ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2014 р. Справа № 909/1152/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Скапровської
І.М.

при секретарі судового засідання
Андріїв Л.Я.

За участю:

представника позивача - Цимбаліста О.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Івано-Франківськгаз", вул.
Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ,
76010,

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничо-комерційна
фірма "СКЛО-ПАК", вул. Данила Галицького,
1, м. Рогатин, Івано-Франківська область,
77000,

про стягнення 849 048,92 грн. основного
боргу, 18 378,78 грн. пені, 2 893,98 грн. суми 3 %
річних, 7 592,36 грн. інфляційних втрат,
17558,28 грн. - судового збору.

встановив, що Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Івано-Франківськгаз"
звернулося до господарського суду з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничо-комерційна
фірма "СКЛО-ПАК" про стягнення
заборгованості в сумі 877 914,04 грн., з яких
849 048,92 грн. основного боргу, 18 378,78 грн.
пені, 2 893,98 грн. суми 3 % річних, 7 592,36 грн.
інфляційних втрат, 17558,28 грн. - судового
збору.

В зв'язку з тим, що відповідач частково
сплатив борг, представник позивача,
02.12.2014. подала заяву про зменшення
позовних вимог та просить суд стягнути
705048,92 грн. - основного боргу, 18 378,78 грн.
пені, 2 893,98 грн. суми 3 % річних, 7 592,36 грн.
інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог
послалась на те, що відповідач всупереч
приписам ГК України, ЦК України та
умовам договору № 2013/ТП-ПР-Рг-008 від
01.01.2013р. на постачання природного газу
за регульованим тарифом, не виконав в
повному обсязі взяті на себе
зобов'язання по оплаті природного газу.
Факт приймання - передачі природного
газу підтверджується Актами приймання
- передачі природного газу №
2013/ТП-ПР-Рг-008 від 31.07.2014р. та №
2013/ТП-ПР-Рг-008 від 31.08.2014р. (підписаними
скріпленими печатками обох сторін та
наявними в матеріалах справи).

За несвоєчасне виконання зобов'язання
відповідачу нарахована пеня, 3% річних
та інфляційні втрати.

Представник відповідача письмового
відзиву на позовну заяву не подав. В
судовому засіданні 04.11.14. повідомив, що
щодо позову не заперечує, просить
відкласти розгляд справи для мирного
врегулювання спору.

04.11.2014р. судом оголошено перерву до
02.12.2014р

02.12.2014р. відповідач в судове засідання
не з'явився, причин неявки суду не
повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ГПК сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Суд, враховуючи приписи ст. 75 ГПК
України, зокрема право суду розглянути
справу, у випадку неподання відзиву на
позовну заяву, за наявними в ній
матеріалами, розглянув матеріали
справи, заслухав пояснення позивача,
вважає, що позов слід задоволити
частково, в частині стягнення боргу в
сумі 144000 грн. провадження у справі
припинити, судові витрати стягнути з
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

При цьому суд врахував наступне:

01.01.2013. між Публічним акціонерним
товариством по газопостачанню та
газифікації "Івано-Франківськгаз"
(надалі-постачальник) та ТОВ "Скло-Пак"
(надалі-споживач), укладено договір на
постачання природного газу за
регульованим тарифом №2013/ТП-ПР-Рг-008,
згідно умов якого постачальник
протягом 2013 року здійснює постачання
природного газу (далі-газ) споживачу в
обсягах і порядку, передбачених
Договором для забезпечення потреб
Споживача, а Споживач оплачує
Постачальнику вартість газу і наданих
послуг у розмірах, строках, порядку та
на умовах, передбачених Договором п.1.1
Договору.

Пунктом 2.6. договору передбачено, що
послуги з постачання газу
документально оформляються підписаним
сторонами актом приймання - передачі
газу, що оформляється згідно з даними
вузлів обліку, визначених у додатку 1 до
Договору.

Договором визначено, що Акти приймання
- передачі газу є підставою для
остаточних розрахунків споживача і
постачальника (п. 2.9. договору).

Згідно п. 4.1 Договору розрахунки за
реалізований Споживачем газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
яка здійснює державне регулювання у
сфері енергетики.

Сторони домовились, що ціна газу,
розрахована відповідно до пунктів 4.1.
та 4.2. договору, є обов'язковою для
сторін з дати набрання ним чинності.
Визначена на її основі вартість газу
буде застосовуватись сторонами при
складанні актів приймання - передачі
газу та розрахунках за газ згідно з
умовами договору (п. 4.4. договору).

У відповідності до п. 4.6. договору -
оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється споживачем
авансовим та/або плановими платежами
із розрахунку договірного обсягу
постачання газу згідно з додатком 2.

Для промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання авансові
платежі сплачуються споживачем
постачальнику на розрахунковий
рахунок зі спеціальним режимом
використання у розмірі 100 відсотків від
вартості запланованого або
погодженого постачальником обсягу
газу на розрахунковий період за п'ять (5)
календарних днів до початку місяця
поставки газу.

Для установ та організацій, які
фінансуються з державного і місцевих
бюджетів, планові платежі здійснюються
споживачем на розрахунковий рахунок зі
спеціальним режимом використання
протягом місяця поставки газу (п. 4.6.1.
договору).

Згідно п. 4. 6. 2. договору споживач
самостійно розраховує суму платежу,
виходячи з ціни газу на наступний
розрахунковий період та відповідної
величини договірного обсягу газу,
заявленого на наступний розрахунковий
період. У разі відсутності інформації
про ціну газу на наступний
розрахунковий період до дати
здійснення оплати споживач розраховує
суму платежу за ціною, що діяла у
попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше п'ятого (5) числа
місяця, наступного за розрахунковим (п.
4. 6. 3. договору).

Додатком 2 Договору встановлено
договірні обсяги постачання
природного газу на протязі 2013 рік.
Зазначено, що постачальник здійснює
протягом 2013 року постачання природного
газу Споживачу для власного споживання
в обсязі 2,095 тис. куб. м. у тому числі по
місяцях та кварталах.

На виконання умов договору позивач
поставив протягом липня - серпня 2014
року, а відповідач прийняв природний
газ об'ємом 308911 м. куб. на загальну суму 1
943203,4 грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу.

Однак, відповідач не повністю виконав
зобов'язання по оплаті поставленого
природного газу.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з
договорів. Зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні положення
містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України
встановлено, що, якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. ст. 610, 612 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як встановлено судом та підтверджено
зібраними у с праві доказами,
відповідач визнав наявність
заборгованості перед позивачем
здійснивши його часткову оплату, що
підтверджено банківською випискою.

Враховуючи викладене та те, що
відповідач 19.11.2014р. сплатив
заборгованість в розмірі 144000 грн.,
вимога позивача є обґрунтованою в
частині в частині стягнення 705048,92 грн.

Заява позивача про зменшення позовних
вимог на 144 000 грн. задоволенню не
підлягає, оскільки вказані кошти
сплачені відповідачем 19.11.2014р., тобто
після звернення позивача до суду, а
відповідно до вимог п.1-1 ст.80 ГПК
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Факт сплати відповідачем
заборгованості в сумі 144000 грн.
підтверджується банківською випискою
за 19.11.2014. Рогатинського управління
газового господарства .

Вимоги про стягнення 3% річних,
інфляційних та пені, слід задоволити
частково виходячи з вимог ст. 625 ЦК
України, якою встановлено, що боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом та п. 6.2.2 Договору яким
встановлено, що у разі порушення
Споживачем строків оплати,
передбачених розділом 4 цього договору,
із Споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу, що при
перерахунку здійсненого судом
самостійно було встановлено, що до
стягнення підлягають 18378,78 грн. - пені,
2893,98грн. - 3 % річних, 6792,39 грн.
інфляційних втрат. В частині стягнення
799,96 грн. інфляційних втрат слід
відмовити, оскільки вони були
нараховані помилково без урахування
позиції Верховного Суду України
викладеної в листі від 03.04.1997р. № 362-97р.
про порядок обрахування інфляційних
втрат.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судові витрати у відповідності до ст. 49
ГПК України, слід стягнути пропорційно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 49, ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю Виробничо-комерційна
фірма "СКЛО-ПАК", вул. Данила Галицького,
1, м. Рогатин, Івано-Франківська область,
77000, на користь
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Івано-Франківськгаз", вул.
Ленкавського, 20, м. Івано-Франківськ,
76010, , р/р 3001 в ПАТ КБ
"Надра" МФО 380764 - 705048,92 грн. - основного
боргу, 18 378,78 грн. пені, 2 893,98 грн. суми 3 %
річних, 6792,39 грн. інфляційних втрат,
17542,28 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законно сили.

В частині стягнення заборгованості в
сумі 144000 грн. провадження у справі
припинити.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05.12.14

Суддя
Скапровська І.М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Микитин Р. Р. 05.12.14