ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Справа № 910/24073/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючогоКота О.В.суддівКочерової
Н.О. (доповідач), Саранюка
В.І.,розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014у
справі№ 910/24073/13 господарського суду
міста Києваза позовомпублічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний
Банк"дотовариства з обмеженою
відповідальністю
"Альтон"пророзірвання договору та
стягнення 4 951 124,00 грн.за участю
представників сторін:

від позивача: Шалашова В.І., дов. від
03.12.2014

від відповідача: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" звернулося до
господарського суду з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Альтон" про
розірвання договору про надання
юридичних послуг № 07/09-10 від 08.09.2010,
укладеного між сторонами у справі, та
стягнення 4 951124,00 грн збитків.

В обґрунтування вимог позивач
зазначав, що відповідач допустив
істотне порушення вказаного договору,
а саме: не виконав договірні
зобов'язання з надання юридичних
послуг по представництву інтересів
позивача у процесі щодо звернення
стягнення на предмет іпотеки за
Іпотечним договором, укладеним між
позивачем та ТОВ "Офіс Лайн", у зв'язку з
чим станом на день звернення до
господарського суду з даним позовом
право власності банку на спірний об'єкт
нерухомості в органах БТІ на предмет
іпотеки не оформлено, що, на думку
позивача, є підставою для його
розірвання в судовому порядку
відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України та
стягнення у зв'язку з цим збитків у
вигляді понесених витрат на оплату
послуг відповідача, які не були надані.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 10.06.2014 (суддя Ломака В.С.) в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивовано відсутністю підстав для
розірвання спірного договору з огляду
на недоведеність істотного порушення
його умов відповідачем. За висновком
суду, відсутність реєстрації за
позивачем права власності на іпотечне
майно не є істотним порушенням умов
договору, оскільки здійснення такої
реєстрації, не є єдиним виключним
обов'язком, який визначений умовами
спірного договору, а заявлені
позивачем до стягнення збитки у
вигляді сплачених грошових коштів на
оплату наданих за спірним договором
послуг, не є збитками в розумінні ст. 22
ЦК України.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 (колегія
суддів у складі: Дідиченко М.А. -
головуючий, Пономаренко Є.Ю., Шевченко
Е.О.) апеляційну скаргу ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
задоволено частково. Рішення
господарського суду міста Києва від
10.06.2014 скасовано частково. Прийнято
нове рішення, яким позовні вимоги
задоволено частково. Розірвано договір
про надання юридичних послуг № 07/09-10
від 08.09.2010, укладений між ПАТ
"Всеукраїнський акціонерний банк" та
ТОВ "Альтон". Стягнуто з ТОВ "Альтон" на
користь ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" 100 000,00 дол. США
збитків, що еквівалентно становить 1 296
629,50 грн, 27 079,58 грн витрат по сплаті
судового збору за подання позовної
заяви та 13 575,29 грн витрат по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги. В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

При цьому, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідач допустив
істотне порушення спірного договору,
оскільки не досяг передбаченого
спірним договором результату надання
юридичних послуг - погашення
заборгованості за кредитним договором
№ 155 від 02.11.2014 у вигляді стягнення з
позичальника позивача заборгованості
або у вигляді звернення стягнення на
іпотечне майно, що є підставою для його
розірвання в судовому порядку та
стягнення збитків у вигляді витрат,
понесених позивачем на оплату
винагороди за виконання умов спірного
договору в сумі 100 000,00 доларів США (що
станом на день прийняття постанови
згідно курсу НБУ еквівалентно 1296 629, 50
грн), які не були відпрацьовані
відповідачем.

В касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" просить постанову
апеляційного господарського суду
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог та прийняти
нове рішення, яким задовольнити позов в
повному обсязі, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши повноту
встановлених судом обставин справи та
їх юридичну оцінку, Вищий
господарський суд України вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
вбачається, що завданням
господарського суду касаційної
інстанції є перевірка застосування
судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права на підставі встановлених судами
фактичних обставин справи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджено матеріалами
справи, 08.09.2010 між публічним
акціонерним товариством
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
(замовник, позивач) та товариством з
обмеженою відповідальністю
(виконавець, відповідач) укладено
договір про надання юридичних послуг №
07/09-10, відповідно до п. 1.1. якого замовник
доручив, а виконавець взяв на себе
зобов'язання надати замовнику юридичне
обслуговування в обсязі та на умовах,
передбачених даним договором.

Пунктом 2.1. договору сторони визначили
види юридичних послуг, які надає
виконавець, а саме:

- представництво інтересів кредитора у
процесі щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки за Іпотечним договором
між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний
Банк" та ТОВ "Офіс лайн" від 02.11.2004
(предмет іпотеки - нежилий будинок
адмінкорпусу (літ. Г), загальною площею 7
787, 80 кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Дегтярівська, 21), укладеним в
забезпечення кредитного договору № 155
від 02.11.2004 між ВАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" та ТОВ "Офіс лайн" від
02.11.2004 на суму 8 600 000,00 дол. США;

- забезпечення оформлення права
власності на спірні об'єкти
нерухомості у органах Бюро технічної
інвентаризації у разі звернення
стягнення на предмет застави (іпотеки);

- складання усіх необхідних
процесуальних та супровідних
документів, в т.ч. позовних заяв, заяв
про забезпечення позову, заяв про
перегляд рішень за нововиявленими
обставинами чи за винятковими
обставинами, відзивів, клопотань,
звернень, запитів, скарг;

- консультування (усне та письмове) щодо
стягнення простроченої заборгованості
за кредитною угодою (з боржника та
поручителя) та пов'язаних з цим питань.

Відповідно до п. 3.1. договору замовник
зобов'язався своєчасно забезпечувати
виконавця всім необхідним для
виконання даних йому доручень та
послуг, передбачених даним договором,
вчасно оплачувати юридичні послуги
виконавця, надані відповідно до умов
даного договору та оплачувати витрати,
необхідні для виконання доручень
виконавцем (транспортні витрати,
витрати на відрядження тощо).

Відповідно до п. 6.1. договору він
набирає чинності з моменту підписання
та діє до виконання сторонами
обов'язків по ньому. Кожна зі сторін має
право ставити питання про дострокове
розірвання договору.

Відповідно до листа Київського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна за № 32701 (И-2014) від
16.04.2014 за ПАТ "Всеукраїнський
акціонерний банк" була проведена
реєстрація права власності на нежилий
будинок - адміністративний (літ. "Г"),
загальною площею 7 787,80 кв.м. на підставі
іпотечного договору, посвідченого
02.11.2005 і договорів про внесення змін до
іпотечного договору, посвідчених
29.07.2005, 12.06.2007, 01.09.2008, 30.04.2009, 20.07.2009 та
рішення господарського суду міста
Києва від 01.12.2010. Рішення про державну
реєстрацію прав було прийнято 24.06.2011,
про що видано Витяг про державну
реєстрацію прав № 30421762 від 24.06.2011.

28.12.2010 між сторонами підписано акт
приймання-передачі послуг № 1 до
договору, пунктом 1 якого встановлено,
що виконавець надав, а замовник отримав
юридичні послуги з представництва
інтересів замовника у процесі щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
(нежилий будинок адмінкорпусу (літ. Г),
загальною площею 7 787, 80 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, 21) за іпотечним договором
між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний
Банк" та ТОВ "Офіс лайн" від 02.11.2004.
Вказаним актом сторони визначили
вартість послуг та витрат, понесених
виконавцем у зв'язку з виконанням
вказаних доручень замовника, в сумі 316
800,00 грн та засвідчили, що вказані кошти
замовник сплатив у повному обсязі та у
сторін відсутні претензії одна до
одної.

30.06.2011 між сторонами підписано акт
приймання-передачі послуг № 3 до
договору, пунктом 1 якого встановлено,
що виконавець надав, а замовник отримав
юридичні послуги з аналізу відносин
між позивачем та ТОВ "Офіс лайн" зі
стягнення заборгованості, підготовки
претензійно-позовних матеріалів
позивача до ТОВ "Офіс лайн" про
стягнення заборгованості,
представництва інтересів замовника у
процесі розгляду справи в
господарському суді міста Києва щодо
заборгованості. Пунктом 2 акту сторони
визначили вартість наданих юридичних
послуг, вказаних у п. 1 акту, та вартість
витрат, понесених виконавцем у зв'язку
з виконанням вказаних доручень
замовника, в сумі 566 800, 00 грн (з ПДВ) та
засвідчили, що виконавець виконав
поставлені йому згідно договору
завдання у повному обсязі, а замовник
сплатив вказані в п. 2 акту кошти у
повному обсязі, сплатив передбачену п.
4.А.2. договору частину винагороди у
розмірі 797 270,00 грн, що складає суму
еквівалентну 100 000 дол. США відповідно
до офіційного курсу НБУ станом на
29.11.2011, а також засвідчили, що
остаточний залишок суми винагороди
відповідно до п. 4.А.2. договору,
домовленостей між сторонами становить
3 587 054, 00 грн і підлягає сплаті у
десятиденний термін з моменту
виставлення відповідного рахунку, а у
сторін відсутні претензії одна до
одної.

Звертаючись з позовом у даній справі,
позивач зазначив, що відповідач в
порушення умов договору про надання
юридичних послуг № 07/09-10 від 08.09.2010 не
виконав договірні зобов'язання з
надання послуг по представництву
інтересів позивача у процесі щодо
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором, укладеним між
позивачем та ТОВ "Офіс Лайн", у зв'язку з
чим станом на день звернення до
господарського суду з позовом у даній
справі право власності банку на
спірний об'єкт нерухомості в органах
БТІ на предмет іпотеки не оформлено.
При цьому, як стверджує позивач, йому
стало відомо, що рішення
господарського суду міста Києва від
01.12.2010 у справі № 7/537, яке було
представлено відповідачем як доказ
виконання взятих на себе зобов'язань,
та на підставі якого було
зареєстровано право власності на
спірне нерухоме майно за позивачем, в
дійсності не існує і є підробленим.
Наведене, на думку позивача, є
підставою для розірвання договору про
надання юридичних послуг № 07/09-10 від
08.09.2010 в судовому порядку відповідно до
ч. 2 ст. 651 ЦК України та стягнення у
зв'язку з цим збитків у вигляді
понесених витрат на оплату послуг
відповідача, які не були надані.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Зміст договору становлять
умови, визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Частиною першою статті 901 ЦК України
визначено, що за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанції зобов'язання відповідача за
спірним договором полягали у наданні
юридичних послуг у вигляді
консультацій (усних та письмових) щодо
стягнення простроченої заборгованості
за кредитною угодою, підготовці
процесуальних та супровідних
документів, поданні їх до відповідних
установ та представництві інтересів
позивача в таких установах у процесі
звернення стягнення на предмет іпотеки
за Іпотечним договором від 02.11.2004,
укладеним між ВАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" та ТОВ "Офіс Лайн". При
цьому, проаналізувавши умови спірного
договору, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що
результатом надання відповідачем
юридичних послуг за спірним договором
є погашення заборгованості
позичальника позивача за кредитним
договором № 155 від 02.11.2014, яке
відповідач, як виконавець, мав
здійснити до 31.12.2011, а умови договору
визначають лише можливі варіанти
погашення боргу: чи шляхом стягнення
заборгованості чи шляхом звернення
стягнення на майно.

Згідно зі ст. ст. 629, 525, 526 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Зобов'язання повинні
виконуватись належним чином згідно
умов договору та вимог діючого
законодавства. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором чи законом.

Однак, як встановлено судом
апеляційної інстанції, відповідач у
зазначений строк зобов'язань за
спірним договором не виконав, про що
свідчить відсутність в матеріалах
справи доказів погашення
заборгованості за кредитним договором
шляхом її стягнення з боржника (ТОВ
"Офіс Лайн") або шляхом звернення
стягнення та іпотечне майно.

При цьому, суд апеляційної інстанції
вірно не взяв до уваги твердження
відповідача про виконання ним умов
спірного договору шляхом вчинення дій
по підготовці і подачі до Київського
БТІ документів для реєстрації за
позивачем права власності на предмет
іпотеки - нежитлову будівлю за адресою:
вул. Дегтярівська, 21 в м. Києві,
оскільки, як встановлено судом
апеляційної інстанції, реєстрація
права власності на іпотечне майно за
позивачем була проведена Київським БТІ
на підставі рішення господарського
суду міста Києві від 01.12.2010 у справі №
7/357, яке в дійсності не існує та є
підробленим.

Зокрема, було з'ясовано, що відповідно
до листа Голови господарського суду
міста Києва № 01-18/611 від 20.09.2011 згідно із
відомостями комп'ютерної програми
"Документообіг господарських судів"
справа № 7/357 за позовом ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" до
ТОВ "Офіс Лайн" про звернення стягнення
на предмет іпотеки в провадженні
господарського суду міста Києва
відсутня. Під вказаним номером в
провадженні суду знаходиться справа з
іншими сторонами та в провадженні
іншого судді. Крім того, рішення від
01.12.2010 та наказ від 10.12.2010 у справі № 7/537
суддею Усатенко І.В. не виносились та не
підписувались з огляду на її
перебування у відпустці по догляду за
дитиною з 01.04.2009.

Натомість, судом апеляційної інстанції
також встановлено, що рішенням
господарського суду міста Києва від
18.10.2011 у справі № 57/343 визнано право
власності ТОВ "Офіс Лайн" на нежилий
будинок адмінкорпусу (літера Г),
загальною площею 7 787,80 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, 21. Зазначене рішення
мотивовано тим, що ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" не надав усі
необхідні документи для проведення
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя, а
набуття права власності ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" на
нежилий будинок адмінкорпусу (літ. Г),
що знаходиться за адресою: м. Київ, вул.
Дегтярівська, 21, на підставі рішення
господарського суду міста Києва від
01.12.2010 по справі № 7/357 (суддя Усатенко
І.В.), яке судом не приймалось, та на
підставі договору іпотеки, що містить
застереження про задоволення вимог
іпотекодержателя з підстав, зазначених
судом вище, є незаконним та таким, що
грубо порушує право власності
позивача.

Врахувавши викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку, про
те, що відповідач не досяг
передбаченого спірним договором
результату - погашення заборгованості
за кредитним договором № 155 від 02.11.2004
(відповідні докази відсутні в
матеріалах справи), що свідчить про
невиконання відповідачем передбачених
спірним договором зобов'язань.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема,
розірвання договору.

Частиною 2 статті 651 ЦК України
визначено, що договір може бути змінено
або розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Встановивши наведені вище обставини,
суд апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку, що
невиконання відповідачем зобов'язань з
надання юридичних послуг за спірним
договором та недосягнення
передбаченого договором результату -
погашення заборгованості за кредитним
договором № 155 від 02.11.2004 є істотним
порушенням спірного договору,
оскільки, як наслідок, позбавляє
позивача того, на що він розраховував
при укладенні договору, а саме: на
погашення заборгованості за кредитним
договором № 155 від 02.11.2004, та є підставою
для розірвання договору про надання
юридичних послуг № 07/09-10 від 08.09.2010,
укладеного між сторонами у справі.

Однак, колегія суддів касаційної
інстанції не може погодитись з
висновками апеляційного
господарського суду щодо позовних
вимог про стягнення збитків, з огляду
на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 907 ЦК України
порядок і наслідки розірвання договору
про надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.

Згідно з ч.ч. 2, 3, 5 ст. 653 ЦК України у разі
розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються. Якщо договір
розривається у судовому порядку,
зобов'язання припиняється з моменту
набрання рішенням суду про розірвання
договору законної сили. Якщо договір
змінений або розірваний у зв'язку з
істотним порушенням договору однією із
сторін, друга сторона може вимагати
відшкодування збитків, завданих зміною
або розірванням договору.

Статтею 224 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Аналогічне визначення міститься і в
статті 22 Цивільного кодексу України.

Звертаючись з позовом у даній справі,
позивач просив стягнути з відповідача
в якості збитків 4951124,00 грн - витрати,
понесені ним на оплату послуг
відповідача за спірним договором, які
не були надані.

При цьому, як встановлено судами
попередніх інстанцій вказані кошти
були перераховані позивачем на рахунок
відповідача за наступними платіжними
дорученнями:

- № 1417228 від 22.09.2010 на суму 316 800, 00 грн;

- № 978455 від 26.04.2011 на суму 250 000, 00 грн;

- № 1283317 від 30.06.2011 на суму 797 270, 00 грн;

- № 799201 від 19.07.2011 на суму 3 202 730, 00 грн;

- № 952842 від 22.07.2011 на суму 384 324, 00 грн..

Згідно п. 2.1. спірного договору
відповідач, як виконавець, зобов'язався
надати такі види юридичних послуг, як:

- представництво інтересів кредитора у
процесі щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки за Іпотечним договором
між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний
Банк" та ТОВ "Офіс лайн" від 02.11.2004
(предмет іпотеки - нежилий будинок
адмінкорпусу (літ. Г), загальною площею 7
787, 80 кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Дегтярівська, 21);

- забезпечення оформлення права
власності на спірні об'єкти
нерухомості у органах Бюро технічної
інвентаризації у разі звернення
стягнення на предмет застави (іпотеки);

- складання усіх необхідних
процесуальних та супровідних
документів, в т.ч. позовних заяв, заяв
про забезпечення позову, заяв про
перегляд рішень за нововиявленими
обставинами чи за винятковими
обставинами, відзивів, клопотань,
звернень, запитів, скарг;

- консультування (усне та письмове) щодо
стягнення простроченої заборгованості
за кредитною угодою (з боржника та
поручителя) та пов'язаних з цим питань.

Натомість, відповідно до п. 3.1. спірного
договору позивач, як замовник,
зобов'язався, зокрема, вчасно
оплачувати юридичні послуги виконавця
та витрати виконавця, необхідні для
виконання доручень замовника
(транспортні витрати, витрати на
відрядження тощо).

Однак, судами попередніх інстанцій не
досліджено, які саме дії вживав
відповідач для виконання передбачених
спірним договором зобов'язань, які
послуги фактично надав, за які надані
послуги (якщо такі були надані) та на
яку суму отримав від позивача грошові
кошти. Не з'ясовано, які витрати та в
якій сумі були понесені відповідачем
(якщо такі мали місце) та оплачені
позивачем.

Зокрема, в пункті 4.1. спірного договору
сторони визначили вартість юридичних
послуг у вигляді витрат, понесених
відповідачем, як виконавцем, на
супровід в суді першої інстанції, в
сумі 316800,00 грн, а додатковою угодою № 2
від 19.04.2011 до договору визначили суму
додаткових витрат виконавця для
забезпечення виконання доручень
замовника в сумі 250000,00 грн.

Розділом 4А спірного договору в
редакції додаткової угоди № 1 від 24.11.2010
сторони визначили розмір грошових
винагород виконавця у разі досягнення
останнім результату - погашення
заборгованості позичальника позивача
за кредитним договором 155 від 02.11.2014, а
саме:

- у разі стягнення з позичальника
заборгованості за кредитним договором
№ 155 від 02.11.2014 замовник зобов'язався
виплатити виконавцю винагороду в
розмірі 10% від фактично стягнутої суми
основної суми боргу і процентів та 50%
від фактично стягнутої суми штрафних
санкцій (п. 4.А.2. спірного договору);

- у разі, якщо погашення заборгованості
буде проведене шляхом отримання права
власності на майно чи звернення
стягнення на майно, що знаходиться в
іпотеці банку, та/або належить
боржнику, замовник зобов'язався
сплатити на користь виконавця
одноразову винагороду у розмірі суми,
що еквівалентна 100 000,00 дол. США без
врахування ПДВ, відповідно до курсу,
встановленого Національним банком
України на день фактичного здійснення
платежу, а у випадку подальшого продажу
цього майна зобов'язався сплатити
виконавцю винагороду у розмірі 10% від
суми продажу цього майна за різницею
попередньо сплаченої суми у
еквіваленті 100 000,00 дол. США без
врахування ПДВ, якщо така виплата мала
місце.

Згідно з п. 4.3. спірного договору інші
витрати виконавця (за винятком робіт
зазначених у п.п. 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4.) та
винагорода виконавця (за винятком
робіт зазначених у п.п. 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4.)
погоджується сторонами шляхом
підписання актів приймання-передачі
виконаних робіт.

В акті приймання-передачі наданих
послуг № 1 від 28.12.2010 сторони визначили,
що виконавцем надано, а замовником
отримано такі види юридичних послуг, як
представництво інтересів замовника у
процесі щодо звернення стягнення на
предмет іпотеки за Іпотечним договором
між ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний
Банк" та ТОВ "Офіс лайн" від 02.11.2004, та
визначили вартість наданих юридичних
послуг та вартість витрат, понесених
виконавцем у зв'язку з виконанням
доручень замовника в сумі 316800,00 грн.

В акті приймання-передачі наданих
послуг № 3 від 30.06.2011 сторони визначили,
що виконавцем надано, а замовником
отримано такі види юридичних послуг,
як: комплексний аналіз відносин між ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" та
ТОВ "Офіс Лайн" з питань стягнення
заборгованості; підготовка
претензійно-позовних матеріалів ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" та
ТОВ "Офіс Лайн" з питань стягнення
заборгованості; представництво
інтересів замовника у процесі розгляду
справи у господарському суді міста
Києва щодо стягнення заборгованості.

Однак, судами не досліджено, чи
надавались відповідачем зазначені в
актах №1 та № 3 юридичні послуги,
зокрема при супроводі справи в суді
першої інстанції, і якщо надавались, то
в якій справі, враховуючи відсутність
справи № 7/357 за позовом ПАТ
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" до
ТОВ "Офіс Лайн" про звернення стягнення
на предмет іпотеки в господарському
суді міста Києва. Не з'ясовано судами і
те, які витрати при цьому поніс
відповідач і оплатив позивач на суму
316800,00 грн за платіжним дорученням №
1417228 від 22.09.2010, а також додаткові
витрати на суму 250000,00 грн згідно
платіжного доручення № 978455 від 26.04.2011.

Не надали суди оцінку і пункту 4.А.2.
договору в редакції додаткової угоди №
1 від 24.11.2010, умовам додаткової угоди № 3
від 29.06.2011 до спірного договору та акту
приймання-передачі наданих послуг № 3
від 30.06.2011 в їх сукупності щодо підстав
отримання відповідачем та сплати
позивачем грошових коштів як в сумі
797270,00 грн (платіжне доручення № 1283317 від
30.06.2011), так і в сумі 3587054,00 грн (платіжні
доручення № 799201 від 19.07.2011 та № 952842 від
22.07.2011).

Поза увагою судів залишились положення
додаткової угоди № 3 від 29.06.2011 щодо
призначення грошових коштів в сумі 797
270,00 грн, які згідно угоди можуть бути
зараховані виконавцем в якості
передбаченої п. 4.А.2. спірного договору
винагороди виконавця, що еквівалентна
100000 дол США відповідно до курсу НБУ
станом на день здійснення платежу, а
також положення акту
приймання-передачі наданих послуг № 3
від 30.06.2011 щодо призначення грошових
коштів в сумі 3587054,00 грн, які визначені в
акті як залишок суми винагороди
виконавця. Не з'ясували суди і обставин,
які б свідчили про наявність підстав як
для отримання відповідачем, так і для
сплати позивачем вказаного залишку
винагороди.

Крім того, судами не надано оцінки
обвинувальному акту від 30.01.2014 у
кримінальному провадженні стосовно
Дударя В.С. та Храбана О.Л., внесеному до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 0000463 від 20.12.2012,
на предмет вказаних в ньому обставин
вчинення зазначеними особами, які
працювали на посаді директора ТОВ
"Альтон" та юрисконсульта ТОВ
"Майстерня права" відповідно, дій,
направлених на заволодіння чужим
майном та придбання права на майно в
особливо великих розмірах шляхом
обману, поєднаного з використанням
підроблених документів, які підпадають
під ознаки кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст.
358 КК України. Судами не з'ясовано
обставин подальшого руху вказаного
кримінального провадження.

Передбачені процесуальним законом
межі перегляду справи в касаційній
інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в
рішеннях судів чи відхилені ними,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти докази
(ч.2 ст.1117 ГПК України). Відтак,
встановлення зазначених обставин
виходить за межі перегляду справи в
порядку касації та є підставою для
скасування рішення місцевого та
постанови апеляційного господарських
судів з передачею справи на новий
розгляд до суду першої інстанції у
зв'язку з неповним встановленням та
з'ясуванням обставин справи, які мають
істотне значення для правильного
вирішення спору.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати обставини
справи, дійсні права та обов'язки
сторін, перевірити доводи, на яких
ґрунтуються вимоги та заперечення
сторін, а також вжити заходів щодо
всебічного, повного та об'єктивного
розгляду справи та прийняття
відповідного рішення у відповідності з
нормами процесуального та
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Разом з цим, суди мають також врахувати,
що вирішуючи спір про відшкодування
шкоди, слід виходити з презумпції вини
заподіювача шкоди. Тобто, позивач не
повинен доводити наявність вини
відповідача, навпаки, відповідач
повинен довести, що шкоду завдано не з
його вини, або ж у діях його працівників
відсутня вина у заподіянні шкоди.
Однак, зазначена обставина судами
також не досліджувалась.

З огляду на викладене, постанова
апеляційного господарського суду в
частині задоволення позовних вимог
щодо розірвання договору про надання
юридичних послуг № 07/09-10 від 08.09.2010,
укладеного між ПАТ "Всеукраїнський
Акціонерний Банк" та ТОВ "Альтон",
підлягає залишенню без змін, а в
частині позовних вимог про стягнення
збитків підлягає скасуванню з
направленням справи в цій частині на
новий розгляд до господарського суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Всеукраїнський Акціонерний Банк"
задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 у справі
№ 910/24073/13 в частині задоволення
позовних вимог щодо розірвання
договору про надання юридичних послуг
№ 07/09-10 від 08.09.2010, укладеного між
публічним акціонерним товариством
"Всеукраїнський Акціонерний Банк" та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Альтон", залишити без
змін.

В решті постанову Київського
апеляційного господарського суду від
07.10.2014 у справі № 910/24073/13 скасувати. В
частині позовних вимог про стягнення
збитків справу направити на новий
розгляд до господарського суду першої
інстанції.

Головуючий
О. Кот

Судді
Н. Кочерова

В. Саранюк