ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 листопада 2014 року Справа № Б-50/221-09

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіСтратієнко
Л.В.,суддів:Вовка І.В., Грека Б.М.,
Селіваненка В.П., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявупублічного
акціонерного товариства "Райффайзен
банк Аваль"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 05.08.2014у
справі№ Б-50/221-09за заявоюфізичної особи
- підприємця ОСОБА_6провизнання
банкрутом,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.04.2014
припинено провадження у справі про
визнання банкрутом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 ухвалу
господарського суду Харківської
області від 29.04.2014 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.08.2014 у даній справі
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 та
ухвалу господарського суду
Харківської області від 29.04.2014 залишено
без змін.

Публічне акціонерне товариство
"Райффайзен банк Аваль" звернулося із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 05.08.2014
у справі № Б-50/221-09, в якій просить
зазначену постанову, постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 22.05.2014 та
ухвалу господарського суду
Харківської області від 29.04.2014
скасувати та передати справу до суду
першої інстанції для подальшого
розгляду.

Заяву з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 05.04.2011
у справі № Б-39/115-09 та на постанову
Судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 27.10.2009 у
справі № 5/65-09 мотивовано неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме: статті 6,
статей 47-49 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Заявником не пропущено строку подання
заяви про перегляд судового рішення
господарського суду, передбаченого
статтею 11117 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України).

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає, що
справа підлягає допуску до провадження
Верховного Суду України з огляду на
таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 ГПК України заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

У постанові від 05.08.2014 у справі №
Б-50/221-09, про перегляд якої подано заяву,
суд касаційної інстанції погодився з
висновком судів попередніх інстанцій
щодо припинення провадження у справі
про визнання банкрутом, яке порушене на
підставі статей 47-49 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
з огляду на те, що на момент подачі
заяви до суду боржником не надано
належних доказів, які підтверджують
безспірність вимог кредиторів та
неплатоспроможність боржника,
оскільки доказом кредиторської
заборгованості боржника являються
лише визнані боржником претензії, які
відповідно до статті 3 Закону України
"Про виконавче провадження" не є
виконавчим документом, не можуть
свідчити про безспірність
кредиторських вимог і не можуть
слугувати підставою для порушення
провадження по справі про банкрутство.

Водночас приймаючи постанову від 05.04.2011
у справі № Б-39/115-09 та вирішуючи спір у
подібних правовідносинах, за
аналогічного матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин, суд
касаційної інстанції прийшов до
протилежного правового висновку
зазначивши про те, що із заявою про
порушення справи про банкрутство, в
порядку статті 47 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
звернувся саме боржник, що свідчить про
визнання ним обставин наявності боргу,
а тому, спеціальним Законом, в даному
випадку, не вимагається подання при
зверненні з заявою про порушення
справи про банкрутство, за вимогами
статті 47 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
доказів безспірності вимог кредиторів,
у зв'язку з чим висновок суду
апеляційної інстанції про відсутність
доказів безспірності грошових вимог
кредиторів до боржника, в розумінні
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", є помилковим.

З огляду на викладене судом касаційної
інстанції неоднаково застосовано одні
і ті ж самі норми матеріального права,
внаслідок чого ухвалені різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, що є підставою для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Допустити справу № Б-50/221-09 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяЛ. СтратієнкоСуддіІ.
Вовк Б. Грек В. Селіваненко М.
Черкащенко