ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.12.14 Справа № 904/7155/14

За позовом Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства
"ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 63 317 987,99 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша
К.О.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Костюченко В.П.,
довіреність №8 від 13.01.2014

СУТЬ СПОРУ:

Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі - Позивач)
звернулась до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до комунального підприємства
"ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської
міської ради (надалі - Відповідач) про
стягнення 63 317 987,99 грн. за договором
№13/3776-ТЕ-4 купівлі-продажу природного
газу від 28.12.2012.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 22.09.2014
порушено провадження у справі, позовна
заява прийнята до розгляду.

В судових засіданнях 06.10.2014 та 18.11.2014
розгляд справи був відкладений
відповідно на 05.11.2014 та 02.12.2014, зв'язку з
необхідністю витребувати додаткові
документи до матеріалів справи, в
судовому засіданні 05.11.2014
оголошувалась перерва до 18.11.2014, згідно
зі ст.77 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 18.11.2014,
за клопотанням Відповідача, строк
розгляду спору було продовжено на 15
календарних днів (до 03.12.2014), відповідно
до ч. 3 ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України.

В обґрунтування своїх позовних вимог
Позивач посилається на невиконання
Відповідачем вимог діючого
законодавства та умов згаданого
Договору, а саме - порушення строків
оплати за отриманий природний газ за
період з січня по грудень 2013 року. У
підтвердження своїх позовних вимог
Позивач надав суду договір №13/3776-ТЕ-4
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012; акти передачі - приймання
природного газу від 28.01.2013, 30.04.2013, 21.10.2013,
31.01.2013, 24.01.2014.

Позивач керуючись п.п.6.1, 7.2 названого
договору, нормами Господарського та
Цивільного кодексів України, просить
стягнути з Відповідача основний борг в
сумі 57 638 197,49 грн., 3% річних
у сумі 1 373 292,23 грн., інфляційні
втрати в розмірі 683 400,34 грн. та пеню у
сумі 3 623 097,93 грн.

30.09.2014 Відповідач надав відзив б/н б/д
на позовну заяву, в якому визнав
позовні вимоги в частині стягнення
основної заборгованості в розмірі 50 501
138,18 грн. та зазначив, що платіжними
дорученнями №3 від 01.04.2014 на суму 5 596327,15
грн., №6 від 18.03.2014 на суму 976 607,44 грн., №6
від 23.06.2014 на суму 512 820,13 грн., №7 від
19.08.2014 на суму 51 304,59 грн., Відповідачем
була сплачена сума основного боргу у
розмірі 7 137 059,31 грн. Також у
відзиві Відповідач просить суд
зменшити розмір штрафних санкцій
посилаючись на те, що стягнення
неустойки в повному обсязі значно
погіршить господарську діяльність
Відповідача.

В судовому засіданні 02.12.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (надалі -
Позивач, Продавець) та комунальним
підприємством "ТЕПЛОЕНЕРГО"
Дніпропетровської міської ради
(надалі - Відповідач, Покупець) укладено
договір №13/3776-ТЕ-4 купівлі-продажу
природного газу (надалі - Договір),
відповідно до умов якого Продавець
зобов'язався передати у власність
Покупцеві у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався
прийняти та оплатити цей природний газ,
на умовах Договору. Газ, що продається
за цим Договором, використовується
Покупцем виключно для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням, релігійними організаціями,
та національними творчими спілками і
їх регіональними осередками (крім
обсягів, що використовуються для
виробничо-комерційної діяльності)
(п.п.1.1., 1.2. Договору).

Відповідно до п.5.2. Договору, ціна за 1000
куб.м. газу становить 1 091,00 грн. з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1309,20 грн.

Згідно з п.6.1. Договору, оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Пунктом 2.1. Договору Сторони погодили
термін передачі газу з 01 січня 2013 року
по 31 грудня 2013 року.

Пунктом 11.1 Договору, Сторони погодили,
що Договір набуває чинності з дня його
підписання уповноваженими
представниками Сторін та скріплення їх
підписів печатками Сторін, діє в
частині поставки газу до 31.12.2013, в
частині розрахунків - до їх повного
здійснення.

На виконання умов Договору Позивачем у
січні - грудні 2013 року було передано, а
Відповідачем прийнято природний газ в
обсязі 44573,126 тис. куб. м. на загальну
суму 62 282 736,53 грн.

Факт поставки природного газу
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
28.01.2013, 30.04.2013, 21.10.2013, 31.01.2013, 24.01.2014 та не
заперечується Сторонами.

Таким чином, за умовами Договору (п.6.1.)
Відповідач мав оплатити поставлений
природний газ в січні 2013 року (15 070 922,56
грн.) - в строк до 14.02.2013 включно; в лютому
2013 року (12 175 772,08 грн.) - в строк до
14.03.2013 включно; в березні 2013 року (10 096
597,52 грн.) - в строк до 14.04.2013 включно; в
квітні 2013 року (2 213 527,28 грн.) - в строк
до 14.05.2013 включно; жовтні 2013 року (6 770
773,93 грн.) - в строк до 14.11.2013 включно; в
листопаді 2013 року (6 340 867,99 грн.) - в
строк до 14.12.2013 включно; в грудні 2013 року
(9 614 275,17 грн.) - в строк до 14.01.2014
включно.

Проте Відповідач здійснив оплату за
поставлений природний газ частково - в
сумі 4 644539,04 грн., що
підтверджується сальдо та операціями
по Відповідачу. За розрахунком
Позивача, заборгованість Відповідача
за прийнятий в січні - грудні 2013 року
природний газ, станом на дату звернення
з позовом до суду (18.09.2014), становить 57
638 197,49 грн., що і стало підставою
звернення Позивача з позовом до суду.

В силу ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів, умов
укладеного договору. Відповідно до
вимог ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Виходячи з вимог ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України,
невиконання зобов'язання або його
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання, є
порушенням зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи та
наданого Позивачем розрахунку
заборгованості, останнім зазначено, що
остання оплата за отриманий в січні -
грудні 2013 року природний газ, по
договору №13/3776-ТЕ-4 купівлі - продажу
природного газу від 28.12.2012, була
здійснена Відповідачем у лютому 2014
року.

В той же час, Відповідач разом з
відзивом на позов долучив до
матеріалів справи платіжні доручення
№3 від 01.04.2014 на суму 5 596 327,15 грн., №6
від 18.03.2014 на суму 976 607,44 грн., №6 від
23.06.2014 на суму 512 820,13 грн., №7 від 19.08.2014 на
суму 51 304,59 грн., які
підтверджують часткову оплату
Відповідачем суми основного боргу у
розмірі 7 137 059,31 грн. до звернення
Позивача з позовом до суду (18.09.2014).

Відповідно до п.4.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмету спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюванного акта державного чи
іншого органу тощо), якщо між сторонами
у зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне собою
відмову в позові, а не припинення
провадження справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу (57 638 197,49
грн.) підлягають частковому
задоволенню - в сумі 50 501 138,18 грн.; в
частині стягнення 7 137 059,31 грн. суд
відмовляє, оскільки вищевказану сума
була сплачена Відповідачем платіжними
доручення №3 від 01.04.2014 на суму 5 596
327,15 грн., №6 від 18.03.2014 на суму 976 607,44
грн., №6 від 23.06.2014 на суму 512 820,13 грн., №7
від 19.08.2014 на суму 51 304,59 грн., до
звернення Позивача з позовом до суду
(18.09.2014).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

В зв'язку з порушенням Відповідачем
строків оплати за одержаний природній
газ, Позивач нарахував 3% річних в сумі
1 373 292,23 грн. за загальний період
прострочення з 14.03.2013 по 25.03.2014, та
інфляційні втрати в сумі 683 400,34 грн. за
загальний період прострочення лютий 2013
року - лютий 2014 року.

Враховуючи, що Позивачем доведено
шляхом надання належних доказів, та не
заперечується Відповідачем, що
останнім допущено порушення строків
розрахунків за отриманий природній
газ, перевіривши здійснений Позивачем
розрахунок 3% річних та інфляційних
втрат, позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню, а саме:
підлягають стягненню 3% річних в сумі 1
373 292,23 грн., інфляційні втрати в сумі
683 400,34 грн.

За змістом п. 7.2. Договору, у разі
невиконання Покупцем умов п. 6.1 цього
Договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити Продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу, за кожен
день прострочення платежу.

Позивач нарахував Відповідачу пеню у
розмірі 3 623 097,93 грн. за загальний період
прострочення з 14.02.2013 по 25.03.2014.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п.6 ст.231 Господарського
кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Здійснений Позивачем розрахунок пені
відповідає обставинам справи та
приписам діючого законодавства, тому
вимоги Позивача про стягнення з
Відповідача пені в сумі 3
623 097,93 грн. є обґрунтованими.

В той же час, згідно ч. 3 ст. 551
Господарського процесуального кодексу
України, розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового
рішення зазначається про часткове
задоволення позову і розмір суми
неустойки, що підлягає стягненню.
Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

Че рез значну несплату населенням,
юридичними особами та бюджетними
організаціями наданих Відповідачем
послуг, останній несе значні збитки.
Закони та інші нормативно - правові
акти, що регулюють відносини
виконавців і споживачів комунальних
послуг, в тому числі з теплопоста
чання, не сприяють підвищенню
платіжної дисципліни. Масове
невиконання судових рішень, відповідно
до яких на користь Відповідача
стягнута заборгованість громадян та
юридичних осіб за надані послуги з
теплопостачання, заборона ускладнює
належне виконання підприємством своїх
зобов'язань з оплати енергоносіїв,
зокрема, за договором № 13/3776-ТЕ-4.

З метою скорочення видатків
підприємства й подолання фінансових
труднощів на підприємстві Відповідача
видано наказ №44 від 01.02.2013 про
введення з 01.05.2012 по 30.09.2012 неповного (4-
денного) робочого тижня, що має
привести до економії фонду заробітної
плати і надасть можливості скоротити
заборгованість підприємства за
спожитий природний газ. Аналогічний
наказ був виданий 03.02.2014 № 51.Для
збільшення грошових надходжень
комунальним підприємством
"ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської
міської ради проводиться претензійно -
позовна робота, відповідно до якої за
період 01.01.2013 - 18.08.2014 подано 498 заяв про
видачу судових наказів на загальну
суму 2 415,1 тис. грн.; населенням
добровільно виконано 218 накази на
загальну суму 535,3 тис. грн.;
Відповідачем подано на примусове
стягнення до відділу Державної
виконавчої служби 405 наказів на
загальну суму 1 863,0 тис. грн., подано 21 437
претензій на загальну суму 7491,3 тис.
грн., з яких добровільно сплачено кошти
по 5084 претензіям на загальну суму 5609,2
тис. грн.; подано 93 позови до державних
організацій, підприємств та фізичних
осіб - підприємців на суму 7491,3 тис. грн.

Усвідомлюючи складну фінансову
ситуацію підприємства, державна
податкова інспекція своїм рішенням №44
від 29.03.2013 розстрочила комунальному
підприємству "ТЕПЛОЕНЕРГО"
Дніпропетровської міської ради сплату
ПДВ на 2013 рік на суму 2 248 916,
55 грн., орган пенсійного фонду уклав з
Підприємством договір про
розстрочення виплат штрафних санкцій
на 2 261 128,38 грн. останнім терміном
погашення - травень 2014. Тобто
Відповідач вживає всіх заходів,
спрямованих на покращення фінансово -
економічного стану.

Враховуючи те, що Відповідач є
комунальним підприємством та
неприбутковою організацією, юридичною
особою публічного права, яка створена
органом державної влади з метою
забезпечення безперервного постачання
населенню, комунально-побутовим та
іншим підприємствам, організаціям,
установам теплової енергії, без мети
отримання прибутку; не є фактичним
споживачем газу, оскільки згідно п.1.1.
Договору газ використовувався
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням,
релігійними організаціями та
національними творчими спілками і їх
регіональними осередками, а стягнення
неустойки в повному обсязі значно
погіршить господарську діяльність
Відповідача та ставить під загрозу
зриву проведення опалювального сезону,
та як наслідок, залишення установ без
опалення, суд вважає за необхідне
зменшити розмір пені, яка заявлена до
стягнення - 3 623 097,93 грн. до 10 % від
заявленої суми, що становить 362 309,79 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судові витрати у справі підлягають
стягненню з Відповідача на користь
Позивача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85,
116, 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
"ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпропетровської
міської ради (49000, Дніпропетровська
область, місто Дніпропетровськ, вулиця
Погребняка, будинок 7, )
на користь Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (01001, м.
Київ, вулиця Богдана Хмельницького,
будинок 6, ) 50 501 138,18 грн.
(п'ятдесят мільйонів п'ятсот одна
тисяча сто тридцять вісім гривень 18
копійок) основного боргу, 1 373 292,23 грн.
(один мільйон триста сімдесят три
тисячі двісті дев'яносто дві гривні 23
копійки) три проценти річних, 362 309,79
грн. (триста шістдесят дві тисячі
триста дев'ять гривень 79 копійок) пені,
683 400,34 грн. (шістсот вісімдесят три
тисячі чотириста гривень 34 копійки)
інфляційних втрат, 64 842,59 грн. (шістдесят
чотири тисячі вісімсот сорок дві
гривні 59 копійок) судового збору.

Видати наказ.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, якщо апеляційну
скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.12.2014.

Суддя А.Є. Соловйова