м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом 1) Печерської районної в
місті Києві державної адміністрації,
2) Комунального підприємства
Печерського району м. Києва «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва»
до Комунального підприємства «Лілея»
Київської обласної ради
про стягнення 25 118, 00 грн., розірвання
договору та звільнення приміщення
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача 1: не з'явились
від позивача 2: Богомаз А.К.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Печерська районна в місті Києві
державна адміністрація (далі-позивач-1)
та Комунальне підприємство
Печерського району м. Києва «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва»
(далі-позивач-2) звернулися до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
«Лілея» Київської обласної ради
(далі-відповідач) про:
- стягнення заборгованості по орендній
платі в сумі 25 118, 00 грн.;
- розірвання договору №821/1 оренди
нерухомого майна (будівель, споруд,
приміщень) комунальної власності
територіальної громади Печерського
району м. Києва від 11.08.2010 р. загальною
площею 88, 08 кв.м. за адресою: м. Київ, вул.
Аїстова, буд. 3, укладеного між
Печерською районною у м. Києві
державною адміністрацією, Комунальним
підприємством Печерського району м.
Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва» та Комунальним підприємством
«Лілея» Київської обласної ради для
надання ритуальних послуг строком до
- звільнення шляхом виселення
Комунального підприємства «Лілея»
Київської обласної ради з приміщення
загальною площею 88, 08 кв.м. в будинку №3
на вул. Аїстова у м. Києві;
- повернення приміщення загальною
площею 88, 08 кв.м. Печерській районній в
місті Києві державній адміністрації та
Комунальному підприємству Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.10.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 30.10.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд справи відкладався в порядку
п.п. 1-2 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
27.11.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник позивач-2
подав заяву про збільшення розміру
позовних вимог, в якій просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
по орендній платі у розмірі 37 037, 35 грн.,
припинити провадження у справі в
частині розірвання договору №821/1
оренди нерухомого майна (будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
Печерського району м. Києва від 11.08.2010 р.
та в частині виселення Комунального
підприємства «Лілея» Київської
обласної ради з приміщення загальною
площею 88, 08 кв.м. в будинку №3 на вул.
У дане судове представник позивача-1 не
з'явився, причин неявки суду не
Представник позивача-2 у судовому
засіданні підтримав подану заяву про
збільшення розміру позовних вимог.
Розглянувши подану позивачем заяву про
збільшення розміру позовних вимог, суд
Частиною 4 ст. 22 ГПК України
передбачено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
Враховуючи наведене, суд визнає подану
заяву такою, що відповідає вимогам ст. 22
ГПК України у зв'язку з чим приймає його
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив.
Суд відзначає, що відповідач
повідомлявся ухвалами суду про час та
місце розгляду даної судової справи,
проте відзиву на позовну заяву не
подав, в судове засідання своїх
представників не направив, заявлені
позовні вимоги не заперечив.
Так, частиною 2 ст. 17 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» визначено,
що в Єдиному державному реєстрі
містяться відомості щодо юридичної
особи, зокрема, про місцезнаходження
З наявного в матеріалах справи витягу з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
станом на 08.10.2014 р. вбачається, що
Ухвали Господарського суду міста Києва
від 08.10.2014 р. та від 30.10.2014 р. судом
направлено на зазначену у витязі
адресу відповідача, при цьому до суду
повернувся конверт з ухвалою суду від
08.10.2010 р. з відміткою «за закінченням
терміну зберігання», однак
повідомлення або конверт з ухвалою
суду від 30.10.2014 р. до суду не
Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», за
змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.11.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2010 р. між Комунальним підприємством
«Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Печерської районної м. Києва ради / КП
Дирекція» (далі - орендодавець) та
Комунальним підприємством Київської
обласної ради «Побутрадіотехніка»
(далі - орендар) укладено договір №821/1
оренди нерухомого майна (будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
Печерського району м. Києва, умовами
якого передбачено, що орендодавець на
підставі розпорядження голови
Печерської районної у м. Києві
державної адміністрації №978 від 09.08.2004
р. (при переукладенні договору оренди
на новий термін чи продовженні терміну
дії договору оренди) на підставі
протокольного рішення комісії з питань
користування та відчуження
комунального майна Печерської
районної у місті Києві ради (протокол 9
від 15.07.2010 р.) орендодавець передає, а
орендар приймає в орендне користування
нежитлове приміщення, будівлю споруду
за адресою: вул. Аїстова, буд. 3, 1-й
поверх, загальною площею 88,08 м2 для
розміщення майстерні
телерадіоапаратури - 8, 25 %.

Відповідно до п. 1 рішення Київської
обласної ради п'ятого скликання від
19.08.2010 р. № 783-33-V «Про зміну назви та
затвердження нової редакції статуту
Комунального підприємства Київської
обласної ради «Побутрадіотехніка»
змінено назву Комунального
підприємства Київської обласної ради
«Побутрадіотехніка» на Комунальне
підприємство «Лілея» Київської
обласної ради.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі рішення Київської міської
ради від 27.10.2011 р. № 405/6621 «Про деякі
питання діяльності комунальних
підприємств, установ та організацій, що
належать до комунальної власності
територіальної громади міста Києва та
передаються до сфери управління
Печерської районної у місті Києві
державної адміністрації» - Комунальне
підприємство «Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду
Печерської районної м. Києва ради»
змінило найменування на Комунальне
підприємство «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва».

Згідно п. 2.2. договору, вартість об'єкту
оренди згідно з затвердженим звітом
про незалежну (експертну) оцінку станом
на 31.03.2009 р. становить 835 126, 00 грн.

За умовами п. 4.1.1 договору, за перший
місяць оренди орендар сплачує
орендодавцю 6 481, 57 грн., ПДВ - 1 296, 31 грн.,
всього 7 777, 88 грн.

Даний договір набуває чинності з дати
підписання його сторонами і діє з 11.08.2010
р. по 11.08.2011 р.(п. 9.1 договору).

05.10.2010 р. між сторонами укладено
додаткову угоду про внесення змін до
договору, у зв'язку зі зміною назви
відповідача.

01.03.2012 р. додатковою угодою №1 про
внесення змін до договору оренди №821/1
від 11.08.2010 р. з метою реалізації рішення
Київської міської ради від 22.09.2011 р. №
34/6250 «Про затвердження Положення про
оренду майна територіальної громади
міста Києва», Розпорядженням
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації від 26.01.2012 р. №
41 «Про визначення комунального
підприємства Печерського району м.
Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва» управителем нерухомих
об'єктів, віднесених до нежитлового
фонду, переданого до сфери управління
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації» та керуючись
Законом України «Про оренду державного
та комунального майна» від 10.04.1992 р.
№2269-ХІІ сторонами по договору оренди
№821/1 від 11.08.2010 р. домовлено вважати:

Орендодавець - Печерська районна в м.
Києві державна адміністрація,

Орендар - Комунальне підприємство
«Лілея» Київської обласної ради,

Підприємство отримувач коштів -
Комунальне підприємство «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва».

31.08.2012 р. між Печерською районною в м.
Києві державною адміністрацією (далі -
орендодавець), Комунальним
підприємством «Лілея» Київської
обласної ради (далі - орендар) та
Комунальним підприємством «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва» (далі -
підприємство отримувач коштів)
укладено додаткову угоду № 2 про
внесення змін до договору оренди №821/1
від 11.08.2010 р., на приміщення загальною
площею 88, 08 кв.м., розташованого за
адресою: Київ, вул. Аїстова, буд. 3.

Відповідно до п.2 додаткової угоди,
сторони домовились частково внести
зміни в п.1.1 договору в частині зміни
ставки орендної плати і профілю
використання приміщення та по тексту
п.1.1 договору після слів «…загальною
площею 88,08 м2..», викласти в редакції:
«…для надання ритуальних послуг - 3%».

Відповідно до п.2 додаткової угоди,
сторони домовились внести зміни в п.2.2
договору, виклавши його в редакції:
Вартість об'єкта оренди згідно із
затвердженим звітом про незалежну
(експертну) оцінку станом на 29.02.2012 р.
становить 1 204 340, 00 грн.

Згідно п. 3 додаткової угоди, сторони
домовились з 31.08.2012 р. внести зміни в
п.4.1. договір, виклавши його в редакції:

Розмір орендної плати згідно з
розрахунком орендної плати, що є
невід'ємною частиною даного договору,
за перший місяць оренди становить без
ПДВ: 34, 08 грн. за 1 кв.м. орендованої
площі, що в цілому складає 3 001, 82 грн.

Крім орендної плати орендар сплачує
компенсацію витрат підприємства за
користування земельною ділянкою, на
якій розташований об'єкт оренди , яка
за серпень 2012 р. складає 252, 56 грн., разом
3 254, 38 грн., ПДВ 650, 88 грн., загальна сума
до сплати становить 3 905, 25 грн.

У відповідності до п. 5 додаткової
угоди, сторони домовились внести зміни
в п.9.1. договору, виклавши його в
редакції: даний договір діє до 30.03.2015 р.

Як вказує позивач та підтверджується
матеріалами справи, за період з 01.03.2014 р.
по 20.11.2014 р. позивачем було нараховано
відповідачеві орендної плати та
компенсації витрат за користування
земельною ділянкою на суму 37 079, 35 грн.

При цьому, відповідач вказаної суми не
оплатив.

Позивачем на адресу відповідача
направлялась претензія №105/01-1849/в-04 від
22.07.2014 р. про розірвання договору №821/1
від 11.08.2011 р., в якій позивач просить
передати орендоване приміщення по акту
приймання-передачі Печерській
районній в м. Києві державній
адміністрації та Комунальному
підприємству підприємством «Дирекція
з управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва», а також
сплатити суму заборгованості, що
підтверджується копією фіскального
чеку № 8765 від 23.07.2014 р. (в матеріалах
справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує зобов'язання щодо оплати
орендної плати та компенсації за
користування землею, у зв'язку з чим
останній заборгував позивачеві 37 079, 35
грн. Крім того, позивач просить
розірвати договір №821/1 оренди
нерухомого майна (будівель, споруд,
приміщень) комунальної власності
територіальної громади Печерського
району м. Києва від 11.08.2010 р.; виселити
Комунальне підприємство «Лілея»
Київської обласної ради з приміщення
загальною площею 88, 08 кв.м. в будинку №3
на вул. Аїстова у м. Києві; повернути
приміщення загальною площею 88, 08 кв.м.
Печерській районній в місті Києві
державній адміністрації та
Комунальному підприємству Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва».

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу
України, за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу
України, за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

В силу положень ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору.

Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу
України, зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу
України, зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

З матеріалів справи вбачається, що
після порушення провадження у справі
відповідач направив на адресу
позивачів лист №25 від 25.09.2014 р. в якому
просить розірвати договір оренди №821/1
від 11.08.2010 р., на приміщення загальною
площею 88, 08 кв.м. розташованого за
адресою: м. Київ, вул. Аїстова, буд. 3.
Договір вважати розірваним з 28.09.2014 р.,
який отриманий позивачами 20.11.2014 р., що
підтверджується відтисками печатки
Печерської районної в м. Києві
державної адміністрації за вхідним №
3731 та Комунального підприємства
Печерського району м. Києва «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва» за вхідним
№ 841 (в матеріалах справи).

20.11.2014 р. між Комунальним підприємством
«Лілея» Київської обласної ради та
Комунальним підприємством «Дирекція з
управління нежитловим фондом
Печерського району м. Києва» укладено
акт прийому-передачі нежитлового
приміщення в будинку № 3 на вул.
Аїстова, відповідно до якого, у зв'язку
з листом Комунального підприємства
«Лілея» Київської обласної ради
нежитлове приміщення на першому
поверсі загальною площею 88, 08 кв.м. в
буд. 3 на вул. Аїстова, бухгалтерія зняла
з нарахування з 20.11.2014 р.

Так, відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Згідно п. 4.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» господарський суд
припиняє провадження у справі у зв'язку
з відсутністю предмета спору (пункт 11
частини першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України),
зокрема, у випадку припинення
існування предмета спору (наприклад,
сплата суми боргу, знищення спірного
майна, скасування оспорюваного акта
державного чи іншого органу тощо), якщо
між сторонами у зв'язку з цим не
залишилося неврегульованих питань.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
припинення провадження у справі №
910/21382/14 на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України в частині розірвання договору
№821/1 оренди нерухомого майна (будівель,
споруд, приміщень) комунальної
власності територіальної громади
Печерського району м. Києва від 11.08.2010 р.
загальною площею 88, 08 кв.м. за адресою: м.
Київ, вул. Аїстова, буд. 3, укладеного між
Печерською районною у м. Києві
державною адміністрацією, Комунальним
підприємством Печерського району м.
Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва» та Комунальним підприємством
«Лілея» Київської обласної ради для
надання ритуальних послуг строком до
30.03.2015 р.; виселення Комунального
підприємства «Лілея» Київської
обласної ради з приміщення загальною
площею 88, 08 кв.м. в будинку №3 на вул.
Аїстова у м. Києві; повернення
приміщення загальною площею 88, 08 кв.м.
Печерській районній в місті Києві
державній адміністрації та
Комунальному підприємству Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва», за відсутністю предмету
спору.

Таким чином, на день прийняття рішення
у справі договір №821/1 оренди
нерухомого майна (будівель, споруд,
приміщень) комунальної власності
територіальної громади Печерського
району м. Києва від 11.08.2010 р. є
припиненим з 20.11.2014 р., а приміщення
загальною площею 88, 08 кв.м. повернуто
Печерській районній в місті Києві
державній адміністрації та
Комунальному підприємству Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва» на підставі акту
прийому-передачі нежитлового
приміщення в будинку № 3 на вул. Аїстова
від 20.11.2014 р.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, за надані позивачем орендні
послуги за період з 01.03.2014 р. по 20.11.2014 р.
відповідач не розрахувався, в
результаті чого за останнім виникла
заборгованість у розмірі 37 079, 35 грн.

Як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем було
порушено умови договору №821/1 оренди
нерухомого майна (будівель, споруд,
приміщень) комунальної власності
територіальної громади Печерського
району м. Києва від 11.08.2010 р., а також
положення ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, тому вимога позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 37 079, 35 грн.
визнається судом обґрунтованою та
підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат з
урахуванням часткового припинення
провадження у справі, суд відзначає
наступне.

Статтею 7 Закону України «Про судовий
збір» врегульовано загальні питання
повернення сплачених сум судового
збору з підстав, які визначено цією
статтею і перелік яких є вичерпним.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року N7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» (Із змінами і доповненнями,
внесеними постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року N 9) у застосуванні ст. 7
Закону України «Про судовий збір»
господарським судам необхідно мати на
увазі, зокрема, таке. Статтею 7 Закону
передбачено підстави повернення
судового збору. У їх числі не зазначено
такої підстави, як припинення
провадження у справі (стаття 80 ГПК
України). Водночас закриття
провадження у справі, про яке йдеться у
пункті 5 частини першої цієї статті
Закону, є поняттям цивільного і
адміністративного судочинства,
передбаченим відповідно статтею 205
Цивільного процесуального кодексу
України і статтею 157 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які господарськими судами у
здійсненні судочинства не
застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у
справі з підстав, передбачених статтею
80 ГПК України, не тягне за собою
наслідків у вигляді повернення
сплаченої суми судового збору.

Разом з тим, відповідно до п. 4.7.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі № 910/21382/14
припинити на підставі пункту 1-1 частини
1 статті 80 ГПК України в частині:

- розірвання договору №821/1 оренди
нерухомого майна (будівель, споруд,
приміщень) комунальної власності
територіальної громади Печерського
району м. Києва від 11.08.2010 р. загальною
площею 88, 08 кв.м. за адресою: м. Київ, вул.
Аїстова, буд. 3, укладеного між
Печерською районною у м. Києві
державною адміністрацією, Комунальним
підприємством Печерського району м.
Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва» та Комунальним підприємством
«Лілея» Київської обласної ради для
надання ритуальних послуг строком до
30.03.2015 р.;

- виселення Комунального підприємства
«Лілея» Київської обласної ради з
приміщення загальною площею 88, 08 кв.м. в
будинку №3 на вул. Аїстова у м. Києві;

- повернення приміщення загальною
площею 88, 08 кв.м. Печерській районній в
місті Києві державній адміністрації та
Комунальному підприємству Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва».

2. Позовні вимоги Печерської районної в
м. Києві державної адміністрації та
Комунального підприємства Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва» задовольнити.

3. Стягнути з Комунального підприємства
«Лілея» Київської обласної ради (01010, м.
Київ, вул. Аїстова, буд. 3,
ідентифікаційний код - 03051972), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Комунального підприємства Печерського
району м. Києва «Дирекція з управління
нежитловим фондом Печерського району
м. Києва» (01010, м. Київ, пров. Січневий,
буд. 9, ідентифікаційний код - 35692211) 37 079
(тридцять сім тисяч сімдесят дев'ять)
грн. 35 коп. - заборгованості та 4 263
(чотири тисячі двісті шістдесят три)
грн. 00 коп. - судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 28.11.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.