу, необхідного для
реалізації вирощеної (виробленої та
переробленої) сільськогосподарської
продукції. Зазначений строк не може
перевищувати п'ятнадцяти місяців.

По закінчені ж вказаного строку, за
відсутністю у суду підстав для
затвердження мирової угоди та у разі
наявності передбачених вказаним
законом підстав для визнання
фермерського господарства банкрутом,
останній визнається банкрутом. За
наявності ж підстав, визначених в ч. 7
ст. 93 Закону про банкрутство,
фермерське господарство може бути
визнано банкрутом достроково. І
тільки за результатами винесення
постанови про визнання фермерського
господарства банкрутом здійснюється
офіційне оприлюднення оголошення про
визнання фермерського господарства
банкрутом на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет, як це передбачено
нормами ч. 3 ст. 38 Закону про
банкрутство.

З урахуванням викладеного та керуючись
нормами ст.ст. 1, 10, 12, 16, 38, 93 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та ст.ст. 41, 1115,
1117, 1119 - 11111, 11113 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фермерського
господарства "Вікторія" задовольнити
частково.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
07.10.2014 р. та ухвалу господарського суду
Запорізької області від 21.07.2014 р. у
справі № 908/2375/14 скасувати.

3. Справу № 908/2375/14 передати на
новий розгляд до господарського суду
Запорізької області на стадію
прийняття заяви фізичної особи -
Верещага Наталії Василівни про
порушення справи про банкрутство
фермерського господарства "Вікторія".

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич

Постанова виготовлена та підписана
08.12.2014 року.