м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
міста Києва у складі головуючого судді
Чинчин О.В., при секретарі судового
засідання Бігмі Я.В., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу
за позовом Заступника
прокурора Оболонського району м. Києва
в інтересах держави в особі Київської
міської ради до Публічного
акціонерного товариства Київський
завод реактивів, індикаторів та
аналітичних препаратів "РІАП"
провнесення змін до договору оренди
від Прокуратури: Лисенков М.О.
від Позивача: Козак А.Л. (представник за
від Відповідача: Льовочкіна В.М.
(представник за Довіреністю);
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Заступник прокурора Оболонського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради (надалі
також - «Позивач») звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства Київський завод реактивів,
індикаторів та аналітичних препаратів
"РІАП" (надалі також - «Відповідач») про
внесення змін до пункту 4.2. Договору
оренди земельної ділянки від 18.06.2004
26.07.2004 року, укладеного між Київською
міською радою та Відкритим акціонерним
товариством «Київський завод
реактивів, індикаторів та аналітичних
препаратів», шляхом викладення в
наступній редакції: «Річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3% (три
відсотки) від її грошової оцінки».
Позовні вимоги вмотивовано тим, що
18.06.2004 року між Київською міською радою
(орендодавець) та Відкритим
акціонерним товариством «Київський
завод реактивів, індикаторів та
аналітичних препаратів» (орендар)
укладено Договір оренди земельної
ділянки, зареєстрований Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
відповідно до умов якого сторони
погодили, що орендодавець за Актом
приймання-передачі передає, а орендар
приймає в оренду (строкове платне
користування) земельну ділянку,
визначену Договором. Пунктом 4.2.
Договору визначено, що річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 1,5 відсотка
від її нормативної грошової оцінки.
Прокурор зазначає, що 28.02.2013 р.
Київською міською радою прийнято
рішення №899146 "Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру орендної
плати у відповідність до положень 288
Податкового кодексу України",
відповідно до якого орган місцевого
самоврядування вирішив внести зміни до
договорів оренди земельних ділянок в
частині річної орендної плати,
встановивши її у розмірі 3 % від
нормативної грошової оцінки та
покладено на орендарів обов'язок
забезпечити оформлення внесення
відповідних змін до договорів оренди
земельних ділянок. Так, зміна розміру
відсотків від грошової оцінки землі є
підставою для внесення змін до
договору в частині орендної плати.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 28.10.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/23511/14, судове засідання
призначено на 12.11.2014 р.

11.11.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

12.11.2014 року в судове засідання з'явився
представник прокуратури та
представник позивача. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Суд на місці ухвалив - задовольнити
клопотання Відповідача про
відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
неявкою представника відповідача в
судове засідання, невиконанням
Відповідачем вимог ухвали суду про
порушення провадження по справі,
клопотанням Відповідача про
відкладення розгляду справи, Ухвалою
Господарського суду м. Києва від 12.11.2014
року відкладено розгул справи на 26.11.2014
року.

26.11.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від
Відповідача документи на виконання
вимог Ухвали суду про порушення
провадження у справі та Заперечення на
позовну заяву, в яких зазначено, що
жодних клопотань, пропозицій чи
проектів додаткових угод щодо внесення
змін у договір від Позивача не
надходило. Тобто, заінтересована особа
- Позивач, не зверталась з відповідними
вимогами.

В судовому засіданні 26.11.2014 року
представники Прокуратури та Позивача
підтримали вимоги та доводи позовної
заяви. Представник Позивача подав
письмові пояснення, в яких зазначено,
що Департаментом земельних ресурсів
направлено Відповідачу лист від 17.07.2013
року № 05704-15405, в якому останнього було
повідомлено про встановлення нового
розміру орендної плати та встановлення
порядку внесення змін до договору
оренди. Представник Відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив
та подав додаткові документи.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 26 листопада 2014
року, на підставі статті 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено вступну та
резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

18.06.2004 року між Київською міською радою
(орендодавець) та Відкритим
акціонерним товариством «Київський
завод реактивів, індикаторів та
аналітичних препаратів» (орендар)
укладено Договір оренди земельної
ділянки, зареєстрований Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) 26.07.2004 року за № 78-6-00190
(надалі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що
орендодавець, на підставі п.10 рішення
Київської міської ради від 24.04.2003 року
за №412/572, за Актом приймання-передачі
передає, а орендар приймає в оренду
(строкове платне користування)
земельну ділянку, визначену Договором.

Відповідно до пункту 2.1. Договору,
об'єктом оренди відповідно до Договору
є земельна ділянка на наступними
характеристиками: місце розташування -
вул. Корабельна, 5 в Оболонському районі
м. Києва; розмір - 2,6537 га.; цільове
призначення - для експлуатації та
обслуговування комплексу
адміністративно-виробничих будівель і
споруд; кадастровий номер -
:78:136:0001.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що річна
орендна плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 1,5 відсотка
від її нормативної грошової оцінки.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Прокурор зазначає, що 28.02.2013 р.
Київською міською радою прийнято
рішення №899146 "Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру орендної
плати у відповідність до положень 288
Податкового кодексу України",
відповідно до якого орган місцевого
самоврядування вирішив внести зміни до
договорів оренди земельних ділянок в
частині річної орендної плати,
встановивши її у розмірі 3 % від
нормативної грошової оцінки та
покладено на орендарів обов'язок
забезпечити оформлення внесення
відповідних змін до договорів оренди
земельних ділянок. Так, зміна розміру
відсотків від грошової оцінки землі є
підставою для внесення змін до
договору в частині орендної плати.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Заступника прокурора
Оболонського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Статтею 2 Земельного кодексу України
визначено, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Земельні відносини, відповідно до
статті 3 Земельного кодексу України,
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

За приписами статті 21 Закону України
"Про оренду землі" (в редакції, чинній на
момент укладення спірного договору)
річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, надходить
до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою за розмір земельного податку, що
встановлюється Законом України "Про
плату за землю".

За приписами статті 30 Закону України
"Про оренду землі", зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Також, суд зазначає, що на момент
укладення спірного договору розміри та
порядок плати за використання
земельних ресурсів, а також напрями
використання коштів, що надійшли від
плати за землю, відповідальність
платників та контроль за правильністю
обчислення і справляння земельного
податку регулювались Законом України
"Про плату за землю" (чинний на момент
укладення спірного договору), статтею 2
якого встановлено, що плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

З 01.01.2011 р. набрав чинності Податковий
кодекс України, положеннями якого
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою 3 відсотків
нормативної грошової оцінки.

За приписами статті 289 Податкового
кодексу України, для визначення
розміру податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом; а
також у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору (ст. 652 Цивільного кодексу
України).

Нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу
України визначено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України
статтею 188 якого передбачено, що зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до статті 632 Цивільного
кодексу України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

В той же час, проаналізувавши положення
законодавства України, Суд дійшов
висновку, що як на момент укладення
спірного договору, так і на момент
розгляду спору в суді, орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності була/є
регульованою ціною, що, в свою чергу,
свідчить про наявність підстав для
перегляду розміру орендної плати - у
разі законодавчої зміни її граничного
розміру.

Рішенням Київської міської ради від
28.02.2013 р. № 899146 "Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру орендної
плати у відповідність до положень 288
Податкового кодексу України"
передбачено внесення змін до договорів
оренди земельної ділянки в частині
орендної плати.

З метою однакового і правильного
застосування господарськими судами
норм матеріального і процесуального
права у розгляді справ у спорах, що
виникають із земельних відносин,
Пленум Вищого господарського суду
України надав роз'яснення у формі
постанови № 6 від 17.05.2011 р. "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин", у п. 2.18. якої зазначається, що
вирішення спорів про внесення змін до
договору пов'язане із застосуванням
положення частини першої статті 626
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої договір є узгодженим
волевиявленням двох або більше сторін,
і тому суд не може зобов'язати іншу
сторону договору внести зміни до нього.
Отже, зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Згідно із п. 2.19 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011 р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.
Оскільки відповідно до частини першої
статті 188 Господарського кодексу
України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, внесення змін до
договору оренди землі у разі зміни
ставок орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів
уповноваженим органом повинно
здійснюватися з дотриманням порядку,
визначеного цією статтею
Господарського кодексу України. У разі
не досягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, згідно із позицією
Верховного Суду України, що викладена у
постанові від 20.11.2012 р. у справі №
28/5005/640/2012 з посиланням на рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2002
р. надсилання пропозиції відповідачу
про внесення змін до спірного договору
оренди є виключно правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
вимог ст. 188 Господарського кодексу
України щодо обов'язку надсилання
іншій стороні пропозицій про зміну
умов договору оренди земельної ділянки
не позбавляє його права звернутися до
суду з позовом до відповідача про зміну
умов договору за наявності спору, тобто
відсутності згоди на зміну умов
договору.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, враховуючи положення норм
чинного законодавства України та
приймаючи до уваги фактичні обставини
справи, Суд приходить до висновку, що
позовні вимоги Заступника прокурора
Оболонського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Заступника прокурора
Оболонського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради - задовольнити повністю.

2. Внести зміни до пункту 4.2. Договору
оренди земельної ділянки від 18.06.2004
року, зареєстрованого за № 78-6-00190 від
26.07.2004 року, укладеного між Київською
міською радою та Відкритим акціонерним
товариством «Київський завод
реактивів, індикаторів та аналітичних
препаратів», шляхом викладення в
наступній редакції: «Річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3% (три
відсотки) від її грошової оцінки».

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства Київський завод реактивів,
індикаторів та аналітичних препаратів
"РІАП" (04080, м.Київ, ВУЛИЦЯ КОРАБЕЛЬНА,
будинок 5, Ідентифікаційний код
юридичної особи 05761293) в дохід
Державного бюджету України 1 218, 00 (одну
тисячу двісті вісімнадцять грн. 00 коп.)
грн. судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 28 листопада 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин