ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 рокуСправа № 912/3314/14
Господарський суд Кіровоградської
області у складі судді Кабакової В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроконтракт-Н",
Кіровоградська область,
Новоукраїнський район, с. Октябрське

до відповідача: селянського
фермерського господарства "Роксолана",
Кіровоградська область, смт. Петрове

про стягнення 706164,08 грн.

та за зустрічним позовом: селянського
фермерського господарства "Роксолана",
Кіровоградська область, смт. Петрове

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроконтракт-Н",
Кіровоградська область,
Новоукраїнський район, с. Октябрське

про визнання договору недійсним

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом і
відповідача за зустрічним позовом -
Кравченко В.С., довіреність № 1 від
01.04.2013;

від відповідача за первісним позовом і
позивача за зустрічним позовом -
Юрченко Г.Г., довіреність № 1 від 08.01.2014;

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агроконтракт-Н"
звернулося до господарського суду
Кіровоградської області з позовною
заявою про стягнення з селянського
фермерського господарства "Роксолана"
заборгованості за договором поставки
№ 27/09-2013 від 27.10.2013 в розмірі 587793,52 грн., з
яких: 411105,30 грн. сума основного боргу,
33894,64 грн. пеня, 27883,05 грн. відсотки за
користування чужими грошовими коштами,
114910,53 грн. штраф за порушення
зобов'язань, з покладенням на
відповідача витрат по сплаті судового
збору.

Ухвалою від 06.10.2014 вказаний позов
прийнято до розгляду і порушено
провадження у справі.

Селянське фермерське господарство
"Роксолана" 17.11.2014 звернулось до
господарського суду Кіровоградської
області з зустрічною позовною заявою
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроконтракт-Н" про
визнання недійсним договору поставки
№ 27/09-2013 від 27.09.2013 року у справі №
912/3314/14.

Ухвалою від 19.11.2014 вказаний зустрічний
позов прийнято до розгляду
господарським судом для спільного
розгляду з первісним позовом.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агроконтракт-Н"
28.11.2014 подало заяву про збільшення
розміру позовних вимог, згідно якої
просить стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 706164,08 грн., з яких
469703,15 грн. заборгованості за
поставлений товар, 63485,94 грн. пені, 52204,67
грн. відсотків за користування чужими
грошовими коштами, 120770,32 грн. - штраф за
порушення зобов'язань.

З урахуванням вимог статті 22 ГПК
України, вказана заява прийнята до
розгляду господарським судом.

Представник ТОВ "Агроконтракт-Н" в
судовому засіданні позовні вимоги за
первісним позовом з урахуванням заяви
про збільшення розміру позовних вимог
підтримав, проти зустрічного позову
заперечив, надавши письмові пояснення.

СФГ "Роксолана" надало відзив на позов,
згідно якого позовні вимоги
заперечило.

В судовому засіданні 28.11.2014 оголошено
перерву до 05.12.2014.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

В С Т
А Н О В И В:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроконтракт-Н"
(Постачальник) та селянським
фермерським господарством "Роксолана"
(Покупець) укладено договір №
27/09-2013 від 27.09.2013.

Відповідно до умов договору
постачальник зобов'язувався в порядку
та на умовах визначених у договорі
передати у власність покупцеві товар, а
покупець прийняти та оплатити товар.

Предметом поставки за договором є
добрива - Діамофоска NPK 10:26:26.

Згідно Специфікації № 1 до договору
поставки № 27/09-2013 від 27.09.2013 предметом
поставки є: Діамофоска NPK 10:26:26 в
кількості 120,00 тонн за ціною 6150,00 грн. з
ПДВ на загальну суму - 738000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.4.1 Договору сторони
погодили наступний порядок
розрахунків:

- 100% вартості товару в строк визначений
у Специфікації, скоригований на дату
здійснення оплати згідно п. 3.4.2
договору, в якому зазначено формулу
коригування з прив'язкою до долара США.

Позивач зазначає, що погоджений
сторонами еквівалент ціни товару, що
виражений в іноземній валюті - доларах
США, становить 754,60 дол. США за 1 тонну.
Еквівалент вартості товару виражений в
іноземній валюті - 90552,00 дол. США.

Згідно положень Специфікації № 1 до
договору поставки № 27/09-2013 від 27.09.2013
року товар поставляється на умовах EXW
згідно до Правил "Інкотермс-2010". Адреса
відвантаження товару: с. Родниківка,
Олександрівський район,
Кіровоградської області; строк
поставки до 01.10.2013, термін сплати
повної вартості - до 20.07.2014.

Згідно видаткової накладної № РН-0000101
від 30.09.2013 та на підставі довіреності
від 30.09.2014 № 463, товар, а саме Діамофоска
NPK 10:26:26 в кількості 120 тонн на загальну
суму 738000,00 грн. відпущена СФГ
"Роксолана".

Відповідачу виставлено до оплати
рахунок № СФ-30/09-1 від 30.09.2013 на суму
738000,00 грн.

Відповідач сплатив 28.07.2014 року - 500000,00
грн. згідно платіжного доручення
№ 1383 та 07.08.2014 - 238000,00 грн. згідно
платіжного доручення № 1494.

Згідно п. 6.3 договору, за порушення
строків оплати товару, визначених
специфікацією, покупець зобов'язаний
сплатити постачальнику пеню у розмірі
0,1% від суми несвоєчасного виконання за
кожний день прострочення.

Відповідно до п. 6.4. договору, у випадку
прострочення оплати товару на строк
понад 5 календарних днів, проти строків
вказаних у Специфікації, покупець, крім
пені, визначеної п. 6.3 цього договору,
сплачує постачальнику штраф в розмірі
10% від загальної вартості товару, та
відсотки за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 30% річних.

Враховуючи умови п. 3.4.2 договору,
несвоєчасну оплату та п. 6.3, 6.4. договору,
позивач просить стягнути з відповідача
469703,15 грн. основної заборгованості
розрахунованої відповідно до п. 3.4.2
Договору; пеню станом на 28.11.2014 в
розмірі 63485,94 грн.; відсотки за
користування чужими грошовими коштами
станом на 28.11.2014 в розмірі 52204,67 грн.;
штраф у розмірі 120770,32 грн.

Заперечення відповідача грунтуються
на тому, що при огляді договору, на який
як на підставу своїх вимог посилається
позивач, виявилося, що підписаний він
не головою СФГ "Роксолана" Больботом
В.І., а іншою не уповноваженою на це
особою.

Головою СФГ "Роксолана" не видавалася
довіреність на підписання даного
договору.

Тому, єдиним документом, який
відповідає волевиявленню СФГ
"Роксолана", як учасника правочину, по
придбанню згаданого товару в ТОВ
"Агроконтракт-Н", зазначає відповідач,
є видаткова накладна № РН-0000101 від
30.09.2013, підписана директором СФГ
"Роксолана", яка також як і виставлений
до оплати рахунок не містить посилання
на договір.

У зв'язку із зазначеним, відповідач
подав зустрічний позов про визнання
договору недійсним та клопотання про
призначення експертизи, зокрема
дослідження ідентичності підпису
голови СФГ "Роксолана" Больбота В.І.
підпису на сторінках договору.

Господарським судом під час
дослідження умов укладення договору та
розглядаючи клопотання про
призначення експертизи, а саме в
судовому засіданні 19.11.2014 з'ясовано, що
фактично договір підписав від СФГ
"Роксолана" Больбот Ю.І., який працює у
господарстві заступником голови, та
уповноважений був головою на огляд
добрив та їх отримання від ТОВ
"Агроконтракт-Н".

Ухвалою від 19.11.2014 про відкладення
розгляду справи, на підставі ст. 30 ГПК
України, господарським судом викликано
в судове засідання 28.11.2014 для надання
відповідних пояснень по справі -
Больбот Юрія Івановича та Больбот
Віктора Івановича.

Із пояснень вказаних осіб та
представника позивача Кравченко В.С.
встановлено, що договір підписував і
скріплював печаткою Больбот Юрій
Іванович в офісі позивача 29.09.2013. На
підпис Больботу Ю.І. договір надавав
сам Кравченко В.С., директора ТОВ
"Агронтракт-Н" в офісі позивача не було.

Кравченко В.С. підтвердив, що дійсно
договір підписував Больбот Ю.І. в
присутності Кравченко В.С., а так як з
боку ТОВ "Агроконтракт-Н" договір
підписаний не був, обидва примірника
залишились у позивача для подальшого
підпису директором.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України,
обставини, які визнаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, можуть не доказуватися перед
судом, якщо в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Таким чином обидві сторони підтвердили
ту обставину, що договір підписаний від
СФГ "Роксолана" Больбот Ю.І., а не
головою Больбот В.І. в офісі позивача,
відтак немає необхідності призначення
почеркознавчої експертизи у даній
справі щодо дослідження ідентичності
підпису голови СФГ "Роксолана" Больбота
В.І. підпису на сторінках договору,
відповідно господарський суд відхиляє
клопотання про призначення експертизи.

За поясненнями позивача, один
примірник договору після підпису
директором ТОВ "Агроконтракт-Н"
передавався відповідачу кимось із
водіїв, однак доказів передачі
договору відповідачу не надано.

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. Статуту СФГ
"Роксолана", головою господарства є
його засновник, або особа, яка є його
правонаступником. Інтереси
господарства перед підприємствами,
установами і організаціями, окремими
громадянами представляє голова
господарства.

Відповідно до п. 3.5. Статуту СФГ
"Роксолана" голова господарства може
доручати виконувати свої обов'язки і
використовувати права голови одному з
членів господарства або родичам, які не
є членами господарства.

Як слідує з пояснень голови СФГ
"Роксолана" Больбот В.І. (а.с. 101, 102), в
телефонній розмові з директором ТОВ
"Агроконтракт-Н" вони дійшли згоди щодо
реалізації останнім придбаного у ТОВ
"АТ Каргілл" мінерального добрива -
діамофоски в кількості 120 тонн вартістю
738000,00 грн., яке втрачає свою сипучість, з
відстрочкою оплати до 20.07.2014.

На підтвердження того, що товар не
відповідав всим встановленим нормам
якості СФГ "Роксолана" надало
відповідь ТОВ "АТ Каргілл" на претензію
ТОВ "Агроконтракт-Н" (а.с. 106) та
протокол випробувань харчової
продукції №1151-13 (а.с. 104,105).

Представник ТОВ "Агроконтракт-Н"
підтвердив те, що дійсно через втрату
сипучих якостей добрив, позивач не зміг
за допомогою сучасної техніки внести
добрива в грунт.

Договору з ТОВ "Агроконтракт-Н",
зазначає Больбот В.І. він не підписував,
а також не уповноважував Больбота Ю.І.
на укладання будь-яких угод. Больбот
Ю.І. був уповноважений лише на огляд
добрив, так як вони не відповідали всім
необхідним якісним характеристикам та
доставку їх, у разі прийняття рішення
про їх придбання, до господарства.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного
Кодексу України, підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього кодексу, зокрема:
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

При цьому, вирішуючи спір про визнання
договору недійсним, суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання
договорів недійсними: відповідність
договору вимогам закону, додержання
встановленої форми договору,
дієздатність сторін за договором, у
чому конкретно полягає порушення
вільного волевиявлення та не
відповідність його внутрішній волі
учасника правочину, не спрямованість
сторони на реальне настання правових
наслідків правочину та інші обставини,
що мають значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 92 ЦК України,
орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Як зазначено у п. 3.3 постанови Пленуму
ВГСУ від 29 травня 2013 року м. Київ № 11
"Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними",
припис абзацу першого частини третьої
статті 92 ЦК України зобов'язує орган
або особу, яка виступає від імені
юридичної особи не перевищувати своїх
повноважень. Водночас саме лише
порушення даного обов'язку не є
підставою для визнання недійсними
правочинів, вчинених цими органами
(особами) від імені юридичної особи з
третіми особами, оскільки у відносинах
із третіми особами обмеження
повноважень щодо представництва
юридичної особи не має юридичної сили,
крім випадків, коли юридична особа
доведе, що третя особа знала чи за всіма
обставинами не могла не знати про такі
обмеження (абзац другий частини
третьої статті 92 ЦК України).

Отже, позов про визнання недійсним
відповідного правочину може бути
задоволений у разі доведеності
юридичною особою (позивачем) у
господарському суді тієї обставини, що
її контрагент знав або повинен був
знати про наявні обмеження повноважень
представника цієї юридичної особи, але,
незважаючи на це, вчинив з ним
оспорюваний правочин (що не отримав
наступного схвалення особи, яку
представляють).

Якщо договір містить умову (пункт) про
підписання його особою, яка діє на
підставі статуту підприємства чи
іншого документа, що встановлює
повноваження зазначеної особи, то
наведене свідчить про обізнаність
іншої сторони даного договору з таким
статутом (іншим документом) у частині,
яка стосується відповідних
повноважень, і в такому разі суд не може
брати до уваги посилання цієї сторони
на те, що їй було невідомо про наявні
обмеження повноважень представника її
контрагента.

ТОВ "Агроконтракт-Н" зазначає (а.с. 125), що
СФГ "Роксолана" були надані
реєстраційні документи в т.ч. статут
господарства.

Однак, ТОВ "Агроконтракт-Н" не
витребувало від Больбот Ю.І. документів
на підтвердження особи та того, що його
уповноважив голова СФГ "Роксолана" на
підписання договору або доручив
виконання його обов'язків.

Згідно вимог ч. 1 ст. 241 ЦК України,
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Як зазначено у п. 3.4 постанови Пленуму
ВГСУ від 29 травня 2013 року м. Київ № 11
"Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
наступне схвалення юридичною особою
правочину, вчиненого від її імені
представником, який не мав належних
повноважень, унеможливлює визнання
такого правочину недійсним (стаття 241
ЦК України).

Настання передбачених цією статтею
наслідків ставиться в залежність від
того, чи було в подальшому схвалено
правочин особою, від імені якої його
вчинено; тому господарський суд
повинен у розгляді відповідної справи
з'ясовувати пов'язані з цим обставини.

Доказами такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т.ін.).

Наведене стосується й тих випадків,
коли правочин вчинений не
представником юридичної особи з
перевищенням повноважень, а особою, яка
взагалі не мала повноважень щодо
вчинення даного правочину.

Господарським судом враховано, що ні
видаткова накладна від 30.09.2013 № РН-0000101,
ні довіреність від 30.09.2013 № 463 не
містять посилання на договір від 27.09.2013
№ 27/09-2013, а містять посилання на
рахунок-фактуру № СФ-30/09-1 від 30.09.2013 із
зазначенням дійсності рахунку до
сплати - до 20.07.2014 (а.с. 53). Наданий СФГ
"Роксолана" рахунок не містить
посилання на договір.

За поясненнями ТОВ "Агроконтракт-Н",
саме вказаний рахунок (а.с. 53) було
видано відповідачу, а рахунок, який
містить посилання на договір (а.с. 39)
було сформовано позивачем вже значно
пізніше.

В призначеннях платежу згідно
платіжних доручень про сплату
міститься посилання на вказаний
рахунок-фактуру (а.с. 17, 25).

В даному випадку, господарський суд
приходить до висновку, що відсутні
докази подальшого схвалення договору
СФГ "Роксолана", а договір від 27.09.2013
№ 27/09-2013 укладено Больбот Ю.І. від імені
СФГ "Роксолна" з порушенням вимог п.п. 3.4
статуту СФГ "Роксолана" та ст.ст. 203, 215
ЦК України, оскільки на момент
підписання договору Больбот Ю.І. не мав
необхідного обсягу правоздатності та
був не уповноваженою особою на
укладення договору, докази подальшого
схвалення якого відсутні, тому наявні
підстави для визнання спірного
договору недійсним.

Статтею 181 ГК України встановлено
загальний порядок укладання
господарських договорів, зокрема, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладання господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження до виконання замовлення,
якщо законом не встановлено спеціальні
вимоги до форми та порядку укладання
даного виду договорів.

З огляду на положення Глави 54
Цивільного кодексу України та оскільки
зобов'язання між сторонами виникли з
приводу поставки товару, закон не
передбачає спеціальні вимоги до форми
та порядку укладання даного виду
договорів.

Підпис на накладній голови СФГ
"Роксолана", відтиск печатки та
фактичне отримання ним товару
підтверджує поставку цього товару.

Також наявні докази сплати 738000,00 грн.

Таким чином, вимога зустрічного позову
про визнання недійсним договору,
укладеного між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агроконтракт-Н" та селянським
фермерським господарством "Роксолана"
№ 27/09-2013 від 27.09.2013, підлягає
задоволенню, відповідно вимоги
первісного позову про стягнення 706164,08
грн. на підставі договору № 27/09-2013 від
27.09.2013, задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
на ТОВ "Агроконтракт-Н" покладаються
судові витрати.

Керуючись ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову
відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним договір поставки від
27.09.2013 № 27/09-2013, укладений між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агроконтракт-Н" та
селянським фермерським господарством
"Роксолана".

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Агроконтракт-Н" (27130,
Кіровогардська область,
Новоукраїнський район, с. Октябрське,
вул. Садова, 34, поштова адреса: 25011, м.
Кіровоград, вул. Генерала Родимцева, 89,
код 31095141) на користь селянського
фермерського господарства "Роксолана"
(28300, Кіровоградська область, смт.
Петрове, вул. Степова, 1, корп. 1, код 23687258)
- 1218,00 грн. судового збору.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 09.12.2014.

Суддя
В.Г. Кабакова