ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 р.
Справа № 914/3855/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Моноліт - Еко», м.
Львів, до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування», м. Борислав,
про: стягнення 4 517,34 грн. Суддя М.
Синчук при секретарі О. Гринчишин
За участю представників:позивача:
Данілін С. В. - довіреність б/н від 18.12.13р.

відповідача: Савка Р. І. - керівник.

Представникам сторін роз'яснено
права та обов'язки передбачені ст.ст. 20,
22 ГПК України. Заяв про відвід судді не
подавалось. Клопотань про технічну
фіксацію судового процесу не
поступало.

На розгляд Господарського суду
Львівської області подано позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Моноліт - Еко» до
Публічного акціонерного товариства
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування» про
стягнення 4 517,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються
тим, що відповідач у порушення умов
договору №13/08/20-1 про виконання робіт
від 20.08.2013 р. не здійснив оплати у
повному обсязі за виконанні роботи,
внаслідок чого виникла заборгованість
у сумі 3 920,00 грн. Крім того, відповідачу
нараховано 78,78 грн. - 3% річних та
інфляційні втрати в розмірі 518,56 грн.

Ухвалою від 31.10.2014 р. провадження у
справі порушено, позовну заяву
прийнято до розгляду, розгляд справи
призначено на 10.11.2014 р.

В судових засіданнях оголошувались
перерви до 17.11.2014 р., 01.12.2014 р.

В судове засідання 01.12.2014 р. представник
позивача з'явився, позовні вимоги
підтримав в повному обсязі з підстав
наведених в позовній заяві.

В судове засідання 01.12.2014 р. представник
відповідача з'явився, просить в позові
відмовити з мотивів наведених у
відзиві та в доповненні до відзиву, а
саме, в кожному паспорті позивачем
невірно вказана назва виробника
відходів, а саме ВАТ «Бориславський
завод спеціального лісового
машинобудування «Спецлісмаш», а не ПАТ
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування
«Спецлісмаш», у зв'язку з чим паспорти
не затвердженні керівником
відповідача.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Вислухавши представників сторін,
проаналізувавши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт - Еко» та
Публічним акціонерним товариством
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування» укладено
договір №13/08/20-1 про виконання робіт від
20.08.2013 р. (надалі - Договір). За умовами
цього Договору виконавець (позивач у
справі) взяв на себе зобов'язання з
виконання робіт, надання послуг
замовнику: санітарно-гігієнічні
дослідження з метою атестації робочих
місць за умовами праці, поточного
періодичного контролю, створення
санітарних паспортів, дослідження,
видача протоколів та актів обстеження
з метою періодичного контролю,
інвентаризації, обґрунтування викидів
в атмосферне повітря для отримання
відповідного дозволу, проектування,
монтаж, дослідження та паспортизація
заземлюючих пристроїв,
електроустаткування, електропроводок,
опору ізоляції, струму короткого
замикання фаза-нуль, проектування,
монтаж, паспортизація вентиляційних
систем, режимно-налагоджувальні роботи
на котлоагрегатах, паспортизація
(обстеження, технічний звіт) будівель
та споруд, паспортизація сміттєзвалищ,
гранично допустимі скиди речовин у
водні об'єкти, паспортизація відходів,
а замовник (відповідач у справі)
зобов'язався прийняти виконані роботи,
надані послуги і провести оплату.

Відповідно до п. 2.1.Договору загальна
вартість робіт (наданих послуг) за
кожним завданням замовника
затверджується Додатковою угодою
сторін, враховуючи ціни на кожен
окремий вид робіт, затверджені
прейскурантом цін виконавця.

У відповідності до п. 2.1. Договору між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт - Еко» та
Публічним акціонерним товариством
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування» було
укладено додаткові угоди до Договору, а
саме:

Додаткову угоду №1 від 19.12.2013 р. до
Договору (а.с.13),

Додаткову угоду №2 від 19.12.2013 р. до
Договору (а.с.14).

Як зазначає відповідач у своєму
відзиві від 10.11.2014 р. (а/с 29), 19.12.2013р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт - Еко» та
Публічним акціонерним товариством
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування» було
укладено Додатковий договір на
проведення лабораторних досліджень в
стаціонарних джерелах викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря з подальшою видачею
протоколів.

Як вбачається з долученого до
матеріалів справи Паспорта на відходи,
який був предметом Договору,
найменування підприємства виробника
відходів - ВАТ «Бориславський завод
спеціального лісового машинобудування
«Спецлісмаш». (а.с.31-61)

В судовому засіданні 01.12.2014 р.
представник відповідача щодо позову
заперечив в повному обсязі, зазначивши
в доповнені до відзиву, що долучені до
матеріалів справи Паспорти на відходи
(а.с.31-61), не підписані відповідальним
виконавцем та керівником ТОВ
«Моноліт-Еко», не погоджені директором
Департаменту екології та природних
ресурсів Львівської ОДА, а також не
затвердженні керівником відповідача.
Крім того, зазначив, що дати зазначені в
актах приймання-передачі від 15.01.2014 р.
та від 12.03.2014 р. (а.с.11,12), які надані
позивачем до матеріалів позовної
заяви, проставлені авторучкою в
односторонньому порядку.

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 174
ГК України, однією з підстав
виникнення зобов'язань є договір.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

теріалах справи) слуги обіт за
вказаний періодами і діє до 31.03.2011 р.
цесу технічними засобами. ється від
своїх позУ відповідності до ст. 901 ЦК
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в
розмірі, у строки та в порядку, що
встановлені договором (ст. 903 ЦК
України).

Як встановлено судом, 20.08.2013 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт - Еко» та
Публічним акціонерним товариством
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування» укладено
договір №13/08/20-1 про виконання робіт.

19.12.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Моноліт - Еко» та
Публічним акціонерним товариством
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування» було
укладено Додатковий договір на
проведення лабораторних досліджень в
стаціонарних джерелах викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря з подальшою видачею
протоколів. (а.с.13) Згідно Додаткової
угоди №1 до Договору, оплата робіт
здійснюється замовником - ПАТ
««Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування».

Як встановлено судом, в Паспорті на
відходи, який був предметом Договору,
вказано найменування підприємства
виробника відходів - ВАТ
«Бориславський завод спеціального
лісового машинобудування
«Спецлісмаш». (а.с.31-61) Крім того, судом
встановлено, що долучені до матеріалів
справи Паспорти на відходи не
підписані відповідальним виконавцем
та керівником ТОВ «Моноліт-Еко», не
погоджені директором Департаменту
екології та природних ресурсів
Львівської ОДА, а також не затвердженні
керівником відповідача.

Відповідно до статей 33, 38
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 Господарського процесуального
кодексу України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Позивач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
підтверджували позовні вимоги.

За таких обставин, позов визнається
судом не доведеним, не обґрунтованим,
та таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається залишається
за позивачем.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Судові витрат залишити за позивачем

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-
93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 08.12.2014 р.

Суддя
Синчук М.М.