ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 грудня 2014 р.
Справа № 903/1129/14

Господарський суд Волинської області,
розглянувши матеріали по справі

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Діамант Центр"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Оріон будінвест 2"

про стягнення 25 315,63грн.

Суддя: Філатова С.Т

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Шимко О.В., дов. 1 від
11.11.2014р.

від відповідача: н/в

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
представнику позивача роз'яснено право
відводу суддів. Відводу судді заявлено
не було. В судовому засіданні учаснику
судового процесу на підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Діамант Центр"
звернулось з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю "Оріон
будінвест 2" про стягнення 30 750,44грн., в
т.ч. 24 110,48грн. заборгованості по
орендних платежах на підставі договору
оренди нежитлового приміщення №33-12ДЦ
від 01.11.2012р., 1 850,89грн. пені за
несвоєчасну сплату орендних платежів
за період з 01.01.2014р. по 30.06.2014р. згідно п
7.3 договору, 208,08грн. річних за період з
01.01.2014р. по 11.11.2014р. згідно п.7.10 договору
та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України,
4 580,99грн. інфляційних нарахувань згідно
ст. 625 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог
посилається на невиконання
відповідачем зобов'язань по оплаті
орендних платежів згідно вказаного
договору.

У судовому засіданні 09.12.2014р. позивач
звернувся до суду із заявами про
зменшення розміру позовних вимог від
27.11.2014р., 09.12.2014р. і просив стягнути з
відповідача 25 315,63грн., в т.ч. 24 110,50грн.
основної заборгованості, 937,07грн. пені,
268,06грн. річних.

Заяви обґрунтував тим, що перерахунок
пені здійснено з урахуванням строку
позовної давності, нарахування індексу
інфляції обраховано помилково,
оскільки виставлення орендної плати
відбувалось з урахуванням індексу
інфляції згідно даних Держкомстату.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач
вправі до прийняття рішення по справі
зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10
постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
вказав, що передбачені частиною
четвертою статті 22 ГПК права позивача
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову можуть
бути реалізовані до прийняття рішення
судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже,
у разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір.

Оскільки зменшення розміру позовних
вимог не суперечить вимогам
законодавства, не порушує прав та
інтересів інших осіб, судом прийнято
заява позивача про зменшення розміру
позовних вимог, спір вирішується
виходячи з нової ціни позову - 25 315,63грн.

Розгляд справи відкладався згідно ст. 77
ГПК України у зв'язку з неподачею
витребуваних по справі доказів.

У судовому засіданні 09.12.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві з урахуванням заяв про
зменшення розміру позовних вимог від
27.11.2014р., 09.12.2014р.

У додаткових поясненнях від
09.12.2014р. зазначив, що умовами договору
не передбачено внесення орендної плати
згідно виставленого рахунку. Однак,
бухгалтерією підприємства для
зручності ведення бухгалтерського
обліку та здійснення своєчасної оплати
орендарем орендної плати дані рахунку
виставлялися та передавалися
працівниками підприємства орендареві.

Умовами договору (п.4.5.) передбачено, що
оплата інших платежів (витрат) по
утриманню приміщення, вартість
комунальних послуг, сплачується
щомісячно згідно рахунку орендодавця
або самостійно орендарем не пізніше 10
числа наступного за звітним, однак
таких платежів орендодавець не
виставляв орендарю.

Зауважив, що у договорі наведено
роз'яснення нарахування орендної плати
з урахуванням індексу інфляції, а саме
на сторінці 1 договору встановлено
посилання, що для нарахування орендної
плати за наступні після першого місяця
місяці оренди використовується
офіційний індекс інфляції
опублікований Держкомстатом за другий
місяць, що передує розрахунковому
місяцю, тобто при розрахунку орендної
плати за січень 2014р. був застосований
індекс інфляції за листопад 2013 року.

Долучив виписку з банківського рахунку
за період з 27.12.2012р. по 20.11.2013р., копії
рахунків на оплату орендної плати за
період з 05.11.2012р. по квітень 2014р.

Відповідач всупереч вимогам ухвал суду
від 13.11.2014р., 25.11.2014р. не було
представлено суду доводів та
заперечень з приводу пред'явленого
позову, письмових пояснень та інших
витребуваних судом документів, ухвали
суду від 13.11.2014р., 25.11.2014р. повернуті
органами поштового зв'язку з відміткою
"за закінченням встановленого строку
зберігання".

У пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. В разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно витягу з ЄДР адреса відповідача
- ТзОВ «Оріон будінвест 2»: м. Луцьк,
провулок Макарова, 5, куди і
направлялися ухвали суду від 13.11.2014р.,
25.11.2014р. (а.с.71).

Господарський суд, визнавши зібрані
докази достатніми для розгляду спору
за наявними в справі матеріалами
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України,
заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши долучені до
справи докази, -

встановив:

01.11.2012р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Діамант Центр»
(орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю «Оріон
будінвест 2» (орендар) укладено договір
оренди нежитлового приміщення №33-12ДЦ,
згідно з яким орендодавець передав, а
орендар прийняв у строкове платне
користування приміщення площею
120,00кв.м., що знаходиться за адресою м.
Луцьк, вул. Єршова, 11 (а.с. 9-10).

Передача майна в оренду
відповідно до п.3.1 договору
стверджується актом
приймання-передачі нежитлового
приміщення від 01.11.2012р., підписаним
сторонами, підписи скріплені печатками
(а.с. 11).

Пунктами 4.1, 4.2 договору (з
урахуванням додаткової угоди від
29.12.2012р., а.с. 12) визначено, що орендна
плата за листопад, грудень 2012 року
становить 1 000,00грн. без ПДВ на місяць,
орендна плата за січень 2013 року та
надалі становить 2 000,00грн. без ПДВ на
місяць. Оплата на наступні місяці
здійснюється із врахування індексу
інфляції з наростаючим підсумком від
першого до кожного наступного місяця
оренди, але не менше розміру орендної
плати за попередній місяць (при цьому
для нарахування орендної плати за
наступні після першого місяця місяці
оренди використовується офіційний
індекс інфляції, опублікований
Держкомстатом за другий місяць, що
передує розрахунковому місяцю).
Орендар зобов'язався вносити орендну
плату до 20 числа місяця, що передує
розрахунковому.

Користування орендованим
приміщенням стверджується актами
прийому-передачі виконаних робіт за
період з листопада 2012 р. по грудень 2013р.,
підписаними сторонами та скріпленими
печатками, банківськими виписками за
період з 01.12.2010р. по 31.12.2013р. (а.с. 18-31),
угодою про розірвання договору від
30.04.2014р. (а.с. 13).

30.04.2014р. сторони розірвали
договір оренди нежитлового приміщення
№33-12 ДЦ від 01.11.2012р.

У п. п. 3, 4 угоди про розірвання
договору від 30.04.2014р. сторони зазначили,
що претензій майнового чи немайнового
характеру з приводу виконання та
розірвання договору від 01.11.2012р. №33-12 ДЦ
один до одного не мають, окрім порядку
та стану розрахунків по сплаті
орендної плати та інших платежів. З
моменту підписання акту
приймання-передачі приміщення від
орендаря до орендодавця сторони не
вважають себе пов'язаними будь-якими
правами та обов'язками по договору
оренди від 01.11.2012р., за винятком
проведення розрахунків по сплаті
орендної плати та інших платежів, що
мають бути проведені протягом трьох
календарних днів з моменту повернення
орендованого приміщення (а.с. 13).

30.04.2014р. сторони підписали акт
прийому-передачі, згідно якого орендар
передав, а орендодавець прийняв
відповідно до договору від 01.11.2012р. №33-12
ДЦ приміщення площею 120,0кв.м. за адресою
м. Луцьк, вул. Єршова, 11 (а.с. 14).

Відповідач оплату за користування
об'єктом оренди в порядку, визначеному
договором оренди від 01.11.2012р. та угодою
про розірвання договору від 30.04.2014р.,
здійснив частково, що стверджується
банківськими виписками за період з
01.12.2010р. по 31.12.2013р. (а.с. 17, 56-60), що
призвело до звернення кредитора з
позовом до суду.

Відповідно до ст.174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати в результаті дій суб'єктів, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків.

Згідно ст.ст.283, 286 ГК України та ст.ст.759,
762 ЦК України, за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
Орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Строки
внесення орендної плати визначаються в
договорі.

Відносини між сторонами носили
договірний характер, укладений між
останніми договір оренди нежитлового
приміщення №33-12ДЦ від 01.11.2012р.
предметом судових розглядів не
виступав, недійсним судом не
визнавався.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.
Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 202
Господарського кодексу України, ст. 599
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач позов не оспорив, доказів
оплати не представив.

Заборгованість по орендній платі в
сумі 24 110,50грн. за період з 01.11.2012р. по
30.04.2014р. стверджується договором оренди
нежитлового приміщення №33-12ДЦ від
01.11.2012р. (а.с. 9-10), актом
приймання-передачі нежитлового
приміщення в оренду від 01.11.2012р. (а.с. 11),
актами прийому-передачі виконаних
робіт за період з листопада 2012 р. по
грудень 2013р. (а.с. 18-31), банківськими
виписками за період з 01.12.2010р. по 31.12.2013р.
(а.с. 17, 56-60), угодою про розірвання
договору від 30.04.2014р. (а.с. 13), актом
прийому-передачі приміщення (а.с. 14),
відповідачем не оспорена та підлягає
до стягнення з ТзОВ «Оріон будінвест 2»
в силу ст.ст. 759, 762 ЦК України, ст.ст.193, 283,
286 ГК України, згідно яких учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Договором №33-12 ДЦ від 01.11.2012р. (п.7.3)
передбачено, що за несвоєчасне або
неповне внесення орендарем платежів
останній сплачує пеню в розмірі 0,5 %, але
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період заборгованості,
від простроченої суми заборгованості
за кожен день існування
заборгованості.

Відповідачу за прострочення орендних
платежів було нараховано пеню у
розмірі 937,07грн. за період з 24.12.2014р. по
21.10.2014р. (з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог від
09.12.2014р., а.с. 70).

Згідно ст.ст.230-232 ГК України штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання. У разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.

Згідно ч.6 ст.232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

У відповідності до ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Розрахунок нарахування пені
перевірено судом за допомогою
комплексної системи
інформаційно-правового забезпечення
"ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Зважаючи на викладене, пеня у розмірі
937,07грн. за період з 24.12.2014р. по 21.10.2014р.
нарахована з урахуванням вимог
ст.ст.230-232 ГК України, ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", п. 7.3
договору, є підставною і підлягає до
стягнення.

В силу ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У п. 7.10 договору сторони передбачили
відповідальність орендаря за
прострочення виконання грошових
зобовязань у відповідності до ч. 2 ст. 625
ЦК України.

Позивачем нараховано до стягнення 268,06
грн. 1% річних за період з 22.03.2013р. по
12.11.2014р. (з урахуванням заяв про
зменшення розміру позовних вимог від
27.11.2004р., 09.12.2014р., а.с. 49-52, 70), які
підлягають до стягнення в силу ч. 2 ст. 625
ЦК України.

Оскільки спір до суду доведений з вини
відповідача, витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827,00грн. слід
віднести на нього згідно зі ст.49 ГПК
України.

Беручи до уваги викладене, керуючись
ст.ст. 525, 526, 625, 759, 762 ЦК України, ст.ст.193,
202, 283, 286, 230-232 ГК України, ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Оріон
будінвест 2», м.Луцьк, провулок
Макарова, 5,

на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Діамант Центр», м.
Луцьк, вул.Єршова, 11,

24 110,50грн. заборгованості, 938,07грн.
пені, 268,06грн. річних, 1 827,00грн. витрат по
сплаті судового збору. Всього: 27 142,63грн.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено

10.12.2014р.

Суддя
С.Т.Філатова