ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р.
Справа № 908/2724/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новиковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Іванчик О.М. за дорученням №
9151/27 від 31.12.2013 року

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
відповідача (вх. № 3735 З/1-32) на рішення
господарського суду Запорізької
області від 14 жовтня 2014 року у справі

за позовом Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії концерну «МТМ»
Жовтневого району, м.Запоріжжя

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Пірамода», м.
Запоріжжя

про стягнення 23698,60 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 14 жовтня 2014
року (суддя Азізбекян Т.А.) позовні
вимоги задоволено. Стягнуто з ТОВ
"Пірамода" на користь Концерну "Міські
теплові мережі" 20 098 грн. 47 коп.
основного боргу, 1 153 грн. 21 коп.- пені, 457
грн. 77 коп. - 3% річних, 1 989 грн. 15 коп.
інфляції та 1 827 грн. 00 коп. судового
збору (а.с.98-100).

Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Запорізької
області від 14 жовтня 2014 року скасувати
та прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити. Вказує на те, що позивач не
довів належними доказами надання
відповідачу теплової енергії за
Договором купівлі-продажу № 600247, що
свідчить про невиконання позивачем
умов вказаного Договору (а.с.105-107).

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу вказує на те, що скарга не
підлягає задоволенню з тих підстав, що
оскаржене рішення прийняте при повному
та всебічному з'ясуванні обставин
справи, воно є обґрунтованим і
відповідає як фактичним обставинам,
так і вимогам чинного законодавства.
Вказує на те, що теплоносій на
приміщення відповідача подається
одночасно з житловим будинком,
балансоутримувачем якого є ЗДП
«Радіоприлад». Нарахування на
приміщення відповідача в період з
грудня 2012 року по квітень 2013 року
проводились на договірне навантаження,
з урахуванням кількості годин подачі
теплоносія та температурного режиму в
період нарахувань. В період з жовтня 2013
року по квітень 2014 року нарахування
проводились на теплове навантаження,
визначене в договорі № 600247 від 01.09.2006
року, пропорційно до теплового
навантаження на житловий будинок в
цілому, з урахуванням кількості
фактично спожитого тепла згідно
показників будинкового приладу обліку.
На цій підставі просить рішення
господарського суду Запорізької
області від 14 жовтня 2014 року залишити
без змін, а апеляційну скаргу залишити
без задоволення.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, 28.11.2014 року, через канцелярію
суду від нього надійшло клопотання (вх.
№ 11379), в якому відповідач просить
відкласти розгляд апеляційної скарги у
зв'язку з неможливістю прибуття у
судове засідання директора, який
перебуватиме у щорічній відпустці.
Представник відповідача, який підписав
клопотання, також не з'явився у судове
засідання (а.с. 126,127).

Розглянувши клопотання
відповідача, вислухавши думку
представника позивача, який
заперечував проти відкладення справи
та зазначив, що відповідач також не
являвся у засідання суду першої
інстанції, колегія суддів відмовила у
задоволенні клопотання відповідача у
зв'язку з необґрунтованістю, оскільки
він мав можливість направити у судове
засідання іншого представника.

Приймаючи до уваги належне
повідомлення сторін про час та місце
проведення судового засідання, колегія
суддів вважає можливим розглядати
апеляційну скаргу у справі відповідно
до ст.75 ГПК України без участі
представника відповідача за наявними в
матеріалах справи документами.

01.12.2014 року позивач подав через
канцелярію суду клопотання (вх.№ 11488)
про залучення до матеріалів справи
додаткових доказів на підтвердження
викладеного у відзиві на апеляційну
скаргу на рішення господарського суду
Запорізької області від 14.10.2014 року по
справі № 908/2724/14, а саме Листування з
балансоутримувачем та Звіти про
показники приладу обліку (а.с.126-139).

Статтею 101 ГПК України визначено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються апеляційним судом, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
подання суду першої інстанції з причин,
що не залежали від нього.

В обґрунтування заявленого
клопотання позивач вказує на те, що при
розгляді даної справи в суді першої
інстанції він надавав усні пояснення
стосовно підтвердження факту
отримання відповідачем теплової
енергії, яким чином проводились
нарахування за позовний період та
надавав оригінали відповідних
документів ( листування з
балансоутримувачем, звіти по приладу
обліку топю) для огляду у судовому
засіданні. В підтвердження своїх
пояснень подав письмові документи.

Розглянувши клопотання позивача
(вх.№ 11488), колегія суддів дійшла
висновку про його задоволення та
залучення до матеріалів справи
вказаних документів.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Запорізької
області норм матеріального та
процесуального права та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України, колегія
суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом
та вбачається з матеріалів справи,
01.09.2006 року між ТОВ «Піраміда»
(Споживач) та концерном "Міські теплові
мережі" в особі філії Концерну "Міські
теплові мережі" Жовтневого району"
(Теплопостачальна організація)
укладено Договір № 600247 купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді
(а.с.22-26).

Відповідно до п. 1.1. Договору
Теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання відпустити теплову
енергію в гарячій воді Споживачу, а
Споживач зобов'язується прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами(цінами) в терміни та порядку,
встановленими умовами цього договору
та додатками до договору, що є
невід'ємними частинами.

У п. 3.2.6. Договору зазначено, що
Споживач теплової енергії
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, які
передбачені Договором.

У п. 5.5 Договору зазначено, що при
відсутності приладів комерційного
обліку, обсяг теплової енергії
визначається розрахунковим способом
згідно з договірним тепловим
навантаженням, з урахуванням
середньомісячної температури
зовнішнього повітря, холодної води та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористовуючого обладнання
споживача у розрахунковому періоді).

Відповідно до п. 5.6. Договору, у разі
підключення Споживача без приладів
обліку теплової енергії до
центрального теплового пункту з
приладами комерційного обліку - від
загального споживання теплової
енергії, визначеної за приладами
комерційного обліку ЦТП, віднімаються
обсяги споживання теплової енергії,
визначені за показаннями приладів
комерційного обліку Споживачів,
підключених до ЦТП, а решта обсягу
спожитої теплової енергії
розподіляється Споживачу пропорційно
до його договірного максимального
теплового навантаження».

Згідно з п. 6.2. Договору сторони
розрахунковим періодом є календарний
місяць. Підставою для розрахунків
відповідача з позивачем, згідно п.6.3.
Договору, є рахунок та акт
приймання-передачі.

У п. 6.6. Договору зазначено, що
Споживач з 10 по 12 число місяця,
наступного за розрахунковим, повинен
отримати від Теплопостачальної
організації за адресою: вул. Артема,
буд. № 79а, документи за розрахунковий
період: рахунок фактуру, акт
приймання-передачі теплової енергії,
податкову накладну (платникам ПДВ).

Відповідно до п.п. 6.6.1, п. 6.6.2.
Договору, отриманий акт
приймання-передачі теплової енергії
повинен підписати, оформити належним
чином та повернути на адресу
Теплопостачальної організації на
протязі п'яти днів з дати отримання. В
разі неотримання акту
приймання-передачі, або обґрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін
встановлений п. 6.6.1 Договору, акт
підписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його Споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому період.

На підставі п. 6.3 Договору, Споживач
зобов'язаний до 25-го числа місяця,
наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію.

З Додатку № 1а до Договору
вбачається, що теплова енергія
відпускалась ТОВ «Піраміда» до
приміщень, розташованих за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Анголенко 14а (а.с.27).

З Актів отстеження від 16.01.2013 року
та 10.02.2014 року також вбачається, що
приміщення, яке займає ТОВ «Піраміда»,
знаходиться на 1-му поверсі та
підвальному приміщенні за адресою, по
приміщенню проходять транзитні
трубопроводи будинку. На ж/б
установлений прилад обліку СВТУ-10М,
теплоносій на приміщення відповідача
подається одночасно з житловим
будинком (а.с.83, 84).

Позивач вказує на те, що прилад обліку
не пройшов планову держповірку і його
було знято з обліку з жовтня 2011 року.
Нарахування на приміщення відповідача
в період з грудня 2012 року по квітень 2013
року проводились на договірне
навантаження, з урахуванням кількості
годин подачі теплоносія та
температурного режиму в період
нарахувань, відповідно до п. 5.5
Договору. У жовтні 2013 року будинковий
прилад обліку держповірено
балансоутримувачем та прийнято
Концерном «МТМ» на комерційний облік і
в період з жовтня 2013 року по квітень 2014
року нарахування відповідачу за
спожиту теплову енергію проводились на
теплове навантаження, відповідно до п.
5.6. Договору пропорційно до теплового
навантаження на житловий будинок в
цілому, з урахуванням кількості
фактично спожитого тепла згідно
показників будинкового приладу обліку.

З Реєстрів вихідної кореспонденції
вбачається, що позивач направляв на
адресу відповідача Рахунки та Акти
приймання-передачі теплової енергії за
спірний період (а.с.36-71).

Відповідач заперечень щодо нарахувань,
зазначених у рахунках та Актах
приймання - передачі теплової енергії
на адресу концерну «МТМ» не направляв,
що свідчить про фактичне погодження з
кількістю спожитої теплової енергії та
з сумами нарахованими позивачем до
оплати за відповідні періоди.

З копій банківських виписок про
надходження коштів на рахунок Концерну
«МТМ» вбачається, що відповідач
здійснював часткові оплати по
Договору, вказуючи в призначенні
платежу: «оплата за спожиту теплову
енергію у січні 2013 року, лютому 2013 року,
березні 2013 року», тобто за місяці, які
увійшли до позовного періоду, що
підтверджує факт виконання позивачем
умов Договору про постачання теплової
енергії та факт отримання відповідачем
теплової енергії (а.с.72-81).

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.
Вказані норми чинного законодавства
передбачають, що господарські
зобов'язання можуть виникати
безпосередньо з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У ст. ст. 216, 217, 218 Господарського
кодексу України зазначено, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання.

Приймаючи до уваги, що відповідач не
надав ні суду першої інстанції, ні суду
апеляційної інстанції доказів сплати
заборгованості за Договором № 600247
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді колегія суддів вважає, що
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про стягнення
з відповідача на користь позивача суми
основного боргу у розмірі 20098,47 грн.

Також позивачем заявлена вимоги про
стягнення з відповідача пені за
несвоєчасну оплату вартості отриманої
теплової енергії за загальний період з
26.11.2013 року по 30.07.2014 року у розмірі 1 153,21
грн.

Положеннями ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Ст. 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Ст. 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

В ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня.

Сторони в п. 7.2.8. Договору обумовили,
що у разі несплати або несвоєчасної
оплати Споживачем за теплову енергію
відповідно до терміну, встановленого п.
6.3. Договору, з наступного після
закінчення терміну сплати Споживачу
нараховується пеня у розмірі 0,5% від
суми простроченого платежу, але не
більше суми, обумовленої чинним
законодавством, за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що відповідачеві
нараховано пені у розмірі 1153,21 грн. за
період з 26.11.2013 року по 30.07.2014 року (а.с.19).

Приймаючи до уваги, що розрахунок
пені здійснений позивачем з
урахуванням вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та умов
Договору, колегія суддів дійшла
висновку про те, що вимоги позивача про
стягнення пені у розмірі 1153,21 грн. за
період з 26.11.2013 року по 30.07.2014 року
задоволені господарським судом першої
інстанції обґрунтовано.

Позивач також просив стягнути з
відповідача відповідно до чинного
законодавства 3% річних у розмірі 457,77
грн. та інфляційні у розмірі 1 989,15 грн.,
які господарський суд задовольнив.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимоги кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що відповідачеві
нараховано 3% річних за період з 26.01.2013
року по 30.07.2014 року у сумі 457,77 грн. та
інфляційні за період з лютого 2013 року
по червень 2014 року у сумі 1 989,15 грн.

Враховуючи неналежне виконання
відповідачем договірних зобов'язань та
приймаючи до уваги, що право позивача
щодо стягнення з відповідача 3% річних
та інфляційних збитків передбачене
діючим законодавством України, колегія
суддів вважає, що господарським судом
також обґрунтовано задоволено позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача 3%
річних у розмірі 457,77 грн. та інфляційні
у розмірі 1 989,15 грн.

Перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення в рішенні місцевого
господарського суду, колегія суддів
дійшла висновків про те, що місцевий
господарський суд розглянув всебічно,
повно та об'єктивно в судовому процесі
всі обставини справи в їх сукупності,
належним чином проаналізував
правовідносини, що виникли між
сторонами, та вірно застосував норми
матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
прийняте господарським судом рішення
відповідає статтям 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для його
скасування з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
господарського суду Запорізької
області від 14 жовтня 2014 року підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105
ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання представника відповідача
ТОВ «Пірамода» Вишнякова Д.О. про
відкладення розгляду апеляційної
скарги (вх. № 11379) залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 14 жовтня 2014
року у справі № 908/2724/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 08.12.2014
року.

Головуючий суддя
Шепітько І.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Медуниця О.Є.