ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Справа № 25/5005/3077/2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши касаційну
скаргуОб'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Каверіна
1"на постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.08.2014та на рішеннягосподарського суду
Дніпропетровської області від 27.03.2014у
справі№25/5005/3077/2012 господарського суду
Дніпропетровської областіза
позовомПрокурора міста
Дніпропетровська в інтересах держави в
особі Дніпропетровської міської ради,
в особі Комунального підприємства
"Теплоенерго" Дніпропетровської
міської радидоОб'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Каверіна 1"про стягнення 247 901,46
грн. в судовому засіданні взяли
участь представники:

- прокуратури Збарих С.М. (посв. №028728 від
05.09.2014);

- Дніпропетровської міської ради
повідомлений, але не з'явився;

- КП "Теплоенерго" Катков С.В.;

- ОСББ "Каверіна-1" Вдовін М.М., Трубіцина
Н.М.,

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 19.11.2014 розгляд даної справи
відкладався на підставі ст. 77 ГПК
України.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 27.03.2014 у
справі №25/5005/3077/2012 (судді: Суховаров
А.В., Євстигнеєва Н.М., Татарчук В.О.)
частково задоволений позов Прокурора
міста Дніпропетровська в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради, в особі Комунального
підприємства "Теплоенерго"
Дніпропетровської міської ради до
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Каверіна 1";
за рішенням стягнуто з ОСББ "Каверіна 1"
137 012,38 грн. основного боргу, 3 339,87 грн.
витрат на проведення експертизи, в
решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.08.2014 (судді: Кузнецова І.Л., Дармін М.О.,
Широбокова Л.П.) вказане рішення
місцевого господарського суду
скасовано частково, стягнуто з ОСББ
"Каверіна 1" 242 523,51 грн. основного боргу,
а також витрати на проведення
експертизи у розмірі 3 339,87 грн.

Не погоджуючись із прийнятими у даній
справі судовими рішеннями, ОСББ
"Каверіна 1" звернулося до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
та постанову скасувати, і прийняти нове
рішення, яким відмовити у позові.

Сторони належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
даної справи.

В судовому засіданні 03.12.2014
представником Комунального
підприємства "Теплоенерго" було подано
клопотання про повернення скаржнику
касаційної скарги з підстав
відсутності доданих до неї доказів про
направлення її копії підприємству та з
підстав її підписання неуповноваженою
особою на підставі ст. 1113 ГПК України.

Вказане клопотання було відхилено
судовою колегією, оскільки, дотримання
скаржником вимог ст. 1113 ГПК України (в
тому числі й направлення касаційної
скарги усім учасникам судового процесу
та підписання касаційної скарги
особою, яка має повноваження на
вчинення відповідних дій) перевірялося
судом касаційної інстанції на стадії
прийняття касаційної скарги до
провадження; наслідком дотримання
приписів вказаної норми скаржником є
прийняття його касаційної скарги до
касаційного провадження, в іншому б
випадку, касаційна скарга була
повернута скаржнику на підставі ст. 1113
ГПК України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, враховуючи наступне.

Предметом даного спору є вимога
прокурора, заявлена в інтересах
держави в особі Дніпропетровської
міської ради в особі Комунального
підприємства "Теплоенерго" про
стягнення з ОСББ "Каверіна 1"
заборгованості за договором на відпуск
теплової енергії для потреб опалення
№356 від 01.12.2008 у розмірі 247 901,46 грн. за
період з грудня 2008 року по грудень 2010
року.

Обґрунтовуючи підстави позову,
прокуратура посилається на порушення
ОСББ "Каверіна 1" умов договору №356 в
частині здійснення розрахунків за
спожиту теплову енергію за вказаний
період.

При розгляді даної справи, місцевим
господарським судом було призначено
судово-економічну експертизу, на
вирішення якої були поставлені
наступні питання:

1) чи підтверджується документально
постачання КП "Теплоенерго" ОСББ
"Каверіна 1" теплової енергії за
договором №356 від 01.12.2008 у період з
01.12.2008 по 31.12.2010 в обсязі 3046,70525Гкл., якщо
ні то у якому саме обсязі;

2) чи підтверджується документально
оплата мешканцями будинку №1 по вул.
Каверіна у м. Дніпропетровську
грошових коштів за поставлену КП
"Теплоенерго" теплову енергію
(опалення) у період з 01.12.2008 по 31.12.2010 та у
якому розмірі;

3) якою є загальна сума зарахування КП
"Теплоенерго" оплат мешканців будинку
№1 по вул. Каверіна у м.
Дніпропетровську за спожиту теплову
енергію в період з 01.12.2008 по 31.12.2010 у
зменшення заборгованості
ОСББ"Каверіна 1" теплової енергії за
договором у період з 01.12.2008 по 31.12.2010;

4) якою є загальна сума зарахування КП
"Теплоенерго" бюджетних коштів в якості
компенсації пільг та субсидій
мешканцям будинку №1 по вул. Каверіна у
м. Дніпропетровську за спожиту теплову
енергію в період з 01.12.2008 по 31.12.2010;

5) який є фактичний розмір
заборгованості ОСББ "Каверіна 1" перед
КП"Теплоенерго" за поставлену теплову
енергію у період з 01.12.2008 по 31.12.2010 з
урахуванням вартості і обсягу
поставленої теплової енергії та
проведених розрахунків, в тому числі
і мешканцями будинку №1 по вул.
Каверіна у м. Дніпропетровську.

Згідно з висновком Дніпропетровського
науково-дослідного інституту судових
експертиз №22/23-13 від 13.05.2013:

1) документально підтверджується
постачання КП "Теплоенерго" теплової
енергії за договором №356 від 01.12.2008 у
період з 01.12.2008 по 31.12.2010 в обсязі:

3046.70525 Гкал - відповідно до актів
здачі-приймання теплової енергії за
період грудня 2008- грудня 2010р.р. та до
картки рахунку №36 в розрізі споживача
ОСББ "Каверіна 1";

2648.544 Гкал - відповідно до наданих
ОСББ"Каверіна1" актів про використання
теплової енергії за період з грудня 2008
по жовтень 2010р.р.;

2) документально підтверджується
оплата мешканцями будинку №1 по вул.
Каверіна у м. Дніпропетровську
грошових коштів за поставлену КП
"Теплоенерго" теплову енергію у період
з 01.12.02008 по 31.12.2010р.р. в сумі 564841грн.19коп.;

3) загальна сума зарахування КП
"Теплоенерго" оплат мешканців будинку
№1 по вул. Каверіна у м.
Дніпропетровську за спожиту теплову
енергію в період з 01.12.2008 по 31.12.2010 у
зменшення заборгованості ОСББ "Кверіна
1" теплової енергії за договором у
вказаний період становить 560164грн.61коп.;

4) загальна сума зарахування КП
"Теплоенерго" бюджетних коштів як
компенсації пільг та субсидій
мешканцям будинку за спожиту теплову
енергію в період з 01.12.2008 по 31.12.2010р.р.
становить 85847грн.39коп.;

5) за умови врахування актів
здачі-приймання теплової енергії за
договором в період грудня 2008 - грудня
2010р.р., картки рахунку №36 фактичний
розмір заборгованості ОСББ"Каверіна 1"
перед КП "Теплоенерго" за поставлену
теплову енергію у період з 01.12.2008 по
31.12.2010р.р. складає 247901грн.46коп., за умови
врахування актів про використання
теплової енергії за період з грудня 2008
по жовтень 2010р.р. на загальну суму
701853грн.57коп. фактичний розмір
заборгованості ОСББ "Каверіна 1" перед
КП "Теплоенерго" за поставлену теплову
енергію за договором у період з 01.12.2008
по 31.12.2010р.р. складає 137012грн.38коп.

Приймаючи судове рішення у даній
справі, місцевий господарський суд,
врахувавши висновки
судово-економічної експертизи, прийшов
до висновку про часткове задоволення
позову та обґрунтованість стягнення з
відповідача 137 012,38 грн. заборгованості.
(701 853,57 грн. /вартість відпущеної
теплової енергії/ - 564 841,19 грн. /478 993,80
грн. (оплата мешканців) +85 847,38 грн.
/субсидії/). При цьому, відхиляючи
розмір заявленої до стягнення з
відповідача заборгованості, місцевий
господарський суд крім того виходив з
того, що позивачем не доведено, що він
мав право визначати обсяг поставленої
теплової енергії розрахунковим
способом, оскільки ним не підтверджено
невідповідність комерційних приладів
обліку їх експлуатаційним вимогам, а
тому, обсяг поставленої енергії слід
визначати відповідно до актів про
фактичне споживання теплової енергії,
які надавав відповідач позивачу
відповідно до умов договору №356.

Апеляційний господарський суд,
скасовуючи частково рішення місцевого
господарського суду, виходив з того, що
порядок розрахунку вартості теплової
енергії, яка була відпущена
відповідачу протягом спірного періоду
на підставі договору №356 від 01.12.2008
встановлено додатком №1 до договору.
Вихідними даними для розрахунку є
загальні опалювальні площі
дванадцяти та дев'яти - поверхових
будинків, які входять до складу ОСББ
"Каверіна 1", питома норма витрат
теплової енергії за опалення 1 кв.м
житла, втрати в теплових мережах
споживача, теплове навантаження на
опалення приміщень, які займають
юридичні особи в цих будинках та річне
теплове навантаження на цих об'єктах.

Наведені у експертному висновку
величини обсягів та вартості теплової
енергії визначені експертом
арифметичним шляхом на підставі
зафіксованих актами про використання
теплової енергії за грудень 2008 -
грудень 2010р.р. показань приладів
обліку, встановлених на вводах будинку,
без урахування положень п. 12. Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення в
частині розподілу показань приладів
обліку пропорційно опалювальним
площам ОСББ "Каверіна 1" та інших
споживачів, які знаходяться у
відповідних будинках, положень п. 12.3
договору №356 від 01.12.2008 по узгодженню
сторонами сум заборгованості та
передоплати мешканцями будинків
станом на 01.12.2008 та взагалі період, за
який експертом за актами про
використання теплової енергії
проведено розрахунок кількості та
вартості спожитої об'єднанням теплової
енергії, оскільки згідно з висновком
таке проведення виконано за грудень 2008
- жовтень 2010р.р., а тому, експертний
висновок в частині величин обсягів та
вартості теплової енергії не може бути
прийнятий як доказ фактично
поставленої кількості теплової
енергії, а відтак, і її вартості.

Фактична кількість поставленої
позивачем теплової енергії
відповідачу за спірний період
обчислена позивачем, виходячи з
показань загальнобудинкових приладів
обліку, які зафіксовані сторонами в
актах про використання теплової
енергії, опалювальної площі будинків з
послідовним застосуванням планового
теплового навантаження, передбаченого
додатком №1 до договору та інших
споживачів, процентного споживання
теплової енергії кожним з цих
споживачів та відповідної кількості
теплової енергії (т. 3 а.с. 22-30, т. 5 а.с.
208-211). При цьому, в розрахунку за
листопад 2009 року позивачем враховані
суми заборгованості та передоплати
мешканцями відповідно до п. 12.3.
договору та в грудні 2008 року кількість
теплової енергії, обчислена
розрахунковим способом за 2 та 3 дні, що
зафіксовано в актах використання
теплової енергії за вказаний місяць.

Встановивши наведене, апеляційний
господарський суд прийшов до висновку
про стягнення з відповідача
заборгованості за наступні місяці
спірного періоду: лютий 2010 року - 70 548,27
грн., березень 2010 року - 67 322,24 грн.,
жовтень 2010 року - 19 307, 80 грн., листопад 2010
року - 28 084,53 грн., грудень 2010 року - 57 261,40
грн., що в цілому складає 242 523,51 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідача
заборгованості з оплати за теплову
енергію за наступні місяці спірного
періоду: грудень 2008 року - 51 130,62 грн.,
січень 2009 року - 86 018,23 грн., лютий 2009 року
- 53 119,51 грн., березень 2009 року - 30 175,09 грн.,
квітень 2009 року - 2488,58 грн., листопад 2009
року - 158 860,75 грн., грудень 2009 року - 75 648,41
грн., січень 2010 року - 98 469,60 грн., лютий
2010 року - 8 930,40 грн., апеляційний
господарський суд виходив з фактичної
кількості поставленої позивачем
відповідачу теплової енергії (3046,70525
Гкал на суму 807 364,71 грн.) та загальної
суми коштів, сплачених мешканцями
будинків та які надійшли до бюджету як
компенсація пільг та субсидій
мешканців в розмірі 564 841,19 грн., що
встановлено висновком
судово-економічної експертизи (807 364,71
грн. - 564 841,19 грн.=242 523,51 грн.).

Вищий господарський суд України вважає
передчасними висновки судів
попередніх інстанцій з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом даного спору є майнова,
матеріально-правова вимога, заявлена
прокурором в інтересах держави в особі
позивача (КП "Теплоенерго") до
відповідача (ОСББ "Каверіна 1") про
стягнення з останнього заборгованості
за укладеним 01.12.2008 між позивачем та
відповідачем договором №356 на відпуск
теплової енергії для потреб опалення, у
розмірі 247 901,46 грн., відповідно до якого
КП "Теплоенерго" зобов'язалося
постачати ОСББ "Каверіна 1" теплову
енергію для потреб централізованого
опалення по його об'єктах, розташованих
по вул. Каверіна, 1 у м.
Дніпропетровську, а ОСББ "Каверіна 1"
виконувати умови та порядок сплати
спожитої теплової енергії в обсягах і
терміни, які передбачені договором.

Відповідно до приписів ст. 54 ГПК
України позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором,
громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником. Позовна заява повинна
містити, зокрема, зазначення ціни
позову, якщо позов підлягає грошовій
оцінці; зазначення доказів, що
підтверджують позов; обґрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються; законодавство, на
підставі якого подається позов.

Як вбачається із поданої позовної
заяви та додатку №1 до неї ("Основний
борг згідно Договору №356 від 01 грудня
2008 року"), на підтвердження наявності у
відповідача заборгованості за
вказаним договором, позивачем подано
помісячні рахунки на сплату теплової
енергії за спірний період (грудень 2008
року - грудень 2010 року), та акти
здачі-приймання теплової енергії,
підписані позивачем. В той же час, як
вбачається із актів здачі-приймання
теплової енергії, доданих позивачем до
позовної заяви на підтвердження
заборгованості відповідача, в них
зазначено не договір, на підставі якого
заявлений позов - договір №356 від 01.12.2008,
і примірник якого доданий до позовної
заяви, а вказано договір №356 від 31.12.2010,
який, виходячи зі змісту позовної
заяви, не є підставою виникнення
цивільно-правових відносин між
позивачем та відповідачем, і,
відповідно, підставою для стягнення з
відповідача заборгованості за
заявлений період.

Крім того, як зазначено в ст. 54 ГПК
України, до позовної заяви має
додаватися обґрунтований розрахунок
позову. Проте, до позовної заяви
позивачем не додано обґрунтованого
розрахунку позову, а додано, як
вказувалося вище додаток №1 "Основний
борг згідно Договору №356 від 01 грудня
2008 року", з якого не вбачається, яким
чином складається заявлена позивачем
до стягнення з відповідача сума боргу,
а лише є посилання на рахунки, додані до
позовної заяви, які, підписані в
односторонньому порядку позивачем.

Спір між сторонами у даній справі
виник, як стверджує позивач, у зв'язку
із заборгованістю відповідача (ОСББ
"Каверіна 1") за вказаним договором
через порушення останнім своїх
договірних зобов'язань щодо оплати за
отриману теплову енергію; крім того, як
вбачається з матеріалів справи,
сторони за вказаним договором не
можуть дійти згоди щодо визначення
кількості поставленої позивачем і,
відповідно, кількості отриманої
відповідачем теплової енергії, а також
щодо порядку розрахунку вартості
поставленої, та, відповідно, отриманої
відповідачем теплової енергії.

Пунктами 17, 20 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.10.2007 №1198, передбачено, що для
обліку відпуску та споживання теплової
енергії застосовуються прилади
комерційного обліку, занесені до
Державного реєстру засобів
вимірювальної техніки, або ті, що
пройшли державну метрологічну
атестацію. Облік обсягу споживання
теплової енергії і параметрів
теплоносія ведеться на межі балансової
належності теплових мереж
теплопостачальної організації та
споживача або за домовленістю сторін в
іншому місці. У разі відсутності,
пошкодження та/або неправильної роботи
приладів комерційного обліку оплата
здійснюється відповідно до визначених
у договорі навантажень з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Згідно з п. 23 вказаних Правил
розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються на межі продажу, яка є
межею балансової належності
(відповідальності), відповідно до
договору на підставі показів вузла
обліку згідно з діючими тарифами
(цінами), затвердженими в установленому
порядку. У споживачів, що не мають
приладів комерційного обліку, обсяг
фактично спожитої теплової енергії
розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Згідно з п. 7.2.43. Правил технічної
експлуатації теплових установок і
мереж, затверджених Наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 14.02.2007 № 71 облік
відпускання і використання теплової
енергії має здійснюватись у вузлі
обліку теплової енергії,
організованому на межі розділу
теплових мереж між теплопостачальною
організацією та споживачем.

Вузол обліку визначається як комплект
засобів вимірювальної техніки, що
занесені до Державного реєстру засобів
вимірювальної техніки, на основі
показів яких визначається обсяг
спожитої теплової енергії,
здійснюється контроль за параметрами
теплоносія і налагодження режиму
роботи теплового обладнання.
Розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються на межі продажу, яка є
межею балансової належності
(відповідальності), відповідно до
договору на підставі показів вузла
обліку згідно з діючими тарифами
(цінами), затвердженими в установленому
порядку. У споживачів, що не мають
приладів комерційного обліку, обсяг
фактично спожитої теплової енергії
розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді (пункти 3, 23
Правил користування тепловою
енергією).

У разі організації вузла обліку не на
межі розділу теплових мереж розрахунок
за теплову енергію здійснюється з
урахуванням втрат на ділянці мережі
від межі розділу до місця установки
розрахункових приладів (ч.2 п.7.2.43.
Правил технічної експлуатації
теплових установок і мереж).

Виходячи з наведених положень,
здійснення розрахунку обсягу спожитої
теплової енергії та, відповідно, оплата
за спожиту теплову енергію, може
відбуватися за показами приладів
комерційного обліку; у разі їх
пошкодження, відсутності, пошкодження
або неправильної роботи, обсяг
спожитої теплової енергії
відбувається відповідно до визначених
у договорі навантажень, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді. Крім того,
вказаними нормами встановлено, що
облік відпущеної та використаної
теплової енергії, також залежить від
організації вузла обліку теплової
енергії, а саме: на межі розділу
теплових мереж або не на межі розділу
теплових мереж. В останньому випадку -
розрахунок за теплову енергію
здійснюється з урахуванням втрат на
ділянці мережі від межі розподілу до
місця установки розрахункового
приладу.

Отже, судам при здійсненні розгляду
справи про стягнення заборгованості зі
споживача теплової енергії, слід
дослідити умови договору, укладеного з
теплопостачальною організацією, щодо
узгодженого сторонами порядку обліку
поставленої та спожитої теплової
енергії, розрахунків за поставлену та
спожиту теплову енергію,
наявність/відсутність/ приладів обліку
у споживача, меж встановлення приладів
обліку /на межі чи не на межі балансової
належності/, тощо.

Вказані питання врегульовані
сторонами у п.п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 5.1., 5.2.
договору, а також у додатку №1 до
договору.

Водночас, ані місцевим господарським
судом, який обґрунтував свій висновок
про правомірність стягнення з
відповідача 137 012,38 грн. заборгованості
висновком судової експертизи №22/23-13,
ані апеляційним господарським судом,
який прийшов до висновку про стягнення
з відповідача 242 523,51 грн., виходячи з п. 12
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ від 21.07.2005 №630 і яким (п.
12.) врегульовано порядок оплати за
спожиту теплову енергію у разі
встановлення будинкових приладів
обліку та за умови здійснення
власником, балансоутримувачем та/або
виконавцем заходів з утеплення місяць
загального користування, а також
виходячи з положень додатку №1 до
договору №356, не було досліджено усіх
передбачених сторонами у договорі умов
щодо обліку та розрахунку вартості
поставленої та спожитої теплової
енергії у сукупності, в залежності від
наявності /відсутності/ комерційних
приладів обліку, місця їх встановлення
(при наявності), а саме: на межі чи не на
межі балансової належності споживача,
виходячи з чого - необхідності
/відсутності необхідності/ включення
до обсягів теплової енергії втрат на
дільницях теплової мережі.

Без дослідження та встановлення
вказаних обставин, є неможливим
перевірити правомірність заявленого
позивачем до стягнення з відповідача
розміру заборгованості за договором
№356, оскільки достеменне встановлення
вказаних обставин безпосередньо
впливає на розрахунок вартості
поставленої та спожитої теплової
енергії за вказаним договором за
спірний період. Виходячи з наведеного,
колегія суддів не може погодитися із
прийнятими у даній справі судовими
рішеннями, а самостійне встановлення
наведених обставин призведе до виходу
судовою інстанцією за межі визначених
ст. 1117 ГПК України повноважень суду
касаційної інстанції.

Відповідно до приписів п.п. 1, 4
постанови пленуму Вищого
господарського суду України №6 від
23.03.2012 "Про судове рішення" рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.
Господарським судам слід виходити з
того, що рішення може ґрунтуватись лише
на тих доказах, які були предметом
дослідження і оцінки судом. При цьому
необхідно мати на увазі, що згідно зі
статтею 43 ГПК України наявні докази
підлягають оцінці у їх сукупності і
жодний доказ не має для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Відхиляючи будь-які доводи сторін чи
спростовуючи подані стороною докази,
господарські суди повинні у
мотивувальній частині рішення навести
правове обґрунтування і ті доведені
фактичні обставини, з огляду на які ці
доводи або докази не взято до уваги
судом. Викладення у рішенні лише
доводів та доказів сторони, на користь
якої приймається рішення, є порушенням
вимог статті 42 ГПК щодо рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом.

Вищий господарський суд України
вважає, що ухвалені попередніми
судовими інстанціями судові рішення не
відповідають вищенаведеним нормам,
висновки судів є передчасними.

Враховуючи зазначене, прийняті у даній
справі судові рішення підлягають
скасуванню з передачею справи на
розгляд до місцевого господарського
суду, під час якого, суду слід належним
чином дослідити усі обставини справи,
урахувати викладені у даній постанові
вказівки суду касаційної інстанції і
вирішити справу з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Каверіна 1" задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
14.08.2014 та рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 27.03.2014 у
справі №25/5005/3077/2012 скасувати і справу
направити на новий розгляд до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді:
Т.Л. Барицька

В.І. Картере