ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Справа № 909/493/14

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -
головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Палій
В.В. (доповідач)

розглянув касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Галицька", м.
Івано-Франківськ,

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 26.06.2014

та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014

зі справи № 909/493/14

за позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" (далі - ПАТ "Страхова
компанія "АХА Страхування"), м. Київ,

до приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Галицька" (далі - ПАТ
"Страхова компанія "Галицька"), м.
Івано-Франківськ,

про стягнення 14 563, 38 грн.

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Страхова компанія "АХА
Страхування" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до ПАТ "Страхова компанія "Галицька" про
стягнення 14 563, 38 грн. у порядку переходу
до страховика прав страхувальника щодо
особи, відповідальної за заподіяні
збитки.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 26.06.2014 у
справі № 909/493/14 (суддя Шіляк М.А.), яке
залишено без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 (судді
Бонк Т.Б. - головуючий, Бойко С.М.,
Давид Л.Л.), позов задоволено з
посиланням на його обґрунтованість.

ПАТ "Страхова компанія "Галицька",
посилаючись на порушення попередніми
судовими інстанціями норм
процесуального права, просить суд
касаційної інстанції судові акти
попередніх інстанцій скасувати, а
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Сторони відповідно до статті 1114
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду скарги.

Відзиву на касаційну скаргу не
надходило.

Перевіривши на підставі
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи
правильність застосування ними норм
процесуального та матеріального права,
Вищий господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги з
урахуванням такого.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами у справі,
зокрема, встановлено, що:

- 08.02.2012 ПАТ "Страхова компанія "АХА
Страхування" як страховиком та
Мацьківим Ігорем Михайловичем як
страхувальником укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 17457Га/12иф (далі -Договір),
відповідно до умов якого страховик
взяв на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку сплатити
на користь страхувальника страхове
відшкодування; застрахованим
транспортним засобом згідно з
Договором є автомобіль марки Renault Logan
державний номерний знак АТ8455АХ, 2009 року
випуску;

- 07.12.2012 в Івано-Франківській
області смт Войнилів на вул. Шевченка
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю транспортного засобу марки
Honda, державний номерний знак ВХ9802АН,
яким керував Когут Ігор Ярославович, та
транспортного засобу марки Renault Logan,
державний номерний знак АТ8455АХ, який
стояв на узбіччі (належить
страхувальнику);

- постановою Калуського
міськрайонного суду
Івано-Франківської області від 24.12.2012 №
0908/6768/2012 визнано Когута І.Я. (водія
транспортного засобу марки Honda,
державний номерний знак ВХ9802АН) винним
у вчиненні правопорушення,
передбаченого статтею 124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, та до нього
застосовано адміністративне стягнення
у вигляді штрафу в розмірі 350,00 грн.;

- внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди застрахованому транспортному
засобу марки Renault Logan, державний
номерний знак АТ8455АХ завдано технічних
пошкоджень, які зазначені в протоколі
(акті) огляду транспортного засобу;

- відповідно до звіту від 27.12.2012 № 316
про оцінку вартості матеріального
збитку, завданого власнику колісного
транспортного засобу, станом на дату
оцінки 11.12.2012 оціночна вартість
матеріального збитку, спричиненого
власнику колісного транспортного
засобу марки Renault Logan 90L, реєстраційний
номер АТ8455АХ склала 33 705,38 грн., що
підтверджено ремонтною калькуляцією №
316 від 27.12.2012;

- згідно з рахунком від 27.12.2012 № 950
загальна вартість ремонтних робіт
транспортного засобу марки Renault Logan,
державний номерний знак АТ8455АХ та
вартість деталей склала 30 184,60 грн. з
ПДВ;

- у відповідності до страхового
акта від 03.01.2013 №1.002.12.06619/VESKО221
страховик визнав даний випадок
страховою подією та виплатив на
користь погодженої з страхувальником
організації 29 840,60 грн. страхового
відшкодування, що підтверджено
платіжним дорученням від 04.01.2013 №
;

- цивільна відповідальність
винуватця у ДТП - Когута І.Я. (водія
транспортного засобу марки Honda,
державний номерний знак ВХ9802АН) на
момент ДТП була застрахована в ПАТ
"Страхова компанія "Галицька" згідно з
полісом від 05.07.2012 № АВ/5379513
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів;

- позивач направив відповідачу
претензію від 21.08.2013 № РГ/06619/13/5 про
відшкодування збитків у порядку
регресу на суму 29 840,60 грн.;

- станом на 05.05.2014 відповідачем
перераховані позивачу кошти в розмірі
14 277,22 грн.

Причиною виникнення спору зі
справи є питання стосовно наявності чи
відсутності підстав для стягнення з
ПАТ "Страхова компанія "Галицька"
14 563, 38 грн. у порядку переходу до
страховика прав страхувальника щодо
особи, відповідальної за заподіяні
збитки.

Відповідно до статті 27 Закону України
"Про страхування" та статті 993
Цивільного кодексу України (далі -ЦК
України) до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, в межах
фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, як вірно встановлено судом
апеляційної інстанції, у даному
випадку виникли відносини суброгації,
а саме перехід права вимоги від
страхувальника (вигодонабувача) до
страховика. При суброгації нове
зобов'язання із відшкодування збитків
не виникає, - відбувається заміна
кредитора: потерпілий (а ним є
страхувальник або вигодонабувач)
передає страховику своє право вимоги
до особи, відповідальної за
спричинення шкоди. Внаслідок цього
страховик виступає замість
потерпілого. Особою, відповідальною за
завдані збитки, може бути як
безпосередній заподіювач шкоди, так і
страхова компанія, відповідальна за
останнього (аналогічна правова позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України від 04.11.2014 у справі № 910/17223/13).

У порядку суброгації страховик
може стягнути лише ту суму, яку він сам
виплатить страхувальнику.

Оскільки цивільно-правова
відповідальність заподіювача шкоди
застрахована відповідачем, то особою,
відповідальною за завдані у даному
випадку збитки, у межах, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, є саме
відповідач.

З огляду на викладене позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування, оскільки може
реалізувати своє право безпосередньо
шляхом подачі позову до суду
(аналогічна правова позиція викладена
у постанові Верховного Суду України
від 04.11.2014 у справі № 910/17223/13).

За наведених обставин місцевий та
апеляційний господарські суди: повно
та всебічно дослідивши обставини
справи, перевіривши їх поданими
сторонами доказами, яким надали
необхідну оцінку, в цілому з
дотриманням наведених норм
матеріального та процесуального права,
встановивши, що до позивача в межах
фактичної виплаченої потерпілому суми
за договором добровільного
страхування перейшло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяну у
дорожньо-транспортний пригоді шкоду,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована відповідачем,
врахувавши, що відповідач за договором
страхування відповідальності надав
згоду на прийняття обов'язку сторони
боржника у деліктному зобов'язанні,
якщо воно виникне, - дійшли
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позову.

Допущена судом першої інстанції
помилка у кваліфікації спірних
правовідносин як регресу, за яким одне
зобов'язання замінює собою інше, але
переходу прав від одного кредитора до
іншого не відбувається, в кінцевому
підсумку не вплинула на правильність
вирішення спору місцевим
господарським судом. До того ж
апеляційним господарським судом у
прийнятті постанови виправлено
зазначену помилку та вірно
кваліфіковано спірні правовідносини
як суброгацію із наведенням
відповідного мотивування.

Доводи ПАТ "Страхова компанія
"Галицька" щодо заподіяння 07.12.2012
матеріальних збитків потерпілому
двічі, у зв'язку з чим відповідач
повинен відшкодувати лише той збиток,
який завданий потерпілому його
страхувальником (вперше 07.12.2012
автомобіль потерпілого під час
ожеледиці виїхав у кювет, вдруге 07.12.2012
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля марки Honda,
державний номерний знак ВХ9802АН),
обґрунтовано спростовані апеляційним
господарським судом з посиланням на
відсутність належних та допустимих
доказів на підтвердження позиції
відповідача щодо заподіяння
потерпілому збитків у першому ДТП та
недоведеність відповідачем критеріїв
пропорційності у здійсненні власного
розрахунку відшкодування.

Посилання ПАТ "Страхова компанія
"Галицька" на те, що винними особами у
ДТП, яке мало місце 07.12.2012, визнано як
Когута І.А., який керував транспортним
засобом - автомобілем марки Honda
державний номерний знак ВХ9802АН, так і
Чучумая Д.І. -директора
"Калушрайавтодор" за порушення правил
утримання автодоріг і вулиць, що
призвело до створення
дорожньо-транспортної пригоди
(постанова Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
08.02.2013 у справі № 345/252/13-п), Вищий
господарський суд України вважає
доречними, проте скаржником не
враховано, що особи, які спільно
заподіяли шкоду, тобто заподіяли
неподільну шкоду взаємопов'язаними,
сукупними діями або діями з єдністю
наміру згідно з приписами статті 1190 ЦК
України несуть солідарну
відповідальність перед потерпілим.
Солідарний характер відповідальності
осіб, які спільно завдали шкоду,
пояснюється неподільністю результату
їхніх шкідливих дій (бездіяльності) та
необхідності створення умов для
поновлення порушеного права
потерпілого. У зв'язку з наведеним
позивач за своїм вибором має право
вимагати здійснення відшкодування в
порядку суброгації частково або в
повному обсязі як від усіх осіб, які
спільно завдали шкоду, разом, так і від
будь-кого з них окремо, а відповідач, у
свою чергу, згідно з приписами статті 38
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників
транспортних засобів" має право на
регресний позов після виплати
страхового відшкодування.

Таким чином, рішення місцевого
господарського суду та постанова
апеляційного господарського суду зі
справи відповідають встановленим ними
фактичним обставинам, прийняті в
цілому з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
та передбачені законом підстави для їх
скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 26.06.2014
та постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 07.10.2014 зі
справи № 909/493/14 залишити без змін, а
касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Галицька" - без задоволення.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
В. Палій