ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" листопада 2014 р.Справа № 916/3375/14

Господарський суд Одеської області у
складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання
Стадник О.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Довгопола А.Ю.
(довіреність б/н від 10.06.2014р.),

від відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом державного підприємства
Міністерства оборони України
„Одеський завод будівельних
матеріалів"

до відповідача - малого приватного
підприємства „Валентин"

про стягнення 68 271,02 грн.

встановив:

Державне підприємство Міністерства
оборони України „Одеський завод
будівельних матеріалів" (ДП МОУ
„Одеський завод будівельних
матеріалів") звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою, в якій просить:
визнати грошову суму в розмірі 56 892,52
грн. такою, що підлягає поверненню в
рахунок відшкодування витрат ДП МОУ
„Одеський завод будівельних
матеріалів" по сплаті земельного
податку та стягнути з малого
приватного підприємства „Валентин"
(МПП „Валентин") 56 892,52 грн. -
заборгованості по відшкодуванню
витрат по сплаті земельного податку.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ДП
МОУ „Одеський завод будівельних
матеріалів" посилається на те, що
згідно договору оренди нерухомого
майна, що належить до державної
власності № 64 від 02.04.2002р., укладеного
між сторонами, відповідачу надано в
строкове платне користування окреме
індивідуально визначене майно, а саме:
приміщення колишнього гіпсолітового
цеху (Майно), площею 1 296 кв.м., розміщене
за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 35, що
знаходиться на балансі ДП МОУ
„Одеський завод будівельних
матеріалів". Оскільки договір укладено
задовго до набрання чинності
податковим кодексом України (з 01.01.2011р.),
умови договору не містили зобов`язання
орендаря, поряд зі сплатою орендної
плати за користування будівлею,
сплачувати і податок на землю. Проте, з
аналізу норм податкового кодексу
вбачається, що відповідач є платником
податку на землю, оскільки
користується земельною ділянкою під
орендованою будівлею. Обов`язок
відповідача здійснювати сплату
земельного податку також встановлено
ст. 796 та ст. 797 ЦК України. З огляду на те,
що позивач сплачує земельний податок
за земельну ділянку, на якій
розташоване приміщення колишнього
гіпсолітового цеху, він зазначає, що
відповідач має відшкодувати йому
витрати по сплаті земельного податку з
липня 2011р. по серпень 2014р. в сумі 56
892,52грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 26.08.2014р. суддею Щавинською
Ю.М. порушено провадження у справі №
916/3375/14 за даним позовом, розгляд справи
призначено на 24.09.2014р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.09.2014р. - відповідно до ст. 89
ГПК України - внесено виправлення до
ухвали господарського суду Одеської
області від 26.08.2014р. стосовно дати
призначення розгляду справи, розгляд
справи призначено на 08.10.2014р.

03.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшла
заява про уточнення позовних вимог (вх.
№ 2-4315/14), відповідно до якої ДП МОУ
„Одеський завод будівельних
матеріалів", відмовляючись від вимог
щодо визнання грошової суми в розмірі
56 892,52 грн. такою, що підлягає
поверненню в рахунок відшкодування
витрат ДП МОУ „Одеський завод
будівельних матеріалів" по сплаті
земельного податку, просить суд
стягнути з відповідача 68 271,02грн. -
заборгованості по відшкодуванню
витрат по сплаті земельного податку.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.10.2014р. - згідно ст.ст. 69, 77,86
ГПК України - строк розгляду справи
продовжено до 05.11.2014р., розгляд справи
призначено на 27.10.2014р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 27.10.2014р. розгляд справи
відкладено на 05.11.2014р. - відповідно до
ст. 77 ГПК України.

Згідно з розпорядженням керівника
апарату господарського суду Одеської
області № 938 від 05.11.2014р., керуючись
п.3.1.11. Положення про автоматизовану
систему документообігу суду, п. 7
рішення зборів суддів господарського
суду Одеської області (протокол від
17.04.2014р. №17-8/2014), у зв'язку з
перебуванням судді Щавинської Ю.М. на
лікарняному з 03.11.2014р. та у зв'язку з
закінченням строку розгляду справи,
призначено повторний автоматичний
розподіл справи, згідно якого справу №
916/3375/14 розподілено судді Мостепаненко
Ю.І.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 05.11.2014р. суддею
Мостепаненко Ю.І. прийнято до свого
провадження справу № 916/3375/14, розгляд
справи призначено на 26.11.2014р.

В судовому засіданні 26.11.2014р.
представник позивача надав заяву про
зменшення позовних вимог (вх. № 2-5468/14),
відповідно до якої ДП МОУ „Одеський
завод будівельних матеріалів" просить
суд стягнути з відповідача 56 892,52 грн. в
рахунок відшкодування витрат ДП МОУ
„Одеський завод будівельних
матеріалів" по сплаті земельного
податку за період з липня 2011р. по
серпень 2014р.

Представник позивача підтримав
уточнені позовні вимоги в повному
обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судові засідання не
з'явився, про поважність причин
відсутності не повідомив, письмового
відзиву на позовну заяву до суду не
надав, право на захист не використав,
хоч і повідомлявся про час та місце
проведення судових засідань належним
чином шляхом надсилання ухвал суду на
адресу реєстрації, яка не змінювалася,
про що свідчить витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців України №
19192993 від 22.08.2014р., та поштових
повідомлень про отримання судових
відправлень, наявних в матеріалах
справи.

Таким чином, справа розглядається в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, за
наявними в ній матеріалами.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 26.11.2014р. оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутнього в
судових засіданнях представника
позивача, суд встановив наступне.

02.04.2002р. між ДП МОУ „Одеський завод
будівельних матеріалів" (Орендодавцем)
та МПП „Валентин" (Орендарем) укладено
договір оренди нерухомого майна, що
належить до державної власності № 64
(Договір), згідно умов якого
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно,
а саме: приміщення колишнього
гіпсолітового цеху (Майно), площею 1 296
кв.м., розміщене за адресою: м. Одеса,
вул. Хімічна, 35, що знаходиться на
балансі ДП МОУ „Одеський завод
будівельних матеріалів", вартість
якого визначена згідно з незалежною
оцінкою від 18.03.2002р., і становить 284 602,00
грн. Майно передається в оренду з метою
виробництва товарів народного
споживання.

Відповідно до п. 2.1 Договору Орендар
вступає у строкове платне користування
Майном у термін, указаний в договору,
але не раніше дати підписання
сторонами цього Договори та акта
приймання-передачі Майна.

Передача Майна в оренду не тягне за
собою виникнення в Орендаря права
власності на це Майно. Власником майна
залишається держава, а Орендар
користується ним протягом строку
оренди (2.2 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору, орендна
плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України, і становить без ПДВ за базовий
місяць оренди - березень 2002р. - 1 897,35
грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством.

Орендна плата за кожний наступний
місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць (п. 3.2 Договору).

Згідно п. 3.3 Договору орендна плата
перераховується до державного бюджету
та Орендодавцеві у співвідношенні 30% та
70% щомісячно не пізніше 12 числа місяця,
наступного за звітним.

Згідно п. 5.2 Договору, Орендар
зобов'язується своєчасно і у повному
обсязі сплачувати орендну плату.

Згідно п. 10.1 Договору встановлено, що
договір укладено строком на 10 років, та
діє з 02.04.2002р. до 02.04.2012р. включно.

У разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну цього
Договору після закінчення строку його
чинності протягом одного місяця,
Договір вважається продовженим на той
самий термін і на тих самих умовах, які
були передбачені цим Договором (п. 10.6
Договору).

Як вказує позивач, в грудні 2013р. під час
приймання-передачі справ та майна
державного підприємства, у зв'язку зі
зміною керівництва ДП МОУ„Одеський
завод будівельних матеріалів",
позивачем було виявлено, що МПП
«Валентин» протягом 2011р. - 2013р. не
здійснювало компенсації по
відшкодуванню земельного податку за
територію, якою користується
відповідач згідно договору оренди № 64
від 02.04.2002р. З приводу цього позивач
звернувся до МПП «Валентин» з листом
вих. 102 від 27.02.2014р., в якому, посилаючись
на:

- п.п. 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України,
відповідно до якого платниками податку
на землю є землекористувачі;

- п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України, згідно
якого землекористувачі - юридичні та
фізичні особи (резиденти і
нерезиденти), яким відповідно до закону
надані у користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди;

- ст. 796 ЦК України, якою передбачено, що
одночасно з правом найму будівлі або
іншої капітальної споруди наймачеві
надається право користування
земельною ділянкою, на якій вони
знаходяться, а також право
користування земельною ділянкою, яка
прилягає до будівлі;

- ст. 797 ЦК України, якою визначено, що
плата, яка справляється з наймача
будівлі або іншої капітальної споруди
складається з плати за користуванні
нею і плати за користування земельною
ділянкою, -

просив відшкодувати податок на землю.

З огляду на те, що відповідачем не
здійснено будь-яких дій щодо
відшкодування податку на землю, ДП МОУ
„Одеський завод будівельних
матеріалів" звернулось до
господарського суду Одеської області з
даним позовом, в якому позивач просить
суд стягнути з МПП «Валентин» 56 892,52
грн. - в рахунок відшкодування витрат ДП
МОУ „Одеський завод будівельних
матеріалів" по сплаті земельного
податку.

При цьому, позивачем, в обґрунтування
своєї позиції, надано суду:

- бухгалтерські довідки по розрахунку
компенсації земельного податку за: 2011р.
на суму 8 983,03грн.; за 2012р. - 17 966,06 грн.;
за 2013р. - 17 966,06 грн.; за 2014р. - 11 977,37 грн.;

- довідку Управлінням Держкомзему у м.
Одесі № 3831 від 09.03.2011р. про нормативну
грошову оцінку 1 кв.м. земельної
ділянки, розташованої за адресою: м.
Одеса, вул. Хімічна, 35,
землекористувачем, якої є ДП МОУ
„Одеський завод будівельних
матеріалів", згідно якої зазначено, що
нормативна грошова оцінка 1 кв.м.
земельної ділянки складає 665,40 грн.;

- банківські виписки, підтверджуючі
сплату позивачем земельного податку в
2011-2014р.р.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог з наступних підстав.

Ст. 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог
ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Як встановлено матеріалами справи,
02.04.2002р. між ДП МОУ „Одеський завод
будівельних матеріалів" та МПП
„Валентин" укладено договір оренди
нерухомого майна, що належить до
державної власності № 64, згідно умов
якого позивач передав, а відповідач
прийняв в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно,
а саме: приміщення колишнього
гіпсолітового цеху, площею 1 296 кв.м.,
розміщене за адресою: м. Одеса, вул.
Хімічна, 35, що знаходиться на балансі ДП
МОУ „Одеський завод будівельних
матеріалів", для виробництва товарів
народного споживання.

Згідно з п.п. 14.1.136 ст. 14 ПК України, який
набрав чинності з 01.01.2011р., земельний
податок - це обов`язковий платіж, що
справляється з власників земельних
ділянок та земельних часток (паїв), а
також постійних землекористувачів.

Згідно ст. 269, ст. 270 ПК України,
платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі, а об'єктом
оподаткування - земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні, земельні частки (паї), які
перебувають у власності.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Враховуючи, що матеріали справи не
містять будь-яких доказів, що МПП
«Валентин» є власником земельної
ділянки по вул. Хімічна, 35 в м. Одеса, а
також те, що в матеріалах справи
відсутні будь-які документи щодо
надання зазначеної земельної ділянки
МПП «Валентин» у користування (в тому
числі, на умовах оренди), у суду
відсутні підстави для стягнення з МПП
«Валентин» 56 892,52 грн. - відшкодування
витрат по сплаті земельного податку.

При цьому, суд вважає недоречним
посилання позивача - в обґрунтування
позовних вимог - на ст. 796 та ст.797 ЦК
України, якими встановлено, що:

- одночасно з правом найму будівлі або
іншої капітальної споруди (їх окремої
частини) наймачеві надається право
користування земельною ділянкою, на
якій вони знаходяться, а також право
користування земельною ділянкою, яка
прилягає до будівлі або споруди, у
розмірі, необхідному для досягнення
мети найму;

- плата, яка справляється з наймача
будівлі або іншої капітальної споруди
(їх окремої частини), складається з
плати за користування нею і плати за
користування земельною ділянкою;

- оскільки, хоч у ст. 796 ЦК України і
йдеться про надання наймачеві права
користування земельною ділянкою, він
не стає суб`єктом земельних
правовідносин. Наймач з приводу
користування земельною ділянкою
знаходиться у правовідносинах
виключно з наймодавцем, а його права та
обов`язки, що стосуються користування
земельною ділянкою, входять до складу
його правовідносин з наймодавцем, що
виникли на підставі договору.

Оскільки права та обов`язки наймача
будівлі, іншої капітальної споруди (їх
окремої частини) не виходять за межі
зобов`язань, що виникли на підставі
договору найму, на наймача не можуть
бути покладені обов`язки щодо сплати
земельного податку.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які посилається як на підставу вимог
і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

З огляду на вищевикладені обставини
справи, з урахуванням положень чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
заявлених позивачем позовних вимог, у
зв'язку з чим відмовляє в їх
задоволенні.

Згідно ст. 49 ГПК України, за умови
відмови судом в задоволенні позовних
вимог, витрати, пов'язані зі сплатою
судового збору, покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної
сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Суддя
Ю.І. Мостепаненко

Повне рішення складено 01 грудня 2014 р.