ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.11.14р. Справа № 904/6907/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма
"БІЗНЕСКОНТАКТ", м.Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за
договором поставки в розмірі 117 184,25 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Представники:

від позивача: Водоп'янов С.В., дов. від
06.03.2014 року б/н

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою про стягнення
заборгованості в розмірі 117 184,25 грн.
Позовні вимоги, мотивовані порушенням
з боку Відповідача господарського
зобов'язання встановленого умовами
договору поставки № КР01/09 від 01.09.2013
року.

Відповідач явку уповноваженого
представника в судові засідання не
забезпечив, витребуваних доказів не
надав. Поштові конверти з ухвалами суду
від 11.09.2014 року та 09.10.2014 року, які
направлялись на адресу Відповідача
повернулись до суду з поштовими
відмітками "за закінченням терміну
зберігання". Згідно Спеціального
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом (а.с. а.с. 40-41)
адреса Відповідача відповідає адресі,
що вказана у позовній заяві. Таким
чином, суд дійшов висновку, що про
розгляд справи Відповідач
повідомлений належним чином, про що
свідчать реєстри поштових відправлень
№ 5 від 03.11.2014 року, № 93 від 12.11.2014 року.

Згідно ст. 75 ГПК України суд вважає
можливим розглянути справу за наявними
в ній матеріалами.

25.11.2014 року позивачем подано клопотання
про розгляд справи без участі його
представника.

В судовому засіданні 25.11.2013 року
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення згідно зі ст.
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, який
був присутній в попередніх судових
засіданнях, дослідивши подані докази,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.014 року між Позивачем
(Постачальником) та Відповідачем
(Покупцем) укладено договір поставки №
КР01/09 (надалі - Договір).

Згідно п.п. 1.1., 1.2. Договору Постачальник
зобов'язався в обумовлений договором
строк передати Покупцю Товар, а
Покупець зобов'язався прийняти товар
та оплатити його (п.п.1.1., 1.2. Договору).

Відповідно до п.п.1.3., 1.5. Договору,
найменування, ціна та кількість Товару,
що поставляється, визначаються у
видаткових накладних, які є невід'ємною
його частиною. Право власності на Товар
переходить від Постачальника до
Покупця в момент підписання Сторонами
відповідної накладної, яка є
підтвердженням передачі продукції у
власність Покупця.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що
розрахунки по Договору здійснюються
Покупцем з відстроченням 7 календарних
днів з дати поставки товару і переходу
права власності на товар від
Постачальника до Покупця.

В позовній заяві Позивач зазначає, що в
період з 03.09.2013 по 03.12.2012 передав у
власність Відповідача газети та
журнали на суму 143 380 грн. 81 коп. В період
з 11.09.2013 по 18.02.2014 Відповідач повернув
Позивачу товар на суму 21 196 грн. 56 коп.
Відповідач частково здійснив оплату
товару в розмірі 5000 грн., у зв'язку з чим,
Відповідач має заборгованість перед
Позивачем в розмірі 117 184 грн. 25 коп.

Ухвалами суду від 09.10.2014 року, 30.10.2014
року та 10.11.2014 року Позивача зобов'язано
надати видаткові накладні, за якими
здійснювалися поставки товару,
стягнення вартості якого є предметом
даного спору.

Позивач зазначені вище докази суду не
надав, пояснив, що вказана документація
була знищена під час пожежі, яка
сталася на складі підприємства 03.04.2014
року, в підтвердження чого надав акт
від 04.04.2014, складений працівниками
підприємства, та акт про пожежу від
03.04.2014 року.

Суд критично ставиться до вказаних
пояснень Позивача, адже наданий ним акт
від 04.04.2014 року, складено з порушенням
вимог Постанови КМУ від 26.12.2003 № 2030
„Про порядок обліку пожеж і їх
наслідків", зокрема, без участі
представника територіального органу
ДСНС. Що стосується акту про пожежу від
03.04.2014, то згідно наведених у ньому
даних, під час пожежі, яка сталася в
приміщеннях Позивача, було пошкоджено
кондиціонер БК, даних щодо пошкодження
або знищення бухгалтерської
документації, акт не містить.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Згідно з ч. 2
ст. 34 Господарського процесуального
кодексу України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

При цьому, первинні документи повинні
мати обов'язкові реквізити та містити
дані, що дають змогу ідентифікувати
особу, яка брала участь у здійсненні
господарської операції.

Документами, які є підставою для
оприбуткуванню товару, є накладні та
товарно-транспортні накладні, що
являються підставою для внесення
запису в облікові бухгалтерські
регістри.

В той же час, Позивачем не надано
належних доказів, в підтвердження
факту поставки товару на користь
Відповідача в рамках договору № КР01/09
від 01.09.2013 року, та відповідно не
доведено, що в період з 03.09.2013 по 03.12.2012
між сторонами відбувались
господарські операції з
поставки/передачі товару.

Не доведення Позивачем обставин, на які
він посилається в обґрунтування своїх
вимог, є підставою для відмови в
задоволенні позову про стягнення
заборгованості в сумі 117 184 грн. 25 коп.

Суд не приймає до уваги надані
Позивачем податкові накладні та
квитанції про отримання електронного
файлу податковою інспекцією, виходячи
з того, що в силу положень чинного
законодавства безпосередньо первинні
документи є підставою для формування
фінансової та податкової звітності
підприємства, а не навпаки.

За відсутності первинних документів,
як підстави для формування податкової
звітності та відображення у ній
вчинених господарських операцій, дані
декларацій, поданих до податкового
органу, не можуть бути доказом
відвантаження/отримання товару.

Більш того, наявність податкової
звітності не виключає можливості її
уточнення (корегування) в майбутніх
податкових періодах у разі
самостійного виявлення платником
податків помилок в поданих деклараціях
(ст. 50 Податкового кодексу України).

Згідно приписів ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 01.12.2014

Суддя О.В. Ліпинський