ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р.
Справа № 923/1512/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросем", м. Київ

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАС-САД", м.Херсон

про стягнення 278 197,15 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Сушицький В.М., уповн.
представник, довіреність від 24.10.2014р.;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у
справі порушено за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "АГРОСЕМ"
(позивач) до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кас-Сад" (відповідач)
з вимогами про стягнення 278 197,15 грн., з
яких 192 681,50 грн. основного боргу
(заборгованості з оплати товару), 26
201,23 грн. скоригованої вартості товару, 2
471,04 грн. річних (3 %), 18 307,08 грн. пені та 38
536,30 грн. штрафу, у зв'язку із
невиконанням відповідачем зобов'язань
за договором поставки від 02.04.2014р. №
02.04.14-31.

Відповідач належним чином
повідомлений судом про місце та час
розгляду справи. Ухвали суду від
15.10.2014р. та 04.11.2014р. по справі надіслано
за зареєстрованим станом на час
розгляду справи в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходженням
відповідача, згідно витягу на
відповідача з цього реєстру (а.с.44-46),
яке співпадає з адресою відповідача
згідно позовної заяви. Першу з цих
ухвал надіслано рекомендованим листом
з повідомленням, іншу - рекомендованим
листом. До суду повернулося та залучено
судом до матеріалів справи поштове
повідомлення (а.с.40) про вручення
29.10.2014р. відповідачу рекомендованого
листа з ухвалою суду від 15.10.2014р. по
справі. Надісланий судом відповідачеві
рекомендований лист з ухвалою від
04.11.2014р. по справі не повертався до суду
без вручення відповідачу.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув. Всупереч вимог
суду, згідно з ухвалами по справі,
відповідачем не надано суду відзив на
позовну заяву та інші витребувані від
нього судом документи. 25.11.2014р. до
початку судового засідання через
канцелярію суду представником
відповідача подано клопотання про
відкладення розгляду справи, яке
обґрунтовано твердженнями про
неотримання відповідачем матеріалів
позовної заяви, про неможливість
надання відповідачем заперечень проти
позову без ознайомлення з матеріалами
справи та про зайнятість представника
відповідача, яким підписано
клопотання, 25.11.2014р. в судовому
засіданні по справі №923/775/14 у Одеському
апеляційному господарському суді. У
задоволенні цього клопотання судом
відмовлено з підстав, які наведено у
мотивувальній частині даного рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України неявка
представника сторони у судове
засідання є підставою для відкладення
розгляду справи у разі, якщо за його
відсутності неможливо розглянути
певну справу. Неявка представника
відповідача не унеможливлює розгляд
справи № 923/1512/14. Розгляд справи за
відсутності представника відповідача
при тому, що відповідача було належним
чином повідомлено судом про місце та
час розгляду справи, не є порушення
процесуальних прав відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України у разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані судом документи не подано,
справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами. Справа
розглядається в порядку ст. 75 ГПК
України.

Представник позивача в судовому
засіданні 25.11.2014р. підтримав позовні
вимоги в повному обсязі, з зазначених у
позовній заяві підстав.

Після завершення розгляду справи в
судовому засіданні 25.11.2014р., у
відповідності до ст.85 ГПК України,
оголошено вступну та резолютивні
частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та
заслухавши представника позивача, суд -

в с т а н о в и в :

До початку судового засідання 25.11.2014р.
через канцелярію суду представником
відповідача подано клопотання про
відкладення розгляду справи, яке
обґрунтовано твердженнями про
неотримання відповідачем матеріалів
позовної заяви, про неможливість
надання відповідачем заперечень проти
позову без ознайомлення з матеріалами
справи та про зайнятість представника
відповідача, яким підписано
клопотання, 25.11.2014р. в судовому
засіданні по справі № 923/775/14 у
Одеському апеляційному господарському
суді. До клопотання не додано будь-яких
доказів на підтвердження наявності
підстав, з якими пов'язується
необхідність відкладення розгляду
справи. Дане клопотання надійшло до
суду нарочним 25.11.2014р. У задоволенні
цього клопотання судом відмовлено з
огляду на наступне. У п.3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", із
змінами та доповненнями, вказано, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суд представників обох
сторін або однієї з них справа може
бути розглянута без їх участі, якщо
неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Господарський суд, з урахуванням
обставин конкретної справи, може
відхилити доводи учасника судового
процесу щодо відкладення розгляду
справи у зв'язку з відсутністю
представника цього учасника процесу (з
причин пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні).
При цьому, господарський суд виходить з
того, що у відповідних випадках такий
учасник судового процесу не
позбавлений права та можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника, з числа як своїх
працівників, так і осіб, не пов'язаних з
ним трудовими відносинами.
Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі
представника підлягає доведенню
учасником судового процесу на
загальних підставах (ст.ст.32-34 ГПК
України). Вказане відповідачем не
доведено. Крім цього, відмовляючи у
задоволенні клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи суд врахував:

- наявність у матеріалах справи доказів
надсилання позивачем матеріалів
позовної заяви, з доданими до неї
матеріалами, 09.10.2014р. поштою (листом з
описом вкладення) за зареєстрованим
станом на час розгляду справи в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (ЄДР)
місцезнаходженням відповідача, згідно
витягу на відповідача з цього реєстру,
яке співпадає з адресою відповідача
згідно позовної заяви;

- наявність у матеріалах справи доказів
отримання ухвали суду від 15.10.2014р. по
справі 29.10.2014р. за зареєстрованим
станом на час розгляду справи в ЄДР
місцезнаходженням відповідача, згідно
витягу на відповідача з цього реєстру,
яке співпадає з адресою відповідача
згідно позовної заяви;

- наявність у відповідача
передбаченого ст.22 ГПК України
процесуального права на ознайомлення з
матеріалами справи;

- неподання відповідачем до суду
клопотань про надання відповідачеві
можливості ознайомитися з матеріалами
даної справи після порушення
провадження у справі, аж до 25.11.2014р.

Також, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АГРОСЕМ" (надалі -
позивач) та Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кас-Сад" (надалі -
відповідач) 02.04.2014р. уклали між собою
договір № 02.04.14-31 поставки ЗЗР, на
умовах якого позивач зобов'язався
продати відповідачеві товар, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити цей товар за ціною, в
кількості та асортименті, узгоджених
сторонами даного договору в
специфікаціях - додатках до договору
(надалі - договір).

Згідно п.3.2. договору сторони договору
домовилися, враховуючи, що товар є
імпортованим, визначити еквівалент
ціни товару у доларах США у
відповідності до курсу долару США
відносно гривні, що склався на
Міжбанківському валютному ринку
України на дату, що передує даті
підписання специфікації до договору
(згідно інформації опублікованій ЗАТ
"Інфінсервіс" на певному (вказаному за
текстом договору) сайті у
інформаційній мережі Інтернет). Згідно
п. 3.3. договору відповідач здійснює
оплату товару шляхом безготівкового
перерахунку грошових коштів на рахунок
позивача, або ж в інший спосіб, який не
заборонено законодавством України.
Згідно п.3.4. договору відповідач
зобов'язаний оплатити вартість товару
згідно умов та у строки, які визначено у
специфікаціях до договору. Згідно з п.
3.6. договору відповідач зобов'язаний,
окрім здійснення оплати за товар, у
день здійснення платежу за товар
сплатити проіндексовану (скориговану)
вартість товару у разі збільшення
курсу долару США на Міжбанківському
валютному ринку України. Індексація
(коригування) вартості товару
здійснюється відповідачем самостійно,
без будь-яких додатково отриманих
рахунків на оплату такої індексації
(коригування) з боку позивача.
Зобов'язання по оплаті індексації
(коригування) вартості товару виникає у
відповідача у день оплати за товар
позивача відповідно до умов договору.
Сума в гривнях, яку відповідач повинен
сплатити позивачеві як оплату вартості
товару, визначається відповідачем
самостійно за формулою: Х2 = Х1 * Y2 / Y1 , де

Х1 - вказана у специфікації до договору
вартість товару у національній валюті
України;

Y1 - курс долара США до гривні, що склався
на Міжбанківському валютному ринку
України на дату, що передує даті
підписання специфікації до договору;

Y2 - курс долара США до гривні, що склався
на Міжбанківському валютному ринку
України на дату, що передує даті оплати
товару;

Х2 - кінцева вартість у гривнях
неоплаченої вартості товару.

Згідно з п. 3.6.2. договору сторони
договору домовилися про те, що у
випадку, коли відповідачем не виконані
грошові зобов'язання за цим договором в
повному обсязі або частково, для
індексації (коригування) вартості
товару відповідно до п. 3.6. даного
договору, датою або днем оплати
вважається дата складання та
підписання позивачем позовної заяви до
суду відповідної юрисдикції.

Відповідно до п. 3.8 договору у випадку
порушення відповідачем строків
проведення авансового платежу та/або
оплати товару відповідно до порядку та
строків платежів, встановлених
договором, позивач, з першого дня
порушення таких строків набуває права
вимагати від відповідача негайної
повної оплати за весь товару за цим
договором, до настання строку оплати
товару на умовах договору, а
відповідач, в свою чергу, повинен
негайно, на першу вимогу позивача,
здійснити повну оплату за товар.

Відповідно до п. 4.2. договору поставка
товару здійснюється окремими партіями.
Згідно з п. 4.3. договору одержання
товару за кількістю та асортиментом
здійснюється відповідачем у день
поставки товару. Згідно з п. 4.4. договору
передача продукції здійснюється
тільки у разі наявності в
уповноваженої особи відповідача
заповненого належним чином оригіналу
довіреності встановленого законом
зразка на отримання товару.

Відповідно до п. 8.1. договору право
власності на товар переходить до
відповідача з моменту передачі
позивачем відповідачеві товару за
видатковою накладною та підписання
цієї накладної уповноваженим
представником відповідача.

Відповідно до п. 13.2. договору даний
договір набуває чинності з дня його
підписання та діє до повного виконання
сторонами договору своїх зобов'язань.

02.04.2014р. позивачем та відповідачем
підписано специфікацію № 1 до договору,
згідно з якою узгоджено здійснення
позивачем поставки відповідачеві
товару (фунгіцидів п'яти видів,
інсектицидів шести видів та гербіциду)
загальною вартістю 192 681,50 грн. (з ПДВ), з
еквівалентом загальної вартості цього
товару у доларах США у сумі 16 832,45 дол.
США при курсі 11,4470 грн. за 1 дол. США, зі
строком поставки товару до 07.04.2014р.,
окремими партіями, на склад
відповідача у м.Херсоні, зі сплатою до
05.05.2014р. 30 % (тридцяти відсотків)
вартості товару та сплатою до 20.06.2014р.
залишку вартості товару .

На виконання умов договору позивач
передав відповідачеві товар загальною
вартістю 192 681,50 грн. (з ПДВ) на підставі
видаткових накладних № 3/0418 від 03.04.2014р.
на суму 34 334,83 грн., № 7/0410 від 07.04.2014р. на
суму 91758,27 грн., №9/04-4 від 09.04.2014р. на суму
64 136,50 грн., № 18/0415 від 18.04.2014р. на суму
2451,90 грн. (а.с.28, 30, 32, 34), а також, згідно
довіреностей відповідача № 5 від
03.04.2014р., № 6 від 07.04.2014р., № 7 від 09.04.2014р.
та № 8 від 18.04.2014р.

Станом на час подання до
господарського суду позовної заяви
відповідач не здійснив а ні повної, а ні
часткової вартості товару позивача,
який вказаний у специфікації № 1 від
02.04.2014р. до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 2
ст. 193 Господарського кодексу України
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
загальногосподарського інтересу.
Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу
України одностороння відмова від
виконання умов договору не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) та сплатити за нього певну
грошову суму. Згідно з ч. 6 ст. 265
Господарського кодексу України до
відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу. Відповідно до ч. 1 та ч.
2 ст. 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару, а також, що покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Відповідно до п.2.1 Положення про
документальне забезпечення записів
бухгалтерського обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, із змінами та доповненнями
(надалі - Положення), первинні документи
- це документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення. Господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
результатів. Аналогічне визначення
терміну "первинний документ" містить у
собі ст. 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а саме, первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. Згідно ч. 1
ст. 9 цього ж Закону та п. 2.2 Положення
первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та п.2.4 Положення
обов'язковими реквізитами первинного
документу є: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ; назву документа
(форми); дату і місце складення
документа; зміст та обсяг
господарської операції; одиницю виміру
господарської операції; особистий
підпис та інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та
ст.33 ГПК України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також, інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення спору. Ці дані
встановлюються письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів, поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі, які (пояснення) на
вимогу суду, мають бути викладені
письмово. Відповідно до ст. 43 ГПК
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розглядові в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Видаткові накладні № 3/0418 від 03.04.2014р., №
7/0410 від 07.04.2014р., № 9/04-4 від 09.04.2014р.
та № 18/0415 від 18.04.2014р. оформлені згідно
вимог ч. 2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та п.2.4 Положення
щодо оформлення первинних документів.
Ці накладні підписано уповноваженим на
отримання товару представником
відповідача та скріплено відбитками
печатки відповідача без будь-яких
зауважень та заперечень (зокрема, щодо
кількості, асортименту та якості
товару). Доказів іншого відповідачем
не надано.

Також, суду не надано доказів наявності
будь-яких зауважень (або заперечень)
відповідача щодо здійснення позивачем
поставки трьох партій товару пізніше
строку поставки товару, що вказаний у
специфікації № 1 до договору, до
07.04.2014р., а саме, 07.04.2014р., 09.04.2014р. та
18.04.2014р.

Строк здійснення відповідачем оплати
повної вартості товару, що вказаний у
специфікації № 1 до договору, а саме, 192
681,50 грн., закінчився 19.06.2014р.

Під час розгляду справи суду не надано
доказів сплати відповідачем на користь
позивача, повністю або частково, 192 681,50
грн. вартості цього товару.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 192681,50 грн.
основного боргу (заборгованості з
оплати товару) підлягають задоволенню
у повному обсязі

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача 26 201,23 грн. скоригованої
вартості товару узгоджуються з
приписами ст.179 Господарського кодексу
України щодо визначення сторонами
господарського договору змісту цього
договору на основі вільного
волевиявлення сторін договору, коли
сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству, з
приписами ст. 627 Цивільного кодексу
України щодо свободи договору, з
приписами ст. 193 Господарського кодексу
України та ст.526 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості виконання
умов договору його сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 189 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання використовують у своїй
діяльності вільні та державні
регульовані ціни. Згідно з ст. 190 цього ж
Кодексу вільні ціни визначаються на
всі види товару (продукції, робіт,
послуг) за винятком тих, на які
встановлено державні регульовані ціни.
Вільні ціни визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін. У матеріалах справи відсутні
докази встановлення державних
регульованих цін на товар, який
вказаний у специфікації №1 від 02.04.2014р.
до договору.

Виконаний позивачем розрахунок 26201,23
грн. скоригованої вартості товару
судом перевірений (а.с.7). Цей розрахунок
виконано у відповідності до положень
п.3.6., п.3.6.1. договору. Матеріалами справи
підтверджений розмір курсів долару США
до гривні за станом на 01.04.2014р. та на
07.10.2014р., що застосовані при розрахунку.

Разом з цим за розрахунком суду після
коригування (індексації) згідно умов
договору вартість товару складає 219
467,04 грн.

219 467,04 грн. = 192 681,50 грн. х 13,0383 / 11,4470

Виходячи з цього до сплати
відповідачем на умовах договору
підлягає 26785,54 грн. скоригованої
вартості товару.

26 785,54 грн. = 219 467,04 грн. - 192 681,50 грн.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 26 201,23 грн.
скоригованої вартості товару
підлягають задоволенню у повному
обсязі, оскільки розмір заявлених
позовних вимог в цій частині не
перевищує їхнього дійсного,
розрахованого судом, розміру.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України порушення зобов'язань
є підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
Господарським кодексом України, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов`язання, на
вимогу кредитора зобов`язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також річні (3 %) від
простроченої суми, якщо інший розмір
річних не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України, у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. Розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
незалежно або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг). Згідно з ч. 6 ст.
231 Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до п. 9.2. договору у випадку
порушення термінів оплати товару або
умов оплати товару відповідач
зобов'язаний сплатити позивачеві пеню
від суми простроченого платежу або
неналежно здійсненого платежу у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України за кожний
день прострочення.

Відповідно до п. 9.4. договору за
порушення встановлених договором
строків оплати товару відповідач
зобов'язаний сплатити позивачеві штраф
у розмірі 20 % (двадцять відсотків) від
загальної вартості товару за даним
договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Поряд з вимогами про стягнення 192 681,50
грн. заборгованості з оплати товару та
26201,23 грн. скоригованої вартості товару,
позивачем заявлено позовні вимоги про
стягнення з відповідача:

- річних (3 %) у сумі 2 471,04 грн., які
нараховані на 192 681,50 грн.
заборгованості за період часу з 06.05.2014р.
по 08.10.2014р., включно;

- пені у сумі 18 307,08 грн., яка нарахована
на 192 681,50 грн. заборгованості за період
часу з 06.05.2014р. по 08.10.2014р., включно;

- штрафу у сумі 38536,30 грн., що становить 20
% від 192681,50 грн. заборгованості.

Згідно специфікацію № 1 від 02.04.2014р. до
договору загальна вартість товару
складає 192 681,50 грн., оплата 30 % (тридцяти
відсотків) вказаної вартості товару
здійснюється до 05.05.2014р., а до 20.06.2014р.
має бути проведена повна оплата товару.

30 % від вартості товару, який вказано у
специфікації № 1 від 02.04.2014р. до
договору, складає 57 804,45 грн. = (192 681,50
грн. / 100 %) х 30 %

До позовної заяви не додано та не
надано позивачем під час розгляду
справи судом доказів звернення
позивача до відповідача (у будь-який
спосіб), в порядку п.3.8 договору, з
вимогою про здійснення відповідачем
дострокової повної оплати товару,
після отримання якої відповідач
повинен був негайно здійснити
дострокову повну оплату за товар. За
відсутності таких доказів здійснене
позивачем нарахування відповідачеві
річних та пені на повну вартість
товару, а саме, 192681,50 грн., до 20.06.2014р. є
необґрунтованим.

Виходячи з вказаних у специфікації № 1
від 02.04.2014р. до договору строків
часткової та повної оплати товару
виконання грошового зобов'язання у
розмірі 57 804,45 грн. є простроченим
відповідачем з 05.05.2014р., а грошового
зобов'язання у розмірі 192
681,50 грн. є простроченим відповідачем з
20.06.2014р. (згідно специфікації оплата
товару, відповідно, часткова та повна,
має бути здійснена відповідачем до
настання цих дат).

За результатами виконаного судом
розрахунку річних (по визначену
позивачем дату, включно, а саме, по
08.10.2014р.) встановлено наступне.

Річні за період з 05.05.2014р. по 19.06.2014р.,
включно, (за 46 днів) на суму
заборгованості у розмірі 57 804,45 грн.
складають 218,55 грн.

218,55 грн. = ((57804,45 грн. х 46 х 3) /100) / 365

Річні за період з 20.06.2014р. по 08.10.2014р.,
включно, (за 111 днів) на суму
заборгованості у розмірі 192 681,50 грн.
складають 1 757,89 грн.

1 757,89 грн. = ((192 681,50 грн. х 111 х 3) /100) / 365

Загальна сума вказаних річних складає 1
976,44 грн. = 218,55 грн. + 1757,89 грн.

За результатами виконаного судом
розрахунку пені (по визначену
позивачем дату, включно, 08.10.2014р.)
встановлено наступне.

Пеня за період з 05.05.2014р. по 19.06.2014р.,
включно, (за 46 днів) на суму
заборгованості у розмірі 57 804,45 грн.
складає 1 384,14 грн.

1 384,14 грн. = ((57 804,45 грн. х 46 х 2 х 9,5) /100) /
365

Пеня за період з 20.06.2014р. по 16.07.2014р.,
включно, (за 27 днів) на суму
заборгованості у розмірі 192 681,50 грн.
складає 2 708,10 грн.

2 708,10 грн. = ((192 681,50 грн. х 27 х 2 х 9,5) /100) /
365

Пеня за період з 17.07.2014р. по 08.10.2014р.,
включно, (за 84 дні) на суму
заборгованості у розмірі 192 681,50 грн.
складає 11 085,78 грн.

11 085,78 грн. = ((192 681,50 грн. х 84 х 2 х 12,5) /100)
/ 365

Загальна сума пені складає 15 178,02 грн =
1384,14 грн + 2 708,10 грн + 11 085,78 грн

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду доказів сплати на
користь позивача, повністю або
частково, заявлених до стягнення з
відповідача 2 471,04 грн. річних та 18 307,08
грн. пені.

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 2471,04 грн.
річних (3 %) підлягають частковому
задоволенню, у сумі 1976,44 грн. У
стягненні з відповідача 494,60
грн. річних (3 %) має бути відмовлено.

З урахуванням цих самих обставин та
підстав позовні вимоги про стягнення з
відповідача 18307,08 грн. пені підлягають
частковому задоволенню, у сумі 15 178,02
грн. У стягненні з відповідача 3 129,06
грн. пені має бути відмовлено.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача 38 536,30 грн. штрафу, згідно п.
9.4. договору, підлягають задоволенню у
повному обсязі, оскільки факту
неналежного виконання умов договору
відповідачем, а саме, факту порушення
зобов'язань щодо оплати товару, які
виникли у відповідача з договору,
відповідач не спростував, а п. 9.4.
договору за таке порушення зобов'язань
передбачений штраф у розмірі 20 %
(двадцять відсотків) від загальної
вартості товару за даним договором. При
цьому, застосування такого штрафу
відповідає приписам ст. 627 Цивільного
кодексу України щодо свободи договору
та ст.ст.230, 231 Господарського кодексу
України.

Розмір заявленого до стягнення штрафу,
а саме, 38536,30 грн., суд вважає
обґрунтованим, оскільки 38 536,30 грн.
складає, саме, 20 % від вартості
неоплаченого відповідачем до
теперішнього часу товару.

38 536,30 грн. = ( 192 681,50 грн. / 100 %) х 20 %

Заперечень щодо правильності
розрахунку заявленого до стягнення
штрафу, або ж доказів сплати штрафу у
вказаному, 38536,30 грн., розмірі під час
розгляду даної справи відповідач суду
не надав.

Задовольняючи одночасно позовні
вимоги про стягнення як пені, так і
штрафу за порушення одного й того
самого грошового зобов'язання, суд
виходить з того, що чинне законодавство
України не встановлює для учасників
господарських відносин обмежень щодо
передбачення умовами договору
одночасного стягнення пені та штрафу,
що узгоджується із свободою договору,
встановленою ст. 627 Цивільного кодексу
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору, з
урахуванням вимог законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Згідно з
ст. 549 Цивільного кодексу України
пеня та штраф є формами неустойки, а
відповідно до ст.230 Господарського
кодексу України - видами штрафних
санкцій. Тобто, пеня та штраф не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір штрафних
санкцій.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Позов задовольняється на 98,70 %.

98,70 % = ((274573,49 грн. (загальний розмір
задоволених позовних вимог) / (278197,15 грн.
(загальний розмір заявлених позовних
вимог)) х 100 %

У зв'язку із цим 98,70 % або 5 491,61 грн.
судового збору покладається на
відповідача, решта - на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кас-Сад"
(місцезнаходження: 73000, Херсонська обл.,
м. Херсон, вул. Сенявіна, буд. 132, кв. 128;
ідентифікаційний код юридичної особи
38386624) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОСЕМ"
(місцезнаходження: 03039, м. Київ, вул.
Голосіївська, буд.7, адміністративний
корпус 1-А, к.414; ідентифікаційний код
юридичної особи 30967207) 192 681 (сто
дев'яносто дві тисячі шістсот
вісімдесят одна) грн. 50 коп.
заборгованості з оплати товару, 26201
(двадцять шість тисяч двісті одна) грн.
23 коп. скоригованої вартості товару, 1 976
(одна тисяча дев'ятсот сімдесят шість)
грн. в якості річних, 38 536 (тридцять
вісім тисяч п'ятсот тридцять шість) грн.
30 коп. штрафу, 15 178 (п'ятнадцять тисяч сто
сімдесят вісім) грн. 02 коп. пені та 5491
(п'ять тисяч чотириста дев'яноста одна)
грн. 61 коп. компенсації по сплаті
судового збору.

3. В іншій частині в задоволенні позову
відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 05.12.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов