ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р.
Справа № 911/4692/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Рябцевої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом виконуючого обов'язки
прокурора Деснянського району м. Києва
в інтересах держави в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України, м. Київ

публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», м. Київ

до комунального
підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»,
Київська обл., м. Славутич

про стягнення 119230,17 грн.

за участю представників:

від позивача 1: не з'явився;

від позивача 2: Єфременко О.О. (дов. № 14-88
від 18.04.2014 р.);

від відповідача: не з'явився;

від прокуратури: Колбушкова К.В. (посв.
№ 026776 від 03.07.2014 р.);

Обставини справи:

виконуючий обов'язки прокурора
Деснянського району м. Києва (далі -
прокурор) звернувся до господарського
суду Київської області з позовною
заявою в інтересах держави в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості (далі - позивач-1),
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (далі - позивач-2) до
комунального підприємства «Управління
житлово-комунального господарства»
(далі - відповідач) про стягнення 119230,17
грн., з яких 90620,44 грн. інфляційних втрат
та 28609,73 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору № 12/49-ТЕ-17
від 02.08.2012 р. в частині своєчасної
оплати отриманого природного газу. В
зв'язку з простроченням оплати
відповідачем отриманого в
жовтні-грудні 2012 р. природного газу
прокурор на підставі ст. 625 ЦК України
просить суд стягнути з відповідача на
користь позивача 2 90620,44 грн.
інфляційних втрат та 28609,73 грн. 3% річних.

Також, у позовній заяві прокурор
вказує, що НАК «Нафтогаз України»
утворено на виконання Указу Президента
України від 25.02.1998 № 151 «Про
реформування нафтогазового комплексу
України», акціонером НАК «Нафтогаз
України» є держава в особі
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України. Отже, порушення
договірних зобов'язань відповідачем
щодо оплати отриманого газу завдає
шкоди фінансово-економічним інтересам
держави в особі Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України та НАК «Нафтогаз України», які
в даному випадку позбавлені можливості
виконувати завдання, покладені
державою у газовій та нафтопереробній
галузях, та забезпечувати енергетичну
безпеку держави.

Прокурор в судових засіданнях 18.11.2014 р.
та 04.12.2014 р. позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача 1 в судові
засідання 18.11.2014 р. та 04.12.2014 р. не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, хоча про час та місце
судових засідань позивач 1 був
повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованими
повідомленнями про вручення поштового
відправлення № 46693777 та № 45963487.

Представник позивача 2 в судових
засіданнях 18.11.2014 р. та 04.12.2014 р.
підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судові
засідання 18.11.2014 р. та 04.12.2014 р. не
з'явився, хоча про час і місце судових
засідань відповідач був повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення №
46691847 та № 46693769. Відповідач відзив на
позов до суду не надіслав, вимоги ухвал
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення прокурора та
представника позивача 2, дослідивши
докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

02.08.2012 р. між публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
(продавець) та комунальним
підприємством «Управління
житлово-комунального господарства»
(покупець) було укладено договір №
12/49-ТЕ-17 купівлі-продажу природного
газу (договір), відповідно до п. 1.1. якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2012 році природний
газ, а покупець зобов'язується прийняти
та оплатити природний газ на умовах
договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що
продається за договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням.

Згідно з п. 2.1. договору продавець
передає покупцеві з 01.08.2012 р. по 31.12.2012 р.
газ обсягом до 6224,000 тис.куб.м., у тому
числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.):
ІІІ кв. - 454 (липень - 0, серпень - 231,
вересень - 223); ІV кв. - 5770 (жовтень - 964,
листопад - 2116, грудень - 2690).

Обсяги газу, що планується передати за
договором, можуть змінюватись
сторонами протягом місяця продажу в
установленому порядку. Допускається
відхилення місячного обсягу
переданого газу в розмірі ± 5%
(плюс/мінус п'ять відсотків) від
узгодженого сторонами згідно з п. 2.1.
договору планового обсягу продажу газу
без коригування планового обсягу
(підпункти 2.1.1., 2.1.2. п. 2.1. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що
продавець передає покупцю газ у
пунктах приймання-передачі газу на
вхідній запірній/відключаючій
арматурі покупця. Право власності на
газ переходить від продавця до покупця
в пунктах приймання-передачі.

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу (п. 3.3.
договору).

Відповідно до п. 3.4. договору не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.1. договору ціна (граничний
рівень ціни) на газ для
теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
установлюються Національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ).

Пунктом 5.2. договору передбачено, що
всього до оплати за 1000 куб.м. природного
газу з ПДВ - 1309,20 грн.

У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або
тарифів на його транспортування,
розподіл і постачання, вони є
обов'язковими для сторін за договором з
моменту введення їх в дію (п. 5.3.
договору).

Відповідно до п. 5.4. договору загальна
сума вартості природного газу за
договором складається із сум вартості
місячних поставок газу.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Рішенням господарського суду
Київської області від 18.12.2013 р., яке
набрало законної сили, у справі №
911/4286/13 за позовом ПАТ «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» до КП «Управління
житлово-комунального господарства»
про стягнення 3931353, 55 грн., встановлено,
що на виконання умов договору № 12/49-ТЕ-17
від 02.08.2012 р. НАК «Нафтогаз України» у
період з жовтня по грудень 2012 р. було
передано у власність (продано)
відповідачу природний газ на загальну
суму 6058599,25 грн. за актами
приймання-передачі природного газу від
27.11.2012 р. за жовтень 2012 р. на суму 1206810,10
грн., від 30.11.2012 р. за листопад 2012 р. на
суму 1792271,23 грн. та від 31.12.2012 р. за
грудень 2012 р. на суму 3059517,92 грн., однак
відповідач обов'язок щодо оплати
природного газу у повному обсязі не
виконав, в зв'язку з чим за ним
утворилась заборгованість у сумі 3037656,25
грн.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Рішенням господарського суду
Київської області від 18.12.2013 р. у справі
№ 911/4286/13 позов задоволено повністю;
стягнуто з КП «Управління
житлово-комунального господарства» на
користь Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» 3037656,25 грн.
заборгованості, 352697,80 грн. пені, 415001,95
грн. штрафу, 15655,35 грн. інфляційних
збитків з грудня 2012 р. по січень 2013 р. та
110342,20 грн. 3 % річних з 15.11.2012 р. по 11.11.2013 р.

Відповідно до статті 202 ГК України
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Підстави припинення
зобов'язання передбачені ст. ст. 202 - 205
Господарського кодексу України, ст. ст.
599 - 601, 604 - 609 Цивільного кодексу України,
зокрема за ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

З наявної в матеріалах справи довідки
про операції по підприємству «УЖКГ КП»
з 01.08.2012 р. по 30.06.2014 р. вбачається, що
станом на момент звернення прокурора
до суду із даним позовом відповідач за
отриманий природний газ розрахувався
повністю, а саме: за отриманий в жовтні
2012 р. природний газ у сумі 1206810,10 грн.
відповідач розрахувався 28.01.2013 р. (30.11.2012
р. сплачено 130000,00 грн., 24.12.2012 р. - 973589,00
грн. та 28.01.2013 р. - 103221,10 грн.), за
отриманий в листопаді 2012 р. природний
газ у сумі 1792271,23 грн. - 29.10.2013 р. (28.01.2013 р.
сплачено 457719,90 грн., 23.08.2013 р. - 989999,00 грн.,
23.09.2013 р. - 185549,00 грн., та 29.10.2013 р. - 159003,33
грн.), а за отриманий в грудні 2012 р.
природний газ у сумі 3059517,92 грн. - 01.04.2014
р. (29.10.2013 р. сплачено 21861,67 грн., 22.11.2013 р. -
335910,00 грн., 23.12.2013 р. - 369254,00 грн. та 01.04.2014
р. - 2332492,25 грн.).

Однак, враховуючи те, що вказані
розрахунки здійснено відповідачем з
порушенням встановленого п. 6.1.
договору строку, прокурором заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
90620,44 грн. інфляційних втрат та 28609,73 грн.
3% річних, нарахованих на прострочену
заборгованість відповідача з
урахуванням часткових проплат.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Прокурор просить суд стягнути з
відповідача 90620,44 грн. інфляційних
втрат, що нараховані за період листопад
2013 р. - березень 2014 р. на прострочену
заборгованість за грудень 2012 р. з
урахуванням часткових проплат.

Проте, наданий прокурором розрахунок
інфляційних втрат є невірним, оскільки
прокурором неправильно зазначено
розмір заборгованості відповідача на
останній день зазначених в періоді
нарахування місяців з урахуванням
часткових проплат.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Відповідно до вірного розрахунку,
здійсненого судом за заявлений
прокурором період на заборгованість
відповідача за грудень 2012 р. з
урахуванням часткових проплат, сума
інфляційних втрат становить 87040,72 грн.,
які підлягають стягненню з відповідача
на користь позивача 2.

Прокурор просить суд стягнути з
відповідача 28609,73 грн. 3% річних,
нарахованих за період з 12.11.2013 р. по
01.04.2014 р. на прострочену заборгованість
відповідача за грудень 2012 р. з
урахуванням часткових проплат.

Відповідно до п. 1.9. постанови № 14 від
17.12.2013 р. Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період прострочення, а
тому прокурором невірно нараховано 3%
річних на прострочену заборгованість
за грудень 2012 р. по 01.04.2014 р. включно на
суму 2332492,25 грн., оскільки
заборгованість за природний газ,
поставлений у вказаному місяці, була
погашена відповідачем 01.04.2014 р., в
зв'язку з чим нарахування 3% річних
припинилось 31.03.2014 р. Зазначене також
стосується зазначених прокурором
періодів нарахувань 3% річних на
заборгованість відповідача за грудень
2012 р. з урахуванням часткових проплат.

Таким чином, відповідно до вірного
розрахунку, здійсненого судом на
прострочену заборгованість
відповідача за грудень 2012 р. з
урахуванням зазначених прокурором дат
початку періодів прострочення по
встановлені судом вірні дати
закінчення періодів прострочення та з
урахуванням часткових проплат, сума 3%
річних становить 28360,06 грн., які
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача 2.

Відповідно до п. 4.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України «Про судовий збір»,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Отже, витрати по сплаті судового збору
відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються судом на сторони, зокрема
позивача 2 та відповідача, пропорційно
розміру задоволених позовних вимог та
підлягають стягненню в доход
державного бюджету України.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства» (07100, Київська обл., м.
Славутич, вул. Військових
будівельників, 8, код 31476318) на користь
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (01001, м. Київ,
Шевченківський р-н, вул. Богдана
Хмельницького, 6, код 20077720) 87040,72 грн.
(вісімдесят сім тисяч сорок грн. 72 коп.)
інфляційних втрат та 28360,06 грн.
(двадцять вісім тисяч триста шістдесят
грн. 06 коп.) 3% річних.

2. В іншій частині позову відмовити.

3. Стягнути з комунального підприємства
«Управління житлово-комунального
господарства» (07100, Київська обл., м.
Славутич, вул. Військових
будівельників, 8, код 31476318) в доход
державного бюджету України 2308,02 грн.
(дві тисячі триста вісім грн. 02 коп.)
судового збору.

4. Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана
Хмельницького, 6, код 20077720) в доход
державного бюджету України 76,58 грн.
(сімдесят шість грн. 58 коп.) судового
збору.

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
О.О. Рябцева

Рішення підписано 10.12.2014 р.