ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р.Справа № 922/5085/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула
Д.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Старобільський
елеватор", м. Старобільськ; до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальності імені
Енгельса, с. Кам"янка; про стягнення
107.161,13 грн. за участю представників:

позивача - Русінова О.М., довіреність №
1214 від 20.12.2014 р.;

відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Старобільський
елеватор" 05.11.2014 р. звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовом до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальності імені
Енгельса про стягнення заборгованості
у розмірі: за договором про надання
послуг №72 від 10.02.2014 року - 83.870,75 грн.;
інфляційних втрат у сумі 10.735,46 грн.; 3%
річних від суми боргу за весь час
прострочення у сумі 1.539,76 грн.; пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення у сумі 11.015,16
грн., - всього стягнути 107.161,13 грн.

В обгрунтування позову вказує на
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов"язань за договором про
надання послуг від 10.02.2014 року № 72 в
частині повної та своєчасної оплати
послуг наданих позивачем, а саме п.2.5.
договору, у зв"язку з чим, окрім суми
основного боргу, відповідачу
нараховані 3% річних, інфляційні втрати
- на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, та
пеня - на підставі п. 5.2. договору; в
якості правових підстав вказує на
норми ст. ст. 193, 229 ГК України, ст. ст. 526,
530, 610, ч.1 ст. 611, ст. ст. 611, 625 ЦК України.

Представник позивача у судовому
засіданні 02.12.2014 року підтримав позовні
вимоги в повному обсязі та наполягає на
задоволенні позову, звернувся з
клопотанням про доручення до
матеріалів справи доказів, поданих за
супровідним листом № 1256 від 21.11.2014р. (вх.
№ 41771 від 24.11.2014р.), на виконання ухвали
суду про порушення провадження у
справі, які досліджені судом та
долучені до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання 02.12.2014 р.
свого представника не направив, відзив
на позов та докази на виконання ухвали
суду про порушення провадження у
справі не надав. Разом з тим, відповідач
звернувся до суду з клопотанням про
відкладення розгляду справи (надійшло
факсом за вх. № 42971 від 02.12.2014р.), у якому,
у зв"язку з відрядженням представника
позивача, просить суд відкласти
розгляд справи.

Вирішуючи це клопотання суд виходить з
наступного. Згідно ст. 77 ГПК України
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. При цьому
зі змісту норми цієї статті вбачається,
що питання про те, що певні обставини
перешкоджають розгляду справи,
вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи. Так, якщо
представники сторін чи інших учасників
судового процесу не з'явилися в судове
засідання, а суд уважає, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення, він може, не
відкладаючи розгляду справи, вирішити
спір по суті.

За висновками суду у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору та є необхідними для прийняття
повного і обґрунтованого судового
рішення, внаслідок чого справа
розглядається відповідно до норм ст. 75
ГПК України.

Водночас, суд зазначає, що підстави,
зазначені відповідачем в
обгрунтування свого клопотання про
відкладення розгляду справи, не
підтверджені жодними доказами, не
вказано ані прізвища представника
відповідача, ані підстав для його
відрядження, ані взагалі підстав з яких
відповідач вважає необхідним
відкласти розгляд справи - наявність
доказів на спростування обставин,
повідомлених позивачем у позові, повна
або часткова оплата заборгованості
тощо, суд відмовляє в задоволенні
вказаного клопотання як
необгрунтованого.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно дослідивши
надані учасниками судового процесу
докази і таким чином з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд
установив наступне.

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Старобільський
елеватор» (виконавець) та
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю імені
Енгельса (замовник) укладено Договір
про надання послуг від 10.02.2014 р. № 72 (а.с.
11-13), згідно умов якого виконавець
зобов'язався за завданням замовника
протягом установленого в договорі
строку надавати за плату послуги із
розвантаження та завантаження
мінеральних добрив, а замовник
зобов'язався оплатити надані послуги.

Відповідно до умов Договору оплата
послуг здійснюється замовником
протягом трьох банківських днів з
моменту виставленого рахунку (п. 2.5.
Договору), форма оплати послуг
замовником здійснюється шляхом
передплати 100% вартості послуг па
розрахунковий рахунок Виконавця
згідно виставленого останнім рахунку
(п. 2.6. договору).

Здавання та приймання послуг
оформлюється актами здачі - приймання
робіт (надання послуг), які
підписуються повноважними
представниками сторін та скріплюються
печатками (п.2.9. договору). У
відповідності до пункту 2.10 договору
підписання акта приймання - передачі
послуг представником Замовника є
підтвердженням відсутності претензій
з його боку до наданих послуг.

Факт виконання позивачем своїх
зобов"язання за договором на суму 86.544,82
грн. підтверджується актами здачі -
приймання робіт (надання послуг) № 30
від 19.03.2014 р. на суму 24.891,16 грн. (а.с. 14), №
35 від 24.03.2014 року на суму 50.142,78 грн. (а.с.
15) та № 41 від 27.03.2014 р. на суму 11.510,88 грн.
(а.с. 16), які підписані сторонами і
скріплені їх печатками.

Для оплати послуг відповідачу були
виставлені наступні рахунки на оплату:
№ 31 від 19.03.2014 р., № 35 від 24.03.2014 р. та № 41
від 27.03.2014 р. (а.с. 17-19).

Відповідач виконав свої зобов'язання
по оплаті послуг лише частково, а саме
31.03.2014 р. сплатив грошові кошти в сумі
2.674,07 грн. (бухгалтерська довідка № 25
від 31.03.2014 р., а.с. 46), у зв'язку з чим сума
заборгованості відповідача перед
позивачем становить 83.870,75 грн.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на розсуд та за
погодженням сторін, та умов, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства, договір
укладений (підписаний сторонами) є
обов'язковим для виконання кожної із
сторін.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

За таких обставин, враховуючи, що факт
надання позивачем відповідачу послуг
підтверджується матеріалами справи, не
спростований відповідачем у
відповідності до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК
України, докази оплати наданих послуг
матеріали справи не містять, - позов про
стягнення 83.870,75 грн. заборгованості за
договором про надання послуг від 10.02.2014
р. № 72 підлягає задоволенню.

В силу ч.2 ст.20 ГК України захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється, зокрема,
шляхом застосування до особи, яка
порушила право, штрафних санкцій, а
також іншими способами, передбаченими
законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача або
підтверджували сплату вартості
отриманих послуг у строк, встановлений
п. 2.5.Договору.

Таким чином суд дійшов висновку про те,
що позивачем правомірно заявлено до
стягнення суму трьох відсотків річних
у розмірі 1.539,76 грн. та інфляційних
втрат у розмірі 10.735,46 грн. за період з
24.03.2014 р. по 04.11.2014 р. (початок
нарахування визначено позивачем за
рахунком № 31 від 19.03.2014 р. з 24.03.2014р., за
рахунком № 35 від 24.03.2014 р. - з 28.03.2014 р. та
за рахунком № 41 від 27.03.2014 р. - з 01.04.2014 р.).

Перевіривши правильність нарахування
3% річних та інфляційних втрат
(розрахунок а.с. 24, 25), суд дійшов
висновку, що дане нарахування не
суперечить вимогам чинного
законодавства України, відповідає
наданому розрахунку, тому позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що у
разі несвоєчасної оплати за надані
послуги без порушень умов цього
договору за послуги замовник сплачує
виконавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла на день
виконання зобов"язань, обчислену від
несплаченої в строк суми за кожний день
прострочення.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і у
встановлений строк, відповідачем дані
строки порушені, в зв'язку з чим він
повинен нести відповідальність,
передбачену умовами договору (п.5.2.), з
врахуванням вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", у
вигляді сплати пені, що за період з
24.03.2014 р. по 04.11.2014р. становить 11.015,16 грн.
(розрахунок а.с. 26-27, 43).

Судом встановлено, що відповідач
порушив свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати за надані позивачем
послуги, відповідальність у вигляді
пені передбачена умовами договору, а
тому позов про стягнення 11.015,16 грн. пені
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати у даній справі, що складаються
з 2.143,22 грн. судового збору,
покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст. 193 ГК України, ст. ст. 11, 509,
526, 530, 611, 612, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 33, 34,
43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю імені Енгельса (вул.
Пульного, 2 с. Кам'янка, Новопсковський
район, Луганська область, 92332, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Старобільський елеватор» (вул. 1
Травня, 4, м. Старобільськ, Луганська
область, 92700, )
заборгованість у розмірі: за договором
про надання послуг №72 від 10.02.2014 року -
83.870 гривень 75 коп. (вісімдесят три
тисячі вісімсот сімдесят гривень 75
коп.) з урахуванням ПДВ, інфляційні
втрати у сумі 10.735 гривень 46 коп. (десять
тисяч сімсот тридцять п'ять гривень 46
коп.), 3% річних від суми боргу за весь
час прострочення у сумі 1.539 гривень 76
коп. (одна тисяча п 'ятсот тридцять дев
'ять гривень 76 коп.), пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день прострочення у сумі 11.015
гривень 16 коп. (одинадцять тисяч
п'ятнадцять гривень 16 коп.).; всього
стягнути 107.161 гривню 13 коп. (сто сім
тисяч сто шістдесят одну гривню 13 коп.).;
та судові витрати за сплату судового
збору у розмірі 2.143 грн. 22 коп. (дві
тисячі сто сорок три гривні 22 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 03.12.2014 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/5085/14/