ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 р.
Справа №914/1201/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Іванчук С.В., при секретарі
Білані О.Г., розглянувши у відкритому
судовому засіданні матеріали справи за
позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробудівельний
альянс "Астра", смт.Чабани
Києво-Святошинського району Київської
області

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мисливське
господарство "Надбужжя", с.Сасів
Золочівського району Львівської
області

про стягнення заборгованості в сумі
276928грн. 00коп.

За участю представників:

від позивача: Мозговий Олексій
Петрович - представник (довіреність від
01.09.2014р.)

від відповідача: Думич Н.Б. -
представник (довіреність б/н від
13.05.2014р.).

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали, за
клопотанням присутніх представників
сторін в судових засіданнях не
проводилася технічна фіксація
судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Львівської області поступив позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агробудівельний
альянс "Астра" до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мисливське господарство "Надбужжя" про
стягнення боргу в сумі 276928грн. 00коп.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.
Позивач зазначає, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю
„Агробудівельний альянс „АСТРА"
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Мисливське
господарство „Надбужжя" (покупець)
було укладено договір купівлі - продажу
№100-09 СТ від 30.07.2009р. Передача техніки
підтверджена видатковою накладною №
ПВ-35343 від 01.09.2009р. та актом приймання -
передачі техніки від 01.09.2009р.
підписаними та скріпленими печатками
представників обох із сторін основного
договору. Відповідачем була здійснена
лише часткова оплата за отриманий
товар, тому у відповідача виник борг у
зв'язку із неоплатою придбаного товару
на загальну суму 898768,00грн.

04.03.2010р. за вих.№03/119 позивач надіслав
відповідачу повідомлення про
розірвання основного договору з
підстав прострочення розрахунку
відповідача за отриманий товар згідно
графіка здійснення платежів
визначених у специфікації основного
договору та вимогу про повернення
техніки позивачу. Цю вимогу
відповідачем було проігноровано та
жодної відповіді не було надано. На
виконання рішення Господарського суду
Львівської області по справі №5015/12/12
від 29.02.2012р. об'єкт купівлі - продажу -
сівалку було повернуто продавцю .

12 червня 2012 року позивач надіслав
відповідачу заяву про часткове
зарахування однорідних вимог,
внаслідок чого позивач заявив про
часткове зарахування однорідних вимог
та припинення зобов'язання щодо
повернення відповідачу грошових
коштів, сплачених за сівалку та заявляв
наслідки такого зарахування в
результаті якого заборгованість
відповідача перед позивачем становить
276928,00грн.

Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що
сівалка експлуатувалась покупцем
протягом трьох років, суб'єктом
оціночної діяльності ТОВ "РЕСУРС-ЦЕНТР
ПЛЮС" була проведена незалежна оцінка
ринкової вартості зернової сівалки,
внаслідок якої було встановлена
ринкова вартість зернової сівалки, яка
складає 621840,00грн. з ПДВ. Позивач
стверджує, що внаслідок розірвання
договору покупець мав повернути
зернову сівалку вартістю 1475790,00грн.
Тому, оскільки ринкова вартість
сівалки, що повернута продавцеві
складає 621840,00грн. відтак, відповідач
повинен оплатити позивачу суму
276928,00грн. = (898768,00грн. - 621840,00грн.).

Ухвалою суду від 09.04.2014р. порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 20.05.2014р. З метою
надання сторонам можливості
добровільно врегулювати спір, в
судовому засіданні 20.05.2014р.
оголошувалась перерва до 03.06.2014р. У
зв'язку з необхідністю дослідження
обставин справи, що входять до предмета
доказування, а саме щодо визначення
ринкової вартості зернової сівалки Pronto
8 DC PPF, рік випуску 2008, серійний номер
23881260, станом на день складання акту від
26.04.2012р. повернення предмета договору
купівлі-продажу №100-09СТ від 30.07.2009р., які
вимагають спеціальних знань,
господарський суд Львівської області
ухвалою від 03.06.2014р. провадження у
справі №914/1201/14 зупинив та призначив
судову експертизу, проведення якої
доручив Львівському
науково-дослідному інституту судових
експертиз. Листом Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз №2321 (вх.№1584) повернено
матеріали справи №914/1201/14 без виконання
ухвали суду від 03.06.2014р. у зв'язку з
відсутністю у розпорядженні експертів
необхідних для цього вихідних даних
про об'єкт дослідження.

Ухвалою суду від 14.11.2014р. поновлено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 25.11.2014р. В судовому
засіданні 25.11.2014р. оголошено перерву до
27.11.2014р.

В судове засідання 27.11.2014р. представник
позивача явку забезпечив, позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві і просить суд позов
задоволити повністю.

В судове засідання 27.11.2014р. представник
відповідача явку забезпечив, який
проти позовних вимог заперечив просить
в задоволенні позову відмовити з
підстав викладених у відзиві від
19.05.2014р.(вх.№21508).

Дослідивши подані суду документи і
матеріали, заслухавши пояснення
присутніх представників сторін,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, господарський суд Львівської
області, в с т а н о в и в:

30.07.2009р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агробудівельний
альянс "Астра" (по договору - продавець,
далі по тексту - позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю
"Мисливське господарство "Надбужжя"(по
договору - покупець, далі по тексту -
відповідач) було укладено договір
купівлі - продажу №100-09 СТ. Відповідно
до п.1.1. договору №100-09 СТ від 30.07.2009р.
позивач зобов'язався продати, а
відповідач прийняти та оплатити на
умовах відстрочки сплати вартості
сільськогосподарську техніку, а саме
зернову сівалку Ргоntо 8 DC РРF, серійний
номер 23881260 (надалі за текстом - товар),
вартістю 1475790,00грн.

Згідно із п.4.1. договору №100-09 СТ від
30.07.2009р. продавець проводить поставку
та передачу техніки на умовах
"Франко-склад" покупця за адресою:
Україна, 80713, Львівська область,
Золочівський район, м.Сасів,
вул.Шкільна, 10 в строки, визначені в
специфікації до цього договору, але
тільки після здійснення покупцем всієї
суми першого платежу у відповідності з
цим договором, укладення договору
застави, згідно додатку №2 до даного
договору та здійснення покупцем
страхування техніки, відповідно до
додатку №2 до цього договору, а також за
умови наявності в технічному паспорті
на техніку (при його наявності)
відмітки про обтяження техніки на
користь продавця.

На виконання умов даного договору
позивачем передано техніку
відповідачу, що підтверджується
видатковою накладною №ПВ-35343 від
01.09.2009р. та актом приймання - передачі
техніки від 01.09.2009р. підписаними та
скріпленими печатками представників
обох із сторін основного договору.
Позивач на умовах основного договору
передав товар, а відповідач отримав
товар , однак повного розрахунку за
товар відповідач в строки, які
визначені у специфікації, що є
доповненням до основного договору не
здійснив.

Відповідачем була здійснена часткова
оплата за отриманий товар, а саме
12.08.2009р. - попередній платіж (завдаток)
на суму 377022,00грн.; наступні платежі мали
бути здійснені відповідачем 20.09.2009р.,
20.10.2009р., 01.12.2009р., однак прострочивши ці
строки відповідач лише 12.01.2010р.
здійснив платіж на суму 50000,00грн.

Відповідно до ст.222 Господарського
кодексу України позивач 18.11.2009р.
надіслав відповідачу вимогу про сплату
заборгованості №11/477, якою просив
погасити існуючу заборгованість. Однак
дана вимога залишена без відповіді та
задоволення. Між позивачем та
відповідачем була проведена звірка
взаєморозрахунків та підписаний
представниками і скріплений печатками
обох сторін акт звірки
взаєморозрахунків за період:
01.08.2009р.-29.04.2010р., відповідно до якого за
відповідачем рахувався борг в сумі
1048768,00грн.

04.03.2010р. за вих.№03/119 позивач надіслав
відповідачу повідомлення про
розірвання основного договору з
підстав прострочення розрахунку
відповідача за отриманий товар згідно
графіка здійснення платежів
визначених у специфікації основного
договору та вимогу про повернення
техніки позивачу. Цю вимогу
відповідачем було проігноровано та
жодної відповіді не було надано.

05.05.2010р. між даними сторонами був
укладений договір про погашення боргу
до основного договору (надалі за
текстом - договір про погашення боргу),
відповідно до п.1 якого, сторони
домовились про оплату відповідачем
заборгованості в сумі 102600,00євро, що
еквівалентно 1048768,00грн. у строк до
31.10.2010р., при цьому не менше 50% від суми
102600,00євро, тобто 51300,00євро, що
еквівалентно 524384,00грн. відповідач
повинен був сплатити до 15.08.2010р., іншу
половину - до 31.10.2010р., при цьому
додатково відповідач зобов'язався суму
в розмірі 150000,00грн. - 200000,00грн. сплатити
до 25.05.2010р. Однак, оплата в розмірі
898768грн. за сівалку проведена не була.

За умовами п.3 договору про погашення
боргу від 05.05.2010р. було визначено, що у
разі прострочення відповідачем
строків здійснення платежів понад 2
банківські дні, від строків, вказаних в
п.п.1, 2 договору про погашення боргу від
05.05.2010р., сторони дійшли згоди, що в
такому випадку основний договір
вважається розірваним з 3-го дня після
прострочення платежу, а відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу штраф у
розмірі 20% від суми прострочення
платежу та повернути техніку, протягом
2-х днів з моменту розірвання основного
договору.

Рішенням Господарського суду
Львівської області по справі №5015/12/12
від 29.02.2012р. зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Мисливське господарство "Надбужжя»
повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Агробудівельний
альянс «Астра» з незаконного володіння
зернову сівалку Ргоntо 8 DC РРF, серійний
номер 23881260.

26.04.2012р. на виконання рішення
Господарського суду Львівської
області по справі №5015/12/12 від 29.02.2012р.,
відповідачем повернено позивачу
зернову сівалку Ргоntо 8 DC РРF серійний
номер 23881260 (2008 року випуску), про що
складено акт повернення предмету
договору від 26.04.2012р., який підписаний
представниками обох сторін, та
скріплений їх печатками. У даному акті
зокрема зазначено, що під час передачі
сівалки проводилось складання та
розкладання сівалки, сівалка в
робочому стані, зовнішні тотальні
пошкодження відсутні. Дрібні подряпини
та вм'ятини. Колеса цілі та не
пошкоджені. До технічного стану
сівалки на момент передачі претензій
немає.

Кошти в розмірі 577022грн., які були
оплачені відповідачем на виконання
договору купівлі продажу позивачу,
останнім не повернені. Доказів
повернення даних коштів відповідачу не
представлено.

Позивач у позовній заяві зазначає, що 12
червня 2012 року позивач надіслав
відповідачу заяву про часткове
зарахування зустрічниходнорідних
вимог. Як вбачається із матеріалів
справи, 31.05.2012р. позивачем скеровано
відповідачу заяву про часткове
зарахування зустрічних однорідних
вимог, що підтверджується фіскальним
чеком від 12.06.2012р. та описом вкладення у
цінний лист від 12.06.2012р. Згідно до
змісту даної заяви позивач зазначає, що
внаслідок розірвання договору,
покупець мав повернути зернову сівалку
вартістю 1475790грн., ринкова вартість
якої при поверненні складає 621840грн.
Тому керуючись ст.601 ЦК України позивач
заявляє про часткове зарахування
зустрічних однорідних вимог та
припинення зобов»язань щодо
повернення відповідачу грошових
коштів, оплачених за сівалку та заявляє
наслідки такого зарахування внаслідок,
якого заборгованість ТОВ "Мисливське
господарство "Надбужжя" перед ТзОВ
"Агробудівельний альянс "Астра" 276928грн.

Позивач зазначає, що сівалка
експлуатувалась покупцем-відповідачем
протягом трьох років, тому суб'єктом
оціночної діяльності ТОВ «РЕСУРС-ЦЕНТР
ПЛЮС" була проведена незалежна оцінка
ринкової вартості зернової сівалки,
внаслідок якої була встановлена
ринкова вартість зернової сівалки
Ргоntо 8 DC РРF серійний номер 23881260, яка
складає 621840,00грн. з ПДВ. Позивач
стверджує, що внаслідок розірвання
договору покупець мав повернути
зернову сівалку Ргоntо 8 DC РРF серійний
номер 23881260, вартістю 1475790,00гри., а
оскільки ринкова вартість сівалки, при
її поверненні продавцеві складає
621840,00грн., тому заборгованість
відповідача становить: 898768грн. -
621840,00грн. = 276928,00грн. В обґрунтування
позовних вимог позивач посилається на
дефектовочний акт від 07.05.2012р. та звіт
про незалежну оцінку ринкової вартості
зернової сівалки Ргоntо 8 DC РРF, рік
випуску 2008, серійний номер 23881260.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до змісту дефектовочного
акту від 07.05.2012р., у ньому вказано
перелік та суми видів робіт і деталей,
що підлягають заміні, які були
визначені в результаті обстеження
сівалки зернової Ргоntо 8 DC РРF без
зазначення обов'язкових
ідентифікуючих ознак, таких як рік
випуску та серійний номер сівалки.
Окрім цього, як вбачається із змісту
вказаного документа, останній складено
без участі представників відповідача.
Доказів в підтвердження запрошення
представника відповідача щодо огляду
сівалки та складання дефектовочного
акту суду не представлено. Відповідач
зазначає, що позивачем не було
повідомлено відповідача про виявлені
недоліки сівалки, яка була об'єктом
купівлі-продажу та відповідача не було
повідомлено про складання
дефектовочного акту. З огляду на дані
обставини даний дефектовочний акт не
може вважатися належним доказом,
оскільки у ньому не ідентифіковано
зернову сівалку, а саме не вказано її
серійний номер та рік випуску, відтак
не є можливим визначити, що даний
документ був складений саме щодо
сівалки, яка була предметом договору
купівлі-продажу, а також із врахуванням
того, що позивачем не дотримано порядку
складання дефектовочного акту та
позивачем не повідомлено відповідача
про його складання. Відтак,
дефектовочний акт від 07.05.2012р. не є
належним доказом та не приймається
судом до уваги. Інших доказів в
підтвердження повернення позивачу
спірної сівалки в незадовільному
технічному стані не представлено.

Відповідно до змісту звіту про
незалежну оцінку ринкової вартості
зернової сівалки Ргоntо 8 DC РРF серійний
номер 23881260 (2008 року випуску) (арк.20)
вказано, що на дату оцінки оцінювана
зернова сівалка знаходиться в
незадовільному технічному стані і
потребує капітального ремонту. Також
вказано, що замовником було надано
дефектовочний акт від 07.05.2012р. в якому
відображена вартість по заміні деталей
та вартість самих з деталей, яка
складає 415926,36грн з ПДВ. Відповідно до
графи 10 таблиці корегувань визначення
ринкової вартості за допомогою
порівняльного підходу (арк..21) вказано
протилежне, а саме що технічний стан
досліджуваного об'єкта - сівалки є
добрий, що фактично суперечить самому
змісту даного звіту. Окрім цього, за
умови прийняття до уваги
дефектовочного акту у таблиці
корегувань затрати на ремонт без ПДВ
визначені в сумі 346605грн., що є відмінною
сумою від загальної суми вартості по
заміні деталей та вартості самих
деталей, яка складає 415926,36грн з ПДВ.
Відповідно до змісту наданого суду
звіту в розділі обмежувальні умови,
зазначено, що замовник має право
посилатися на висновки, що містяться у
звіті та використовувати Звіт виключно
з вказаною у вступі метою. Метою оцінки
у даному звіті у розділі вступ вказано:
визначення ринкової вартості об'єкта
оцінки для укладення цивільно-правових
угод. З огляду на встановлені
суперечності у змісті даного звіту,
враховуючи те, що у перелік документів,
які були дослідженні при складанні
звіту, включено дефектовочний акт, який
є неналежним доказом щодо спірної
сівалки та враховуючи ту обставину, що
даний звіт може використовуватись із
виключною метою для укладення
цивільно-правових угод, відтак даний
звіт за даних умов не є належним
доказом, тому також не може прийнятий
судом до уваги.

В підтвердження обґрунтувань позовних
вимог, щодо експлуатації сівалки
відповідачем протягом трьох років,
жодних доказів суду не представлено.

У зв'язку з необхідністю дослідження
обставин справи, що входять до предмета
доказування, а саме щодо визначення
ринкової вартості зернової сівалки Pronto
8 DC PPF, рік випуску 2008, серійний номер
23881260, станом на день складання акту від
26.04.2012р. повернення предмета договору
купівлі-продажу №100-09СТ від 30.07.2009р., які
вимагають спеціальних знань,
господарський суд Львівської області
ухвалою від 03.06.2014р. у справі №914/1201/14
призначив судову експертизу,
проведення якої доручив Львівському
науково-дослідному інституту судових
експертиз. Листом Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз №2321(вх.№1584) повернено
матеріали справи №914/1201/14 без виконання
ухвали суду від 03.06.2014р. у зв'язку з
відсутністю у розпорядженні експертів
необхідних для цього вихідних даних
про об'єкт дослідження.

Як вбачається із письмових пояснень
вих.№57/юд від 25.11.14р. (вх.№501041 від 25.11.14р.)
позивач зазначив, що спірна сівалка
15.02.13р. була продана та передана ТзОВ
«Золочів ТХ», тобто ще до дати
винесення ухвали про порушення даної
справи №914/1201/14 від 09.04.2014р. Про дані
обставини представник позивача суд не
повідомив.

Відтак, за даних обставин у суду
відсутні належні та допустимі докази в
підтвердження наявності технічних
несправностей станом на момент
повернення сівалки відповідачем
позивачу, в підтвердження вартості
несправностей, доказів в підтвердження
фактичної (ринкової) вартості спірної
сівалки станом на момент її
повернення.

Окрім цього, в позовній заяві позивач
не надає правового обґрунтування
позовних вимог, зокрема не зазначає про
стягнення простроченої
заборгованості, однак не вказує
правові підстави її виникнення, що
можливо внаслідок закону чи правочину,
не зазначає та не обґрунтовує дані
вимоги і як збитки, які при розірванні
договору у зв»язку із істотними
порушеннями договору однією із сторін
може вимагати сторона.

Відповідно до частини другої статті 22
ЦК України збитками визнаються
витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
У ч.2 ст.224 ГК України під збитками
розуміються витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
неодержані доходи, які управлена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або дотримання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. Зі змісту
статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК
України вбачається, що для
застосування такого заходу
відповідальності, як стягнення збитків
потрібна наявність усіх елементів
складу господарського правопорушення:
1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3)
причинний зв'язок між порушенням
зобов'язання та збитками; 4) вина.
(Зазначена правова позиція викладена у
постановах Верховного Суду України від
24.09.2002р. у справі №1152/5-22/137Х, від 14.09.2004р.
у справі №2/310, від 23.11.2004р. у справі №7/693,
від 15.02.2005р. у справі №12/575, від 16.08.2005р. у
справі №15/3316, від 21.06.2005р. у справі №12/298,
постанові ВГС України від 27.10.2005р. у
справі №24/64, рекомендаціях президії
ВГС України від 29.12.2007р. №04-5/239,
оглядовому листі Вищого
господарського суду України від
14.01.2014р. №01-06/20/2014 "Про деякі питання
практики застосування господарськими
судами законодавства у справах, в яких
заявлено вимоги про відшкодування
збитків"). За відсутності хоча б одного
з цих елементів цивільна
відповідальність не настає. Однак, як
вбачається з матеріалів даної справи,
позивач жодним чином не обґрунтував
обставин, що пов'язані із знищенням або
пошкодженням речі, а також щодо
обставин витрат які позивач зазнав на
відновлення порушеного права, не
обґрунтовано обставин щодо упущеної
вигоди не подано доказів на
підтвердження таких обставин, не
обґрунтовано безпосереднього
причинного зв'язку між збитками
(понесеними витратами) і протиправними
діями, не обґрунтовано також обставини
щодо вини відповідача.

За приписами ст.42 Господарського
кодексу України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку. В
відповідно до ст.44 Господарського
кодексу України одним із принципів
підприємницької діяльності є те, що
підприємництво здійснюється на основі
комерційного розрахунку та власного
комерційного ризику.

За приписами статті 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання, а також на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства. Способи
захисту цивільних прав та інтересів
визначені ст.20 ГК України та ст.16 ЦК
України, якою також передбачено, що суд
може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.
Позивачем є особа, яка подала позов про
захист порушеного чи оспорюваного
права або охоронюваного законом
інтересу, яка визначає і обґрунтовує в
позовній заяві у чому саме полягає
порушення її прав та інтересів, а суд
перевіряє ці доводи, і в залежності від
встановленого вирішує питання про
наявність чи відсутність підстав для
правового захисту.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34
ГПК України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивач звертаючись до суду з позовом
про повернення простроченої
заборгованості не зазначив норми
права, якими урегульовано спірні
відносини сторін та які порушено
відповідачем, а також на підставі яких
відповідні вимоги підлягали б
задоволенню, також не представлено
належних та допустимих доказів в
підтвердження порушеного права
позивача та наявність обов'язку
відповідача оплатити вказану
позивачем прострочену заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, подані
докази в їх сукупності, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є не
обґрунтованими та не підтвердженими
належними доказами, тому задоволенню
не підлягають

Судові витрати необхідно віднести на
позивача відповідно до ст.49 ГПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Суддя
Іванчук С.В.

Повне рішення складено 02.12.2014р.