ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 грудня 2014 р. Справа №
903/885/14

за позовом: Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія" ПЗУ
Україна", м.Київ

до відповідачів:

1) Приватного підприємства "Мілекс Л",
Луцький р-н., с. Маяки

2) Приватної фірми "Нессе
Україна", Луцький р-н., с. Маяки

про стягнення 20 437,16 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача 1): Хохлов В.О. -
довіреність від 04.01.2014р.

від відповідача 2): Хохлов В.О. -
довіреність від 24.11.2014р.

Суть спору: позивач - Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія" ПЗУ Україна" звернувся з
позовом до відповідачів: 1-Приватного
підприємства "Мілекс Л", 2 -Приватної
фірми "Нессе Україна" та просить
стягнути 20 437,16 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
відзначає про виконання своїх
зобов'язань, як страховика за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс ЦВ) №АА/5167842, яким
застраховано цивільно-правову
відповідальність в частині заподіяння
шкоди майну внаслідок експлуатації
автомобіля «Фольксваген Кадді» АС 3054
ВА та звернення до страхувальника, яким
є відповідач, щодо відшкодування
сплачених коштів через порушення вимог
Закону в частині неповідомлення
страховика про настання страхового
випадку.

В підтвердження позовних вимог позивач
посилається на копію договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів (поліс
ЦВ) №АА/5167842 від 07.06.2011р.; копію
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу, копію
довіреності та посвідчення водія;
копію заяви про настання страхового
випадку; копію пояснень водія
потерпілого від 11.04.2012р.; копію довідок
ДАІ; копію постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності від
30.05.2012р.; копію звіту про оцінку №56/05/12
від 16.05.2012р.; копію страхового акту
№UA023/L02/01 від 09.07.2012р.та розрахунок
страхового відшкодування до нього;
копію регресної вимоги №1088/2012-03/ИР від
27.11.2012р.; копію статуту ПАТ "Страхова
компанія "ПЗУ Україна".

В додаткове обґрунтування
підставності позову представник
позивача через канцелярію суду подав:

- клопотання від 09.10.2014р. за вх. №01-29/9550/14
та 13.10.2014р. за вх. №01-29/9616/14 якими
приєднав наступні документи: письмове
підтвердження того, що у провадженні
судів України або іншого органу, який в
межах своєї компетенції вирішує спір,
немає справи з спору між цими
сторонами, про цей предмет і з цих
підстав та відсутнє рішення вище
перелічених органів з даного спору;
-витяг з ЄДРПОУ по відповідачу; копію
довіреності №599 від 23.05.2013р.

- клопотання за вх. №01-128/47/14 від 10.11.2014р.
про залучення по справі відповідачем 2 -
Приватну фірму "Нессе Україна". В
обґрунтування зазначеного клопотання
позивач посилався на те, що
"Фольксваген Кадді", д.н. АС 3054 ВА
знаходився на момент вчинення ДТП в
оренді у приватної фірми "Нессе
Україна" та водій Бойко Д.Л. не
перебував з ПП "Мілекс Л" у трудових
відносинах, а тому просить суд залучити
по справі № 903/885/14 відповідачем-2
Приватну фірму "Нессе Україна".

Ухвалою суду від 11.11.2014р. за клопотанням
позивача було відкладено розгляд
справи та залучено по справі
відповідачем -2 Приватну фірму "Нессе
Україна".

Позивач повторно в судове засідання не
прибув та уповноваженого представника
не направив. Проте через канцелярію за
вх.№01-29/11491/14 від 01.12.2014р.подав
клопотання, яким приєднав до
матеріалів справи докази надіслання
копії позовної заяви та додатків
відповідачу -2.

Представник відповідача - 1 в
заперечення на позовні вимоги під час
судового розгляду до матеріалів
справи долучив:

- письмові поясненнях за вх. №01-29/9543/14
від 09.10.2014р., додаткові письмові
пояснення за вх.№01-29/10086/14 від 27.10.2014р. в
яких вказав, що даний позов є
безпідставним та необґрунтованим. В
підтвердження заперечень посилається
на те, що станом на квітень 2012р.
Приватне підприємство "Мілекс Л" дійсно
було власником автомобіля Фольксваген
Кадді, номерний знак АС 3054 ВА., як
власник транспортного засобу 20.06.2011р.
ПП "Мілекс Л" уклав договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/5167842 з ПАТ СК "ПЗУ Україна".
Однак, з 22.06.2010р. включно станом на день
ДТП - 11.04.2012р., вказаний автомобіль не
використовувався Приватним
підприємством "Мілекс Л" та його
працівниками, оскільки, знаходився в
оренді у Приватної фірми
"Нессе-Україна" відповідно до договору
оренди автотранспортного засобу від
22.06.2010р. Також повторно вказує що гр.
Бойко Д.Л. ніколи не був працівником
Приватного підприємства "Мілекс Л" і не
перебував з останнім в трудових
обов'язках, в зв'язку з чим,
застосування в даному випадку ст. 1172 ЦК
України є безпідставним та
недопустимим, враховуючи викладене
просить суд відмовити в задоволенні
позову. Разом з тим, до матеріалів
справи приєднав: договір оренди
автотранспортного засобу від 22.06.2010р.,
повідомлення про страховий випадок від
12.04.2012р., опис вкладення в цінний лист
від 12.04.2012р., реєстр відправлень
заказних листів від 12.04.2012р., листи ТзДВ
"Інтер-Ріск-Україна", листа ПП "Мілекс Л"
від 30.01.2013р., довідку ПП "Мілекс Л" від
27.10.2014р.; копії постанов Вищого
господарського суду України від
18.06.2013р. №910/2041/13, від 26.12.2012р.
№5011-22/10427-2012, від 22.04.2013р. №5011-12/15483-2012 та
постанову Верховного суду України від
12.02.2014р. №6-1цс14.

Представник відповідача - 2 в судовому
засіданні та в письмових поясненнях за
вх.№01-29/11311/14 від 26.11.2014р. зазначив, що ПФ
«Нессе-Україна» з позивачем договір
про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
транспортних засобів не укладала та
між ними відсутні цивільно-правові
зобов'язання за договором страхування.
Між тим, останній просить суд відмовити
в задоволенні позову ПАТ «Страхова
компанія ПЗУ Україна» про стягнення з
ПФ «Нессе-Україна» в порядку регресу 20
437,16 грн., як безпідставно заявленому.

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд вважає , що неявка представника
позивача в судове засідання, не є
підставою для відкладення розгляду
справи, оскільки Господарський
процесуальний кодекс України не
містить вимог щодо відповідальних
осіб, які можуть представляти інтереси
сторін в господарському суді. Надання
повноважень на представництво
інтересів сторони в процесі не
обмежено будь-яким певним колом осіб, а
тому неможливість явки в судове
засідання конкретного представника,
не є правовою підставою для
відкладення розгляду справи. Стаття 22
ГПК України передбачає широке коло
процесуальних прав сторін, поряд із цим
встановлює для сторін обов'язок
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі
достатні документи, необхідні для
розгляду справи по суті, суд дійшов
висновку про судовий розгляд справи
без участі представника позивача.

Розглянувши наявні матеріали
справи та заслухавши представника
відповідача - 1, 2 судом встановлено
наступне.

07.06.2012 р. між Приватним
підприємством «Мілекс Л» та Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» був укладений
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів (поліс
ЦВ) №АА/51677842 за яким ПрАТ СК «ПЗУ
Україна» взяло на себе обов'язок в разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди за участю застрахованого
транспортного засобу «Фольксваген
Кадді», державний реєстраційний номер
АС 3054 ВА, за умовами настання
цивільно-правової відповідальності
водія зазначеного транспортного
засобу, здійснити виплату страхового
відшкодування на користь третіх осіб,
яким під час такої ДТП заподіяна шкода.
(а.с. 8)

Відповідно до відомостей про
дорожньо-транспортну пригоду за №8989898
вказано, що 11.04.2012 р. в м. Луцьку по вул.
Ковельській сталась ДТП за участю
транспортних засобів «Фольксаваген
Кадді», державний реєстраційний номер
АС 3054 ВА, який належить Приватному
підприємству «Мілекс Л» під
керуванням Бойка Д.Л. та автомобілем
«Chery» державний номер ВС 8019 СК, який
належить ПАТ «Приватбанк» під
керуванням Харченка В.В.( а.с. 16)

Постановою Сімферопольського
суду АР від 30.05.2012 р. Бойка Д.Л. визнано
винним у правопорушенні, передбаченому
ст.124 КпАП України. (а.с.17)

11.04.2012 р. ПАТ «Приватбанк»
звернувся до позивача з заявою про
виплату страхового відшкодування за
пошкоджений автомобіль. (а.с. 11)

Згідно звіту про оцінку вартості
матеріального збитку, заподіяного
ушкодженням транспортного засобу - CHERY
M11 реєстраційний номер ВС8019 СК за №56/05/12
проведеної на замовлення ПАТ
«Страхова компанія» ПЗУ Україна», а
також на підставі страхового акту
№UA023/L02/01 від 09.07.2012р. та розрахунку
суми страхового відшкодування до
нього, позивач в сумі 20 437,16 грн. сплатив
страхове відшкодування потерпілому -
ПАТ «Приватбанк», що підтверджується
платіжним дорученням № 3937 від 11.07.2012 р.
(а.с. 26-27, 28)

27.11.2012 позивач звернувся до відповідача
з регресною вимогою №1088/2012-03/ИР про
відшкодування в порядку регресу шкоду,
заподіяну в результаті ДТП у розмірі 20
437,16 грн. (а.с. 29)

Враховуючи вищевикладене позивач, на
підставі частини Г підпункту 38.1.1.
пункту 38.1 статті 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" звернувся з позовом до суду в
якому просить в порядку регресу
стягнути з ПП «Мілекс Л» та ПФ «Нессе
Україна» - 20 437,16 грн. страхового
відшкодування.

Заявлена позовна вимога до задоволення
не підлягає. При цьому суд виходив із
такого.

Згідно підпунктом 33.1.2. пункту 33.1
статті 33 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» учасники
дорожньо-транспортної пригоди
зобов'язані вжити заходів для
невідкладного, але не пізніше трьох
робочих днів, повідомлення страховика,
з яким було укладено договір
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до частини Г підпункту 38.1.1.
пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до
страхувальника або водія
забезпеченого транспортного засобу,
який спричинив дорожньо-транспортну
пригоду, якщо він не повідомив
страховика у строки і за умов,
визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1
статті 33 цього Закону.

Судом встановлено, що відповідач 1- ПП
«Мілекс Л» виконав приписи
встановлені в п.33.1.2., п. 33.1 статті 33
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» та надіслав на
адресу страховика - ПрАТ СК «ПЗУ
Україна» повідомленням про настання
страхового випадку від 12.04.2012 р, що
підтверджується описом вкладення в
цінний лист від 12.04.2012р. та реєстром
відправлень заказних листів від
12.04.2012р.(а.с. 57-59)

Згідно ст. 27 Закону України «Про
страхування » та ст. 993 ЦК України
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи
відповідальної за завдані збитки.

Частиною першою ст. 1172 ЦК України на
юридичну особу покладається обов'язок
відшкодувати шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до приписів ст. 1191
Цивільного кодексу України регресом
визнається право зворотної вимоги до
винної особи.

За таких обставин відповідно до вимог
Закону, право зворотної вимоги
(регресу ) до відповідачів у позивача
не виникло.

Така правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
07.10.2014р. та в постановах Вищого
господарського суду України за
№910/14515/13 від 25.03.2014р., №910//13258/13 від
23.04.2014р.

Матеріалами справи підтверджено, що
станом на день ДТП 11.04.2012р. автомобіль
«Фольксваген Кадді» номерний знак АС
3054 ВА не використовувався ПП «Мілекс
Л» та його працівниками, зокрема Бойко
Д.Л. не був працівником ПП «Мілекс Л» і
не перебував з останнім в трудових
відносинах, оскільки транспортний
засіб знаходився в оренді у ПФ «Нессе
-Україна», що підтверджується
договором оренди автотранспортного
засобу від 22.06.2010р., за умовами якого
ПП «Мілекс Л» передав в оренду
автомобіль «Фольксваген Кадді»
номерний знак АС 3054 ВА орендарю - ПФ
«Нессе Україна ».

Між тим, судом встановлено, що Приватна
фірма «Нессе-Україна» не укладала з
Приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія" ПЗУ Україна"
договору про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
транспортних засобів та між ними
відсутні цивільно-правові
зобов'язання за договором страхування,
а тому вимога щодо стягнення
заборгованості з відповідача - 2 в
порядку регресу є також безпідставною
та непідтверджена належними та
допустимими доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінюючи подані сторонами докази, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд не вбачає
правових підстав для звернення
позивача з регресним позовом до ПП
«Мілекс Л» та ПФ «Нессе Україна», а тому
в позові слід відмовити.

Господарський суд, керуючись ст. ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, ст.ст. 33, 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", -

в и р і ш и в:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду, у
відповідності до ст.85 ГПК України,
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

04.12.2014р.

Суддя
В.М. Дем'як