ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2014 р.
Справа № 914/3728/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Петрашко М.М. розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
українсько-шведське підприємство
"Діана Інтернаціональ ЛТД", м.Тернопіль

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Львівська
ізоляторна компанія", м.Львів

про стягнення 33 390,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Хопяк В.З. -
представник (довіреність №03.12.-78 від
04.11.2014р.)

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходили. В
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Позов заявлено Товариством
з обмеженою відповідальністю "Спільне
українсько-шведське підприємство
"Діана Інтернаціональ ЛТД" до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Львівська
ізоляторна компанія" про стягнення 33
390,00 грн. Крім того позич просить
стягнути на його користь з відповідача
1 827,00 грн. судового збору та 3 339,00 грн.
витрат на послуги адвоката.

Ухвалою суду від 23.10.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду та
призначено її до судового розгляду на
12.11.2014р. Ухвалою суду від 12.11.2014р.
розгляд справи відкладено на 26.11.2014р.

Позивач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, надіслав на адресу суду
заяву, в якій просить розглядати справу
без участі його представника за
наявними у ній матеріалами.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначив, що відповідач
визнає наявність заборгованості перед
позивачем у розмірі 33 390,00 грн., однак
заперечив проти стягнення 3 339,00 грн.
витрат на послуги адвоката.

Суд вважає за можливе розглянути
справу відповідно до ст. 75 ГПК України
за відсутності відзиву по наявних
матеріалах, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши
представника відповідача, суд, -

встановив:

10.06.2014р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Львівська
ізоляторна компанія" (замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Спільне
українсько-шведське підприємство
"Діана Інтернаціональ ЛТД" (експедитор)
укладено договір-заявку на міжнародне
перевезення вантажу №17.

Відповідно до вказаного
договору-заявки дата і час
завантаження: 12.06.2014р.; Тип вантажу:
скляні ізолятори; тип транспорту: 1а/м,
вантажний, заднє завантаження;
реєстраційні дані транспортного
засобу: ВО1667АВ / 00981ТІ; ПІП подія, його
моб.телефон: Скорих Ігор, ; адреса
завантаження: м.Львів, вул.Зелена, 301;
адреса митного оформлення: м.Львів,
с.Малехів; адреса вивантаження,
контактні особи, їх телефони: ENSTO NOR AS PROF.
BARKELANDS VEI 26 A 1081 OsloNorvegia, Tel: 047 22 90 44 00, Fax: 047 22
90 44 65; термін доставки: 16-17.06.2014р.;
вартість перевезення 2 100 євро; умови та
строки оплати: в гривнях по курсу НБУ на
день розвантаження. Протягом 30 робочих
днів з дня розвантаження та при
наявності оригіналів рахунку, актів
виконаних робіт та копії CMR. Ціна
включає ПДВ.

Пунктом 9 вказаного договору-заявки
передбачено, що для оплати за надані
послуги експедитор зобов'язаний надати
замовнику пакет оригінальних
документів: рахунок, акт виконаних
робіт та копію CMR з відміткою
вантажоодержувача.

Як зазначено у позовній заяві, на
підтвердження укладення договору був
виготовлений коносамент у вигляді
міжнародної транспортної накладної
типу CMR A №002857.

Позивач стверджує, що ним було виконано
свої зобов'язання за договором-заявкою,
здійснено міжнародне перевезення за
маршрутом м.Львів - м.Осло (Норвегія) та
надіслано необхідні документи на
адресу відповідача для здійснення
оплати. Однак, як зазначив позивач,
відповідач свого обов'язку щодо
здійснення оплати в розмірі 2 100,00 євро
(що становить 33 390,00 грн.) не виконав.

Таким чином позивач звернувся до
господарського суду Львівської
області та просить стягнути з
відповідача заборгованість в розмірі 33
390,00 грн. Крім того позивачем до
стягнення заявлено 1 827,00 грн.
сплаченого судового збору та 3 339,00 грн.
витрат на послуги адвоката.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, заслухавши
представника відповідача, суд дійшов
висновку, що позов слід задоволити
повністю з наступних підстав.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема є договори
та інші правочини. Згідно ст.174
Господарського кодексу України однією
з підстав виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України
визначено, що відповідно до ст.6 цього
Кодексу сторони є вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.
Договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст.908 ЦК України перевезення
вантажу, пасажирів, багажу, пошти
здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови перевезення
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

За умовами ст.909 ЦК України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.06.2014р. між сторонами укладено
договір-заявку на міжнародне
перевезення вантажу №17.

Факт виконання позивачем своїх
зобов'язань в повному обсязі та
належним чином підтверджується
міжнародною товаро-транспортною
накладною CMR А №002857.

Пунктом 9 укладеного договору-заявки
передбачено, що для оплати за надані
послуги експедитор зобов'язаний надати
замовнику пакет оригінальних
документів: рахунок, акт виконаних
робіт та копію CMR з відміткою
вантажоодержувача.

Вказані документи були надіслані на
адресу відповідача 01.07.2014р. і отримані
ним 03.07.2014р. Підтвердженням отримання
відповідачем документів є накладна
кур'єрської служби доставки з
відміткою одержувача про їх отримання.

Крім того, в матеріалах справи
міститься підписаний обома сторонами
та скріплений їх мокрими печатками акт
приймання виконаних робіт від 17.06.2014р..
Відповідно до вказаного акту
транспортні послуги згідно замовлення
№17 від 10.06.2014р. за маршрутом м.Львів
(Україна) - Норвегія в червні 2014р.
виконані в повному обсязі, а сторони
претензій одна до одної претензій не
мають. Вартість наданих послуг
відповідно до вказаного акту: 33 390,00 грн.

Докази сплати вказаної суми в
матеріалах справи відсутні, відзив на
позов відповідач не надав. Крім того
представник відповідача в судовому
засіданні зазначив, що відповідач
визнає наявність заборгованості перед
позивачем у розмірі 33 390,00 грн.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності із ст.193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Аналогічно відповідно до
ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведені норми
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 33 390,00 грн. є
обґрунтованою, підтверджена
матеріалами справи, не спростована
відповідачем та підлягає задоволенню.

В порядку ст. 43 ГПК України судочинство
у господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В порядку ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищенаведені норми
процесуального закону та як вбачається
з матеріалів справи, відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань.

Сплата судового збору підтверджується
платіжним дорученням №1021 від 22.09.2014р.
на суму 1 827,00 грн., який відповідно до
ст.49 ГПК України підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача 3 339,00 грн. витрат на
послуги адвоката суд зазначає
наступне.

Як вбачається із матеріалів справи,
01.09.2014р. між Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
українсько-шведське підприємство
"Діана Інтернаціональ ЛТД" та адвокатом
Лозою Віктором Миколайовичем укладено
договір про надання правової допомоги.

На виконання умов вищевказаного
договору між сторонами укладено акт
приймання-передачі наданих послуг №1/09
від 17.09.2014р., відповідно до якого
загальна вартість наданих послуг
становить 3 339,00 грн.

В матеріалах справи також міститься
квитанція до прибуткового касового
ордеру №1-09 від 17.09.2014р. на суму 3 339,00
грн., підстава платежу договір про
надання правової допомоги від 01.09.2014р.
Також в матеріалах справи міститься
акт приймання-передачі наданих послуг
№ 1/09 від 17.09.2014р.

Відповідно до ч.5 ст.49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача.

Як вказано у п.10 роз'яснення Вищого
арбітражного суду України від 04.03.1998р.,
№ 02-5/78 із змінами та доповненнями "Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
витрати позивачів та відповідачів,
пов'язані з оплатою ними послуг
адвокатів, адвокатських бюро, колегій,
фірм, контор та інших адвокатських
об'єднань з надання правової допомоги
щодо ведення справи в господарському
суді, розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою ст.49 ГПК України.

Відповідно до п.12 вказаного роз'яснення
вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат, крім державного мита,
не повинен бути неспіврозмірним, тобто
явно завищеним. За таких обставин суд з
урахуванням обставин конкретної
справи, зокрема, ціни позову може
обмежити цей розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на
те, що адвокат Лоза Віктор Миколайович
жодного разу не з'явився в судове
засідання, а також те, що ціною позову є
33 390,00 грн., враховуючи складність
справи, суд дійшов висновку, що витрати
на послуги адвоката явно завищені, тому
з огляду на розумну необхідність
судових витрат для даної справи, суд
вважає за доцільне стягнути з
відповідача на користь позивача 1 000,00
грн. витрат на послуги адвоката.

Керуючись ст.ст. 43, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 115, 116,
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Львівська
ізоляторна компанія" (79000, м.Львів,
вул.Новаківського, 14, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спільне
українсько-шведське підприємство
"Діана Інтернаціональ ЛТД" (46002,
м.Тернопіль, вул.Гріга, 2, ) заборгованість в розмірі 33 390,00
грн., судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. та
1 000,00 грн. витрат на послуги адвоката.

3. Наказ видати згідно вимог ст.116 ГПК
України, після набрання рішенням суду
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Повний текст рішення

виготовлено 01.12.2014р.

Суддя
Петрашко М.М.