ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 р.
Справа № 914/4821/13

За позовом: Приватного акціонерного
товариства «Компанія Ензим», м.Львів

до відповідача: Львівського міського
комунального підприємства
«Львівводоканал», м. Львів

про визнання недійсним дозволу на скид
стічних вод

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, представник
(довіреність №2430 від 24.10.2014р.);

від відповідача: ОСОБА_2, представник
(довіреність №01-112 від 08.01.2014 р.), ОСОБА_3,
представник (довіреність №01-6994 від
30.12.2013 р.)

Приватне акціонерне товариство
«Компанія Ензим», м. Львів звернулося
до Господарського суду Львівської
області з позовом до Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал», м. Львів про визнання
недійсним дозволу на скид стічних вод.

Розглянувши матеріали справи, суд
визнав представлені матеріали
достатніми для прийняття позовної
заяви до розгляду і ухвалою від 26.12.2013р.
призначив розгляд справи на 15.01.2014 р.
Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалах суду.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 25.02.2014 р. у
справі №914/4821/13 позов Приватного
акціонерного товариства «Компанія
Ензим» задоволено повністю, визнано
дозвіл скид стічних вод, виданий
Львівським міським комунальним
підприємством «Львівводоканал» за
реєстраційним №4964, в частині
зазначення даних про контрольний
колодязь КК-1, а саме: «контрольний
колодязь КК-1, відповідно до п.1.4 Правил,
визначено у місці приєднання випусків
ПрАТ «Компанія Ензим» до колектору
міської каналізації (камера гасіння
напору на перехресті вул.
Богданівська-Глинянський Тракт)» -
недійсним, а також стягнуто з
відповідача на користь позивача судові
витрати.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014р.
рішення Господарського суду
Львівської області від 25.02.2014 р. у
справі №914/4821/13 змінено шляхом
викладення пункту 3 в наступній
редакції: «Стягнути з Львівського
міського комунального підприємства
«Львівводоканал» (м. Львів, вул. Зелена,
буд. 64; ) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Компанія Ензим» ( м. Львів, вул.
Личаківська, буд.232; ) 2
867, 50 грн. судового збору. Повернути з
Державного бюджету України
Львівському міському комунальному
підприємству «Львівводоканал» 15,00 грн.
зайво сплаченого судового збору за
видачу в електронному вигляді копії
технічного запису судового засідання».
В решті - рішення Господарського суду
Львівської області від 25.02.2014 у справі
№ 914/4821/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 21.08.2014 р. рішення
Господарського суду Львівської
області від 25.02.2014 р. та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 21.05.2014 р. у
справі №914/4821/13 скасовано, справу
передано до Господарського суду
Львівської області на новий розгляд.

Ухвалою суду від 22.09.2014 р. судове
засідання призначено на 13.10.2014р.
Розгляд справи відкладався з підстав,
викладених в ухвалах суду, в судових
засіданнях оголошувалась перерва. За
клопотанням представника сторони
строк вирішення спору було продовжено
на 15 днів до 03.12.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що 01.12.2011р. між
сторонами було укладено договір №217
про приймання наднормативно
забруднених стічних вод. Відповідно до
умов даного договору відповідач
зобов'язувався на час дії договору
надавати дозвіл на скид стічних вод.
Відповідачем 17.12.2013 р. було видано
дозвіл на скид стічних вод №4964, який
чинний з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р., та у якому
поряд із визначенням об'ємів скиду в
каналізацію дощових і інших стічних
вод, визначено місце розташування
контрольного колодязя КК-1 у місці
приєднання випусків позивача до
колектору міської каналізації (камера
гасіння напору на перехресті вул.
Богданівська-Глинянський Тракт). На
думку позивача, зазначення у дозволі на
скид інформації про місце розташування
контрольного колодязя не відповідає
Правилам приймання стічних вод
підприємств у систему міської
каналізації Львова, зокрема, додатку до
вказаних правил, яким затверджено
взірцеву форму дозволу на скид,
оскільки вказаний додаток не містить
інформації про місце розташування
контрольних колодязів. Також позивачем
за погодженням із відповідачем було
розроблено проект ліміту на скид
забруднювальних речовин. Згідно
вказаного проекту було погоджено
розташування контрольного колодязя 1
(КК-1), який знаходиться за межами
території позивача. Визначення місця
розташування КК-1 у місці приєднання
випусків позивача до колектору міської
каналізації (камера гасіння напору на
перехресті вул.
Богданівська-Глинянський Тракт) ні
проектом ліміту, ні жодними іншими
документами не передбачено.

Згідно п. 7.1.1.2. Правил приймання стічних
вод підприємств у систему міської
каналізації Львова встановлено, що
контрольні колодязі, як правило,
повинні перебувати за межами
підприємства, а їх конкретне
місцезнаходження узгоджується із
водоканалом. При цьому, п. 7.1.5. вказаних
Правил передбачено, що контрольні
колодязі мають бути визначені в
проекті ліміту. Позивач 08.10.2013 р.
звернувся до відповідача з листом про
надання дозволу на скид стічних вод на
2014 р. на підставі погодженого проекту
ліміту, вказавши при цьому, що підстав
для внесення змін у погоджений проект
ліміту немає, оскільки з часу
погодження проекту ліміту не відбулося
технічних або технологічних змін у
водопровідно-каналізаційному
господарстві позивача. У відповідь на
вказаний лист відповідач запропонував
внести зміни у проект ліміту щодо місця
розташування контрольного колодязя
КК-1, а саме визначити місце його
розташування на перехресті вул.
Богданівська-Глинянський Тракт.
Позивач на вказану відповідь надіслав
відповідачу лист, в якому висловив свою
незгоду щодо перенесення місця
розташування КК-1. Вказане листування
доводить, що відповідач визнає
правомірність доводів позивача про те,
що місце розташування контрольного
колодязя має бути визначено у проекті
ліміту, але незважаючи на це, в
односторонньому порядку визначив
місце розташування КК-1, неправомірно
внісши дані про це в дозвіл на скид
стічних вод.

У зв'язку з наведеним, позивач просив
визнати недійсним дозвіл на скид
стічних вод, виданий Львівським
міським комунальним підприємством
«Львівводоканал» за реєстраційним
№4964, в частині зазначення даних про
контрольний колодязь КК-1, а саме:
«контрольний колодязь КК-1, відповідно
до п. 1.4 Правил, визначено у місці
приєднання випусків ПрАТ «Компанія
Ензим» до колектору міської
каналізації (камера гасіння напору на
перехресті
вул.Богданівська-Глинянський Тракт)»,
судові витрати покласти на
відповідача.

В судових засіданнях представник
відповідача проти позову заперечив,
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог. В своїх запереченнях
зазначив, що позивачем не наведено
жодної норми, яка б забороняла
доповнювати взірцеві форми документа
даними, що відповідають чинному
законодавству, внесення інформації про
розташування контрольного колодязя не
суперечить жодним актам цивільного
законодавства. На час розгляду та
погодження проекту ліміту відповідач
не міг визначати контрольним колодязем
КК-1 камеру гасіння напору на
перехресті вул.
Богданівська-Глинянський Тракт,
оскільки, на той час до цієї камери було
під'єднано ще три каналізаційні
випуски, що відводили стоки інших
споживачів. Після проведення робіт по
переключенню каналізаційних мереж
інших споживачів та ліквідації їх
каналізаційних випусків у
вищезгаданій камері, остання, будучи
колодязем на випуску підприємства
безпосередньо перед підключенням до
міської каналізації, була підставно
визначена відповідачу для позивача як
контрольний колодязь КК-1.

Відповідач також зазначив, що
неодноразово звертався до позивача із
пропозицією про необхідність внесення
змін у проект ліміту щодо розташування
контрольних колодязів, проте, позивач
безпідставно відмовився нести
відповідні зміни у проект ліміту. З
огляду на вказане, відповідач змушений
був видати позивачу дозвіл на скид
стічних вод №4964 шляхом внесення у
вказаний дозвіл даних про місце
розташування КК-1 у місці приєднання
випусків ПрАТ «Компанія Ензим» до
колектору міської каналізації (камера
гасіння напору на перехресті вул.
Богданівська-Глинянський Тракт),
оскільки, у відповідності до п.п. 1.4, 1.9
Державних Правил та Розділу 1 Місцевих
Правил контрольним колодязем
підприємства є колодязь на випуску
підприємства безпосередньо перед
підключенням до міської каналізації, а
у відповідності до п. 2.2 Державних
правил водоканал зобов'язаний
здійснювати нагляд за технічним станом
систем каналізації населеного пункту,
умовами скиду стічних вод підприємств
та за виконанням підприємствами
місцевих правил, приймання і вимог
договору. З огляду на наведене, позовні
вимоги є безпідставними та до
задоволення не підлягають.

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК
України, заяв про відвід суду не
поступало.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

01.12.2011 р. між Львівським комунальним
підприємством «Львівводоканал»
(водоканал) та Приватним акціонерним
товариством «Компанія Ензим» (абонент)
укладено договір № 217 про приймання
наднормативно забруднених стічних вод
з протоколом розбіжностей.

За цим договором водоканал (відповідач)
приймає наднормативно забруднені
стічні води абонента (позивача), а
абонент здійснює скид наднормативно
забруднених стічних вод у каналізацію
та сплачує додаткову плату за
приймання цих вод на умовах, які
визначені договором згідно з
«Правилами приймання стічних вод у
комунальну систему каналізації
м.Львова».

Відповідно до п. 2.1 договору, водоканал
зобов'язується на час дії договору
надавати дозвіл на скид стічних вод в
систему міської каналізації та
забезпечувати приймання стічних вод (в
об'ємі лімітів, встановлених договором
про водопостачання) у яких не
перевищено допустимі концентрації
згідно з Правилами, у т.ч. забруднених
понад граничні норми (ГН - додатки 10.1 і
10.2 Правил).

ПрАТ «Компанія Ензим» звернулось до
ЛМКП «Львівводоканал» з листом за вих.
№3073 від 08.10.2013р. про надання дозволу на
скид стічних вод на 2014 рік на підставі
погодженого проекту ліміту від 30.03.2012 р.
реєстр.№1645, зазначивши, що змін у
водопровідно-каналізаційному
господарстві підприємства не
відбулось, погоджений Проект ліміту
повний та об'єктивний.

У відповідь ЛМКП «Львівводоканал»
листом за вих. № 36-5146 від 25.10.2013 р.
повідомлено ПрАТ «Компанія Ензим» про
необхідність внесення та погодження у
встановленому порядку змін у Проект
ліміту на скид забруднюючих речовин,
визначивши контрольний колодязь
безпосередньо перед підключенням до
каналізаційного колектора Dy 600 мм на
вул.Богданівській, враховуючи
відповідність вимогам державних та
місцевих Правил приймання.

За результатами розгляду цього листа
ПрАТ «Компанія Ензим» листом за вих.
№3278 від 06.11.2013 р. повідомлено
відповідача, що Проектом ліміту №1645,
погодженим ЛМКП «Львівводоканал»,
визначено та узгоджено місце
розташування контрольного колодязя на
випуску №1 (КК-1). Відповідно до п. 2.2.
проекту ліміту випуск каналізації №1
обладнано контрольним колодязем КК-1,
який знаходиться поза межами території
ПрАТ «Компанія Ензим». Зважаючи на те,
що технічних чи технологічних змін у
вопровідно-каналізаційному
господарстві позивача не відбулось,
вимоги ЛМКП «Львівводоканал» вважає
необґрунтованим.

Листом за вих. №36-5432 від 05.11.2013 р. ЛМКП
«Львівводоканал» повідомлено ПрАТ
«Компанія Ензим» про те, що питання
надання дозволу на скид стічних вод у
систему міської каналізації Львова на
2014 рік буде розглядатись після
виконання останнім вимог про
влаштування контрольного колодязя на
випуску стічних вод.

ПрАТ «Компанія Ензим» листом за вих.
№3530 від 25.11.2013 р. повторно звернулося до
відповідача про надання дозволу на
скид стічних вод на 2014 рік.

17.12.2013 р. позивачем отримано дозвіл на
скид стічних вод - реєстраційний №4964
(чинний від 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р.) У
вказаному дозволі окрім зазначення
об'ємів скиду в каналізацію дощових та
інших стічних вод, встановлено, що
контрольний колодязь КК-1, відповідно
до п. 1.4 Правил, визначено у місці
приєднання випусків ПрАТ «Компанія
Ензим» до колектору міської
каналізації (камера гасіння напору на
перехресті вул. Богданівська -
Глинянський Тракт).

У зв'язку з тим, що зазначене місце
розташування контрольного колодязя
КК-1 суперечить тому, що визначено та
погоджено сторонами у Проекті ліміту
на скид забруднювальних речовин в
систему міської каналізації,
реєстраційний №1645, позивач в позовній
заяві просив визнати зазначений дозвіл
в частині зазначення даних про
місцезнаходження контрольного
колодязя КК-1 недійсним.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до п. 1.2. Правил приймання
стічних вод підприємств у комунальні
та відомчі системи каналізації
населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 19.02.2002 р.
№37 (далі - державні Правила), ці правила
поширюються на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
підприємства).

Пунктом 1.5. державних Правил
встановлено, що на підставі цих Правил
та Інструкції про встановлення та
стягнення плати за скид промислових
стічних вод у системи каналізації
населених пунктів водоканали
розробляють місцеві Правила приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації населеного пункту, у яких
установлюються допустимі концентрації
для кожної забруднюючої речовини, що
може скидатися підприємствами в
систему каналізації, а також
відображаються місцеві особливості
приймання стічних вод підприємств у
міську каналізацію.

Згідно п. 1.6. державних Правил місцеві
Правила приймання згідно з Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» затверджують виконавчі
органи місцевих рад за поданням
водоканалів після погодження з
територіальними органами
Мінекоресурсів та Міністерства
охорони здоров'я України.

Місцеві Правила приймання є
обов'язковими для всіх підприємств,
яким водоканали надають послуги з
водовідведення та які розташовані на
території даної місцевої ради.

У відповідності із вищевказаними
правилами та іншими
нормативно-правовими актами рішенням
виконкому Львівської міської ради №292
від 18.09.2002 р. затверджено Правила
приймання стічних вод підприємств у
систему міської каналізації Львова
(далі - місцеві Правила)

Згідно ч. 1 ст. 73 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»,
акти ради, сільського, селищного,
міського голови, голови районної в
місті ради, виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної
у місті ради, прийняті в межах своїх
повноважень, є обов'язковими для
виконання всіма розташованими на
відповідній території органами
виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами
та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Згідно п. 1.9. державних Правил кожне
підприємство скидає стічні води в
каналізаційну систему населеного
пункту через окремий випуск з
обов'язковим улаштуванням контрольних
колодязів, розташованих за межами
підприємства в місцях, що мають
під'їзні дороги. Об'єднання випусків
стічних вод від кількох підприємств
дозволяється тільки після
контрольного колодязя на випуску
кожного підприємства.

Відповідно до п.п. 3.5., 3.5.3. місцевих
Правил, підприємства зобов'язані
розробити проект ліміту, погодити його
з інспекцією та водоканалом і отримати
дозвіл на скид (п. 4.6.).

Згідно п. 4.4.5., 4.4.6. місцевих Правил,
проект ліміту набирає чинність у день
погодження і діє до зміни, а
незареєстрований у водоканалі проект
ліміту - є недійсним.

У проект ліміту, згідно п. 4.4.4.3. місцевих
Правил, серед інших істотних умов,
повинне включатись виконавче знімання
об'єктів, з нанесеними каналізаційними
мережами і КК на кожному з випусків (у
т.ч. на випусках у поверхневі водойми).
При цьому КК на виконавчому зніманні
повинні бути позначені згідно з
встановленими на місцевості
ідентифікаційними табличками (п. 7.1.1.5).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем розроблено, а ЛМКП
«Львівводоканал» 26.03.2012 р. погоджено
Проект ліміту на скид забруднюючих
речовин в систему міської каналізації
ПрАТ «Компанія Ензим» за реєстраційним
№1645.

Відповідно до п. 4.6.1. місцевих Правил,
підприємства зобов'язані отримати
дозвіл водоканалу на скид стічних вод
(додаток 10.3), для чого підприємство
подає лист згідно з додатком 10.11. Лист
про дозвіл на наступний період
подається до 1 листопада поточного
року. Якщо підприємство у встановлені
терміни не звернулось у водоканал щодо
надання дозволу на скид - дозвіл на скид
втрачає чинність згідно з п. 4.6.5.2.1. Якщо
підприємством у встановлений термін
(до 1 листопада) заявлено про
відсутність змін у його
водовідведенні, то за п. 4.6.4. дозвіл на
скид на наступний рік може бути
продовжено.

Згідно п. 5.12. місцевих Правил, скидання
стічних вод підприємств у міську
каналізацію повинно здійснюватися їх
випусками з обов'язковим влаштуванням
КК (п.п. 7.1.1.1. - 7.1.1.5.).

Пунктом 7.1.1.1. місцевих Правил
встановлено, що кожен об'єкт
водоспоживання може бути приєднаний до
міської каналізації окремими
випусками з обов'язковим спорудженням
на кожному випуску КК.

Відповідно до п. 2.1. проекту ліміту ПрАТ
«Компанія Ензим», система каналізації
підприємства приєднана до мереж
міської каналізації одним випуском
(випуск №1), та випуском у колектор
міської дощової каналізації (випуск
№2).

У п. 2.2. проекту ліміту зазначено, що
випуски каналізації №1 та №2 обладнані
відповідно контрольними колодязями
КК-1 та КК-2, які знаходяться за
територією підприємства, їх місце
розташування позначене на схемі мереж
ВК та місцевості (відповідні позначки
зроблено на плані підземних
комунікацій ПрАТ «Компанія Ензим»).

У дозволі на скид стічних вод
реєстраційний №4964 (чинний від 01.01.2014 р.
до 31.12.2014 р.) контрольний колодязь КК-1
визначено у місці приєднання випусків
ПрАТ «Компанія Ензим» до колектору
міської каналізації (камера гасіння
напору на перехресті вул.
Богданівська-Глинянський Тракт), що не
відповідає місцезнаходженню КК-1,
визначеному проектом ліміту.

Як пояснив відповідач, на час розгляду
та погодження Проекту ліміту, ЛМКП
«Львівводоканал» не могло визначити
контрольним колодязем КК-1 камеру
гасіння на перехресті вулиць
Богданівська - Глинянський Тракт (місце
приєднання випуску позивача до мережі
міської каналізації), оскільки на той
час до цієї камери було під'єднано ще
три каналізаційні випуски, що
відводили стоки інших споживачів.
Після проведення робіт по переключенню
каналізаційних мереж інших споживачів
та ліквідації їх каналізаційних
випусків у вищезгаданій камері,
остання, будучи колодязем на випуску
підприємства безпосередньо перед
підключенням до міської каналізації,
була підставно визначена відповідачу
для позивача як контрольний колодязь
КК-1. Оскільки позивач відмовився
внести зміни у проект ліміту щодо зміни
розташування контрольного
колодязяКК-1, відповідач зазначив
місцезнаходження КК-1 на перехресті
вулиць Богданівська - Глинянський
Тракт у дозволі на скид стічних вод.

Згідно з п. 1.4. державних Правил,
контрольний колодязь - колодязь на
каналізаційному випуску підприємства
безпосередньо перед приєднанням до
збірного чи головного каналізаційного
колектора.

Пунктом 7.1.1.2. місцевих Правил
встановлено, що КК, як правило, повинні
перебувати за межами підприємства, а їх
конкретне місцезнаходження
узгоджується з водоканалом.

Згідно з п. 7.1.5. місцевих Правил, КК
мають бути визначені у проекті ліміту
(для підприємств, що проекту ліміту не
розробляють, - у паспорті водного
господарства), а періодичність
контролю визначається згідно з планами
обстежень контролюючих служб.

Відповідно до п. 7.1.5. місцевих Правил
позивачем розроблено проект ліміту на
скид забруднювальних речовин в систему
міської каналізації №1645, в якому
визначено місцезнаходження
контрольного колодязя (КК-1), його місце
розташування позначене на схемі мереж
ВК та на місцевості, вказаний проект
ліміту погоджено ЛМКП
«Львівводоканал». Згідно п. 4.4.5. Правил
проект ліміту набрав чинності у день
його погодження і діє до його зміни.

Таким чином, одностороннє внесення до
дозволу на скид стічних вод відомостей,
що змінюють місце розташування
контрольного колодязя, без внесення
змін до Проекту ліміту, здійснено
відповідачем без належних для цього
законодавчих підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні грунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на викладене, той факт, що на
момент розгляду та погодження Проекту
ліміту відповідач не міг визначити
контрольним колодязем КК-1 камеру
гасіння на перехресті вулиць
Богданівська - Глинянський Тракт (місце
приєднання випуску позивача до мережі
міської каналізації), жодним чином не
спростовує необхідності обов'язкового
внесення змін у проект ліміту щодо
зміни місцезнаходження контрольного
колодязя КК-1. Як зазначалося вище,
проектом ліміту, який погоджений
відповідачем, було визначено
місцезнаходження контрольного
колодязя КК-1 та зазначено, що він
знаходиться за межами території ПрАТ
«Компанія Ензим». У проекті ліміту не
зазначено, що місцезнаходження
контрольного колодязя КК-1 є тимчасовим
чи таким, що підлягатиме зміні після
облаштування камери гасіння на
перехресті вулиць Богданівська -
Глинянський Тракт в якості
контрольного колодязя КК-1.

Слід також зазначити, що в разі, якщо
ПрАТ «Компанія Ензим» ухиляється від
внесення змін в проект ліміту щодо
визначення місцезнаходження
контрольного колодязя та, у зв'язку
необхідністю приведення проекту
ліміту до вимог чинного законодавства,
ЛМКП «Львівводоканал» не позбавлений
можливості звернутися в суд за
захистом своїх інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способом
захисту цивільних прав та інтересів
може бути, в тому числі, визнання
правочину недійсним.

Відповідно до ст. 207 ГК України,
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинене
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України,
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України,
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

З огляду на те, що Правила приймання
стічних вод підприємств у систему
міської каналізації Львова є
нормативно-правовим актом, який є
обов'язковим до виконання всіма
підприємствами (незалежно від їх
відомчої належності і форми власності),
положеннями п. 7.1.5. якого встановлено,
що місцезнаходження КК визначається
саме у проекті ліміту, а не у дозволі на
скид вод, суд приходить до висновку, що
дозвіл на скид стічних вод
реєстраційний №4964 (чинний від 01.01.2014 р.
до 31.12.2014 р.) в частині зазначення місця
розташування контрольного колодязя
КК-1 суперечить нормам законодавства, а
відтак є підстави для визнання його в
цій частині недійсним.

Слід також зазначити, що відповідно до
ст. 217 ЦК України, недійсність окремої
частини правочину не має наслідком
недійсності інших його частин і
правочину в цілому, якщо можна
припустити, що правочин був би вчинений
і без включення до нього недійсної
частини.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Таким чином, позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Компанія
Ензим» визнання недійсним дозволу на
скид стічних вод в частині внесення
інформації про розташування
контрольного колодязя підлягають до
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Законом України «Про судовий збір»
(абз. 3 ч. 2 ст. 6) передбачено зменшення
розміру судового збору з позовної
заяви, поданої після подання заяви про
вжиття запобіжних заходів або
забезпечення позову, на розмір
судового збору, сплаченого за подання
заяви про вжиття запобіжних заходів чи
заяви про забезпечення позову.
Пленумом Вищого господарського суду
України у п. 2.5 постанови №7 від 21.02.2013 р.
роз'яснено, що зазначене зменшення
розміру судового збору здійснюється і
в разі одночасного (в один і той же день)
подання до господарського суду
позовної заяви і заяви про
забезпечення позову, в тому числі при
об'єднанні їх в одному документі. Якщо
заяву про забезпечення позову подано
після подання позовної заяви, то
відповідне зменшення суми судового
збору не здійснюється.

Зважаючи на визначені Законом України
«Про судовий збір» ставки судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви немайнового
характеру та заяви про вжиття заходів
до забезпечення позову, суд, за
результати їх розгляду приходить до
висновку, що судовий збір слід покласти
на відповідача в повному обсязі.

10.02.2014 р. відповідачем було подано
клопотання про роздрукування
технічного запису судового засідання
від 03.02.2014 р. До вказаного клопотання
було долучено квитанцію №24304.212.1 від
07.02.2014 р. про сплату 30 грн. 00коп. судового
збору. 17.02.2014 р. у зв'язку з неможливістю
видачі роздрукування технічного
запису судового засідання,
представником відповідача подано
заяву про видачу в електронному
вигляді копії технічного запису
судового засідання від 03.02.2014 р. та
часткового зарахування судового збору
сплаченого за роздрукування
технічного запису, за видачу в
електронному вигляді копії технічного
запису судового засідання. З
оплаченого судового збору квитанцією
№24304.212.11 від 07.02.2014 р. в сумі 30 грн. 00 коп.
судом частково зараховано 15 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. ст. 1 Закону України
«Про судовий збір» судовий збір - збір,
що справляється на всій території
України за подання заяв, скарг до суду,
за видачу судами документів, а також у
разі ухвалення окремих судових рішень,
передбачених цим Законом. Судовий збір
включається до складу судових витрат.

Згідно з п. 4. ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» за видачу судами
документів, а саме: за видачу в
електронному вигляді копії технічного
запису судового засідання
справляється судовий збір у сумі 15
гривень.

Статтею 7 зазначеного Закону,
передбачено підстави повернення
судового збору, зокрема, сплачена сума
судового збору повертається в разі
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що зайво сплачені 15 грн. 00коп.
за видачу копії технічного запису
судового засідання підлягають
поверненню відповідачу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
203 ЦК України та ст.ст. 1, 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75,
80, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Визнати дозвіл скид стічних вод,
виданий Львівським міським
комунальним підприємством
«Львівводоканал», м. Львів, вул. Зелена,
буд. 64 (ідентифікаційний код 03348471) за
реєстраційним №4964, в частині
зазначення даних про контрольний
колодязь КК-1, а саме: «контрольний
колодязь КК-1, відповідно до п. 1.4 Правил,
визначено у місці приєднання випусків
ПрАТ «Компанія Ензим» до колектору
міської каналізації (камера гасіння
напору на перехресті вул. Богданівська
- Глинянський Тракт)» - недійсним.

3. Стягнути з Львівського міського
комунального підприємства
«Львівводоканал», м. Львів, вул. Зелена,
буд. 64 (ідентифікаційний код 03348471) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Компанія Ензим», м. Львів,
вул. Личаківська, буд. 232
(ідентифікаційний код 00383320) 2867,50грн.
судового збору.

4. Повернути на користь
Львівського міського комунального
підприємства «Львівводоканал», м.
Львів, вул. Зелена, буд. 64
(ідентифікаційний код 03348471) з
Державного бюджету України 15 грн. 00 коп.
судового збору, сплаченого квитанцією
№24304.212.11 від 07.02.2014 р.

5. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

В судовому засіданні 01.12.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 08.12.2014
р.

Суддя
Мазовіта А.Б.