Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
________________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
УХВАЛА

"04" грудня 2014 р. Справа № 906/1367/14.

Господарський суд Житомирської
області у складі:

Судді: Машевської О.П.

Розглянувши заву В.о. Коростенського
міжрайонного прокурора від 03.12.14р. №
06-33/4870вих-14 про вжиття заходів до
забезпечення позову у справі

За позовом: В.о. Коростенського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні прокурора як позивача
Державної інспекції сільського
господарства України в Житомирській
області ( м. Житомир)

До: 1. Коростенської міської ради (м.
Коростень)

2. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м.
Коростень)

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів Управління
Держземагентства у Коростенському
районі Житомирської області

про визнання протиправними та
скасування п.1 рішення Коростенської
міської ради №1197 від 28.08.2013, рішення
№1235 від 10.10.2013, визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

В.о. Коростенського міжрайонного
прокурора в інтересах держави подав
позов до Коростенської міської ради та
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
визнання протиправними та скасування
п.1 рішення Коростенської міської ради
№1197 від 28.08.2013, рішення №1235 від 10.10.2013,
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки, зобов'язання
вчинити певні дії.

Зокрема, прокурор просить суд
зобов'язати відповідача -2 винести за
межі прибережної смуги з урахуванням
її нормативної ширини в 50 м капітальну
одноповерхову споруду (ІНФОРМАЦІЯ_1),
яка розміщена за адресою АДРЕСА_1

В обґрунтування позовної вимоги про
винесення капітальної споруди за межі
прибережної захисної смуги прокурор
посилається на ч.3 ст. 61 Земельного
кодексу України, згідно якої не
придатні для експлуатації споруди, а
також ті, що не відповідають
встановленим режимам господарювання,
підлягають винесенню з прибережних
захисних смуг.

В засіданні суду 04.12.2014року прокурор
заявив про вжиття заходів до
забезпечення позову шляхом заборони
фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1
вчиняти будь-які дії, спрямовані на
реєстрацію права власності на
капітальну одноповерхову споруду
"ІНФОРМАЦІЯ_1", яка розміщена за адресою:
АДРЕСА_1, а також заборони органам
державної реєстрації прав вчиняти
будь-які дії щодо реєстрації права
власності на вищезазначену будівлю.

В обґрунтування підстав вжиття
вищезазначених заходів забезпечення
позову прокурор посилається на те, що
оскільки у відповідача -2 є реальна
можливість зареєструвати право
власності на вищезазначену будівлю, це
унеможливить виконання рішення
господарського суду в частині
винесення будівлі за межі прибережної
смуги.

Господарський суд не знайшов підстав
для задоволення заяви про
забезпечення позову, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Таким чином, вжиття заходів до
забезпечення позову є правом суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Господарського
процесуального кодексу України, позов
забезпечується, зокрема, забороною
відповідачеві вчиняти певні дії та
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення
позову (ст.66 ГПК України), господарський
суд враховує, серед іншого,
адекватність заходу до забезпечення
позову, тобто наявність зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги (п. 1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" ( далі - Постанова № 16).

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається.

Водночас адекватність заходу
забезпечення позову не є достатнім
критерієм для його вжиття, оскільки
умовою застосування заходів до
забезпечення позову є також
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу у
відповідних спірних правовідносинах.

Земельна ділянка з кадастровим
номером :01:016:0203 (цільове
призначення Е.07.01 (для будівництва та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення), площа 0,1536га) , що
знаходиться по АДРЕСА_1, належить до
комунальної власності міста Коростеня.

Актом обстеження земельної ділянки
від 02.02.14року № 373/21 встановлено та
зафіксовано на місцевості ( в натурі)
розташування капітальної будівлі
"ІНФОРМАЦІЯ_1" на відстані 19 м від
берегової лінії ( узрізу води) річки Уж,
тобто, в межах прибережної захисної
смуги.

В свою чергу, матеріали справи
свідчать, що 13.02.14року за № 51
Інспекцією Державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області зареєстрована
Декларація про готовність об'єкта до
експлуатації , а саме приміщення по
виготовленню "ІНФОРМАЦІЯ_1" з
облаштуванням літнього майданчика по
АДРЕСА_1 третьої категорії складності.

Дозвіл на будівництво приміщення по
виготовленню "ІНФОРМАЦІЯ_1" надано
відповідачу - 2 рішенням виконавчого
комітету Коростенської міської ради
від 06.04.2011року за № 2012 та
містобудівними умовами і обмеженнями
забудови земельної ділянки № 66 від
30.10.12року.

Документом, що підтверджує право
відповідача-2 користуватися земельною
ділянкою для забудови приміщенням по
виготовленню "ІНФОРМАЦІЯ_1" у всіх
дозволах визначено договір оренди
землі від 13.05.2010року щодо земельної
ділянки площею 0,0250 га.

Інформаційною довідкою з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 03.10.14року за № 27661645
підтверджується, що право власності
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
приміщення по виготовленню
"ІНФОРМАЦІЯ_1", станом на дату її видачі
не зареєстровано.

Станом на 04.12.14року у справі відсутня
оновлена інформаційна довідка
стосовно наявності/відсутності
державної реєстрації речового права
власності відповідача-2 на приміщення
по виготовленню "ІНФОРМАЦІЯ_1" по
АДРЕСА_1.

Відповідно, заява прокурора про вжиття
заходів забезпечення позову не
підтверджена актуальними доказами про
відсутність факту державної
реєстрації права власності на
вищезазначену будівлю.

Згідно ч. 4. ст. 334 ЦК України права на
нерухоме майно, які підлягають
державній реєстрації, виникають з дня
такої реєстрації відповідно до закону.

У статті 19 Закону України від 01.07.2004 №
1952-IV "Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено підстави проведення
державної реєстрації права власності
на об'єкти нерухомого майна, в тому
числі, новозбудовані.

У заяві прокурора про вжиття заходів
забезпечення позову не обґрунтовано , з
посиланням на норми чинного
законодавства , наявність визначених
цим Законом підстав для проведення
державної реєстрації права власності
відповідача -2 на приміщення по
виготовленню "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1 ,
що фактично розташоване на земельній
ділянці площею 0,1536га з кадастровим
номером :01:016:0203 (цільове
призначення Е.07.01 (для будівництва та
обслуговування об'єктів рекреаційного
призначення).

Стосовно доводів заяви про те, що
оскільки у відповідача -2 є реальна
можливість зареєструвати право
власності на вищезазначену будівлю, це
унеможливить виконання рішення
господарського суду в частині
винесення будівлі за межі прибережної
смуги.

Згідно ч. 1 ст. 181 ЦК України до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

У заяві прокурора про вжиття заходів
забезпечення позову не обґрунтовано,
яким чином, відсутність державної
реєстрації права власності
відповідача-2 на приміщення по
виготовленню "ІНФОРМАЦІЯ_1" по АДРЕСА_1
забезпечить виконання рішення
господарського суду в частині
винесення будівлі за межі прибережної
смуги розміром 50 м.

В свою чергу, у статті 417 ЦК України
передбачено, що у разі припинення права
користування земельною ділянкою, на
якій була споруджена будівля (споруда),
власник земельної ділянки та власник
цієї будівлі (споруди) визначають
правові наслідки такого припинення.

У разі недосягнення домовленості між
ними власник земельної ділянки має
право вимагати від власника будівлі
(споруди) її знесення та приведення
земельної ділянки до стану, в якому
вона була до надання її у користування.

Отже, вирішуючи питання про
забезпечення позову, суд бере до уваги
інтереси всіх осіб, права яких можуть
бути порушені у зв'язку із
застосуванням відповідних заходів.

У п. 4 Постанови № 6 роз'яснено, що
клопотання про забезпечення позову,
яке раніше було відхилено повністю
або частково, може бути подано вдруге,
якщо змінились певні обставини. Тобто
на заяви про забезпечення позову, в
задоволенні яких було відмовлено, не
поширюється заборона повторно
звертатись до господарського суду.

Ухвали господарських судів набирають
законної сили в день їх винесення, якщо
інше не передбачено законом (зокрема,
частинами п'ятою та шостою статті 12211
ГПК України) ( п.12. Постанови ВГСУ від
23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

У п. 6 Постанови № 6 роз'яснено наступне:
статтею 106 ГПК України передбачено
можливість оскарження ухвал про
забезпечення позову, скасування
забезпечення позову. Відтак ухвали
про відмову в задоволенні заяви про
забезпечення позову або в
задоволенні клопотання про скасування
заходів до забезпечення позову
оскарженню не підлягають.

Разом з тим, у Рішенні КСУ від 28 квітня
2010 року N 12-рп/2010 у справі N 1-30/2010 (
справа про забезпечення апеляційного
оскарження ухвал суду) роз'яснено, що в
аспекті конституційного звернення
положення пункту 2 частини першої
статті 293 Цивільного процесуального
кодексу України стосовно можливості
апеляційного оскарження ухвал суду
щодо забезпечення позову, а також
щодо скасування забезпечення позову у
взаємозв'язку з положеннями пунктів 2,
8 частини третьої статті 129
Конституції України необхідно
розуміти як такі, що передбачають
право оскаржувати окремо від рішення
суду в апеляційному порядку ухвали
суду першої інстанції як про
забезпечення позову і щодо
скасування забезпечення позову, так і
ухвали про відмову в забезпеченні
позову і скасуванні забезпечення
позову.

Відповідно, статті 67 та 106 ГПК України
стосовно можливості апеляційного
оскарження ухвал суду про відмову в
забезпеченні позову не можуть
суперечити положенням пунктів 2, 8
частини третьої статті 129
Конституції України.

Керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити В.о. Коростенського
міжрайонного прокурора від 03.12.14р. №
06-33/4870вих-14 про вжиття заходів до
забезпечення позову у справі.

Ухвала про відмову у задоволенні заяви
про вжиття заходів до забезпечення
позову набрала законної сили 04.12.14року,
однак підлягає апеляційному
оскарженню.

Суддя Машевська О.П.

Друк:

1 - в справу

2- прок. міста Житомира (в книзі
нарочним) ,

3- Коростень міжрай. прок. (рек. ) ,

4- Коростенській міській раді (11500, м.
Коростень, вул. Грушевського, 22) (рек.),

5- ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_2) (рек. з пов.),

6 - Державній інспекції сільського
господарства України в Житомирській
області (10031, м. Житомир, вул. Народицька
, 17) - (простою) ,

7- Управлінню Держземагентства у
Коростенському районі Житомирської
області (11500, Житомирська обл., м.
Коростень, вул. Грушевського, 22) (рек.)