ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 р.
Справа № 914/2203/14

Господарський суд Львівської області у
складі головуючої судді Чорній Л.З.,
суддів Артимовича В.М. та Морозюка А.Я.
розглянувши матеріали справи

За позовом: первинної
профспілкової організації «Вільна
профспілка» Ринок Привокзальний»
Львівської обласної асоціації
вільних профспілок всеукраїнського
об'єднання солідарних трудівників, м.
Львів,

за заявою третьої особи із
самостійними вимогами на предмет спору
- фізичної особи - підприємця Кобзар
Катерини Петрівни, м.Львів

за заявою третьої особи із
самостійними вимогами на предмет спору
- фізичної особи - підприємця Нагірнич
Марії Степанівни, м. Львів,

до відповідача-1: товариства з
обмеженою відповідальністю
«Привокзальний ринок», м.Львів

до відповідача-2: Львівської міської
ради, м.Львів

до відповідача -3: Управління
комунальної власності Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради, м. Львів,

про визнання незаконними ухвал
Львівської міської ради №2454 від 05.03.2009
р. в частині надання ТзОВ
«Привокзальний ринок» дозволу
приватизувати способом викупу підвалу
площею 1313,2 кв.м. та 1-й поверх площею 1507,1
кв.м. приміщень по вул. Горської, 2 (п.
80);№2787 від 09.07.2009 р. в частині
надання ТзОВ «Привокзальний ринок»
дозволу приватизувати способом викупу
1-й та 2-1 поверхи площею 2500,3 кв.м. по вул.
Горської, 2 ум. Львові; визнання
недійсним договору №2315 від 24.07.2009
р. купівлі-продажу нежитлових
приміщень способом викупу,
укладеного між управлінням
комунальної власності Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради та ТзОВ «Привокзальний
ринок»

Представники сторін:

від позивача: Малишак А.С., Сало Н.Т.,
Брильова Л.О.

від третіх осіб: Кобзар К.В., Нагірнич
М.С., Романик Н.М.

від відповідача 1: Лапіда О.Б., Пелюк С.С.

від відповідача 2: Шмотолоха О.П.

від відповідача 3: Временова М.О.

за участю: Гавриляк М.Л., Вихопець Г.Я.,
Горохова І.В., Чепелик Н.І., Пюрик А.О.,
Мітюченко С.О., Матіяш Р., Мацків О.,
Ванько Г.І., Маньковецька Г.Ф., Граб Б.І.,
Годова О.О., Цибрат М.В., Денькович А.Б.,
Граб С.В., Шнит С.М., Антонова Л.Р., Свищ
Н.М., Кулик О.Р., Вовчак Н.В., МатіяшС.С.,
Лабінський А.М, Вітів СМ., Матіяш О.І.,
Захарків Л., Кудиба Г.М., Досяк С.О., Шишка
В.В., Шпаль М.Д., Перегінець В.
(журналіст).

Представникам сторін, роз'яснено
зміст ст.22 ГПК України, а саме їх
процесуальні права та обов'язки,
зокрема, права заявляти відводи. Заяв
про відвід суддів не поступало.

Суть спору: Позов заявлено первинною
профспілковою організацією «Вільна
профспілка» Ринок Привокзальний»
Львівської обласної асоціації вільних
профспілок всеукраїнського об'єднання
солідарних трудівників, м. Львів, за
участю третіх осіб із самостійними
вимогами - фізичними особами -
підприємцями Кобзар Катериною
Петрівною, Нагірнич Марією
Степанівною, м. Львів, до відповідачів:
товариства з обмеженою
відповідальністю «Привокзальний
ринок», м. Львів, Львівської міської
ради, м. Львів, Управління комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради, м.
Львів, про визнання незаконними ухвал
Львівської міської ради №2454 від 05.03.2009
р. в частині надання ТзОВ
«Привокзальний ринок» дозволу
приватизувати способом викупу підвалу
площею 1313,2 кв.м. та 1-й поверх площею 1507,1
кв.м. приміщень по вул. Горської, 2 (п. 80);
№2787 від 09.07.2009 р. в частині надання ТзОВ
«Привокзальний ринок» дозволу
приватизувати способом викупу 1-й та 2-1
поверхи площею 2500,3 кв.м. по вул.
Горської, 2 у м. Львові (п. 38); визнання
недійсним договору №2315 від 24.07.2009 р.
купівлі-продажу нежитлових приміщень
способом викупу, укладеного між
управлінням комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради та ТзОВ
«Привокзальний ринок».

Ухвалою суду від 26.06.2014р. порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 09.07.2014 р.. 09.07.2014 р. позивач
подав клопотання про колегіальний
розгляд справи та залучення до участі у
справі в якості третьої особи ЛОДК БТІ
а ЕО. З метою витребування додаткових
доказів розгляд справи ухвалою суду
від 09.07.2014 р. відкладено на 19.08.2014 р.
Ухвалою суду від 19.08.2014 р. вирішено
клопотання позивача: відмовлено у
повідомленні прокуратури та залученні
до участі у справі ЛОДК БТІ та ЕО,
призначено колегіальний розгляд
справи та відкладено розгляд справи на
02.09.2014 р.. Ухвалою від 02.09.2014 р. розгляд
справи відкладено на 06.10.2814 р.. З метою
витребування додаткових доказів та
надання сторонам можливості
реалізувати свої процесуальні права в
світлі поданих заяв третіх осіб, які
заявляють самостійні вимоги на предмет
спору, розгляд справи було відкладено
на 29.10.2014 р. Ухвалою суду від 29.10.2014 р.
було відкладено розгляд справи на
05.11.2014 р. з метою витребування
додаткових доказів. Ухвалою суду від
05.11.14 р. прийнято до розгляду подані
третіми особами із самостійними
вимогами - фізичними особами -
підприємцями Кобзар Катериною
Петрівною, Нагірнич Марією
Степанівною, м. Львів заяви про зміну
предмету позову.

Ухвалою суду від 19.08.2014р. призначено
колегіальний склад суду.
Автоматизованою системою визначено
членів колегії: головуюча суддя Чорній
Л.З., судді Артимович В.М. та Морозюк А.Я.

В судове засідання від 01.12.2014р.
представником позивача подано
письмові пояснення по суті позовних
вимог, які суд розглядає як зміну
підстав позову, відповідно до яких
представник стверджує про відсутність
у Львівської міської ради права
власності, а саме права володіти,
користуватися та розпоряджатися
об'єктом соціальної інфраструктури -
ринком Привокзальний, його основними
та оборотними засобами, зокрема
адміністративною будівлею (літ. А-2) та
усіма нежитловими приміщеннями в
підвалі цієї будівлі з літ. А-2,
павільйоном кіосків (нежитлових
приміщень) у будівлі з літерою Ч-1,
ваговою з літерою Ж-1, майстернями
(літера Н-1 та К-1), торговими столами
(літ.Б-1), павільйонами (літ.Д-1), критим
навісом (літ.Б-1), складом (літ.Л-1),
хвірткою, воротами та іншим
обладнанням ринку, який належить на
праві комунальної власності
Львівської міської раді народних
депутатів та знаходиться на балансі
Виконавчого комітету Радянської
районної Ради народних депутатів м.
Львова без права передачі в оренду та
власність кооперативам, малим
підприємствам, господарським
товариствам, асоціаціям і іншим
структурам.

Та як наслідок, підтверджують
незаконність рішень - ухвал Львівської
міської ради № 2454 від 05.03.2009 р. та № 2787
від 09.07.2009р. про затвердження
відповідних переліків об'єктів
комунальної власності, які підлягають
приватизації шляхом викупу, в їх числі
за заявою ТзОВ «Привокзальний ринок»
на приватизацію шляхом викупу без
конкурентних засад: «підвал, 1-й поверх
відповідно загальною площею 1313, 2 кв.м.
та 1507,1 кв.м (п.80 переліку), 1 -й поверх та
2-й поверх загальною площею 2500, 3 кв.м
(п. 38 переліку).

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до п. 3.12 Постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.11 р. №18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» початок розгляду
справи по суті має місце з того моменту,
коли господарський суд після відкриття
судового засідання, роз'яснення (за
необхідності) сторонам та іншим
учасникам судового процесу їх прав та
обов'язків і розгляду інших клопотань і
заяв (про відкладення розгляду справи,
залучення до участі в ній інших осіб,
витребування додаткових доказів тощо)
переходить безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначається в
протоколі судового засідання.

З матеріалів справи вбачається, що
розгляд справи по суті розпочався 09.07.14
р. Ухвалою суду від 19.08.14 р. призначено
колегіальний розгляд справи. Після
цього розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав, викладених в
ухвалах суду про відкладення розгляду
справи, ухвалами суду від 06.10.14 р.
прийнято до розгляду заяви третіх осіб,
які заявляють самостійні вимоги на
предмет спору.

Враховуючи вищенаведене, на даній
стадії судового процесу, позивач
позбавлений права змінювати підставу
позову, тобто змінювати обставини, на
яких грунтуються позовні вимоги.

В судових засіданнях представники
позивача, треті особи та їх представник
позови підтримали. Ствердили, що
договір оренди цілісного майнового
комплексу ринок «Привокзальний» №06
від 30.03.2001 р., укладений між Управлінням
ресурсів Львівської міської ради та
ТзОВ «Ринок «Привокзальний», не
передбачав права на приватизацію
цілісного майнового комплексу.
Оскаржуваними ухвалами Львівська
міська рада штучно розділила цілісний
майновий комплекс на дві частини та
надала дозвіл на їх приватизацію
шляхом викупу. Оскаржуваним договором
було оформлено продаж більшої половини
цілісного майнового комплексу. Як
цілісний майновий комплекс та об'єкт
групи «В», відповідно до Програми
приватизації майна комунальної
власності міста Львова на 2009 -20І0 роки,
спірний об'єкт не підлягав
приватизації на підставі Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)», а мав
приватизовуватись на підставі Закону
України «Про приватизацію державного
майна» і лише на конкурентних засадах.
Посилаються на заниження оцінки майна,
непогодження цієї оцінки із постійною
комісією комунального майна та
власності, всупереч п. 4.5. Програми
приватизації.

У додаткових поясненнях представник
позивача посилається на те, що конкурс
з відбору суб'єкта оціночної
діяльності для оцінки об'єкта
приватизації органом приватизації не
проводився всупереч п. 8 Постанови КМУ
№1891 від 10.12.2003 р. «Про затвердження
Методики оцінки майна», звіт про оцінку
майна не рецензувався, а оцінка майна
не затверджувалась виконавчим
комітетом Львівської міської ради
всупереч п. 20 Методики оцінки майна,
затвердженої постановою КМУ №1891 від
10.12.2003 р.. На підтвердження цих
висновків покликається на постанову
Вищого господарського суду України від
11.12.2013 р. у справі №923/661/13.

У додаткових поясненнях №2 позивач
посилається на те, що членами позивача
є фізичні особи - підприємці, які
здійснюють господарську діяльність на
території майнового комплексу
«Привокзальний ринок», а тому на
підставі п. 2.2.1. положення, позивач
вправі відстоювати інтереси своїх
членів у судових органах. Порушення
прав своїх членів вбачає у тому, що
члени позивача були позбавлені
можливості взяти участь у конкурсі під
час приватизації. Про приватизацію
спірного майна позивач довідався лише
у травні 2014 р. з листа управління
комунальної власності, а відтак
позовна давність у спірних відносинах
не сплила. Помилковість оцінки об'єкта
приватизації вбачає у неврахуванні
пасивів, оскільки відсутні документи,
що свідчили б про боргові зобов'язання
цілісного майнового комплексу. Пунктом
5.4. ухвали Львівської міської ради від
30.12.2011 р. №1359 визначено порядок
проведення конкурсу суб'єкта оціночної
діяльності, в т.ч. для проведення
процедури приватизації. При цьому,
рецензія звіту суб'єкта оціночної
діяльності відсутня в матеріалах
справи.

Представник відповідача - 1 - позов
заперечив з підстав, зазначених у
відзиві. Посилається на сплив
позовної давності, не порушення прав
позивача у спірних відносинах,
оскільки позивач був зареєстрований
23.08.2011 р., у той час як оскаржувані
рішення були винесені раніше.
Посилається на те, що приватизовувався
не цілісний майновий комплекс, а окреме
індивідуально визначене майно, у
зв'язку із чим об'єкт приватизації не
належав до групи «В». Згідно із абз. 2 ч. 1
ст. 11 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)», викуп застосовується
щодо об'єктів малої приватизації,
включених до переліку об'єктів, що
підлягають приватизації способом
викупу. Програма приватизації не
містить п. 4.5., який обумовлює
необхідність погодження ціни продажу
об'єкту приватизації депутатською
комісією, а згідно із ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)», акт оцінки вартості
об'єкта приватизації затверджується
керівником органу приватизації.

У поясненнях по справі представник
відповідача - 1 посилається на
відсутність заінтересованих осіб, яких
представляє позивач, подавши позов у
власних інтересах, а відсутність
порушеного права позивача є підставою
для відмови у позові. Згідно із ст. ст.
215, 216 ЦК України, вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину. Позивач
не є заінтересованою особою, оскільки
згідно із ч. 4 ст. 19 Закону України «Про
професійні спілки, їх права та гарантії
діяльності», профспілки, їх об'єднання
мають право представляти інтереси
своїх членів при реалізації ними
конституційного права на звернення за
захистом своїх прав до судових органів.
Однак, ст. 19 цього закону не
уповноважують професійні спілки
здійснювати представництво прав та
інтересів своїх членів в суді від свого
імені. В силу ст. 1 ГПК України позивач у
спірних відносинах не уповноважений
звертатись до суду в інтересах інших
осіб. Просить застосувати до спірних
відносин позовну давність. Зазначає, що
Програма приватизації не містить
обмежень щодо приватизації окремого
індивідуально визначеного майна.
Звертає увагу на те, що позивач не
зазначає, яку саме вимогу ст. 203 ЦК
України не було дотримано при укладені
оскаржуваного правочину.
Законодавство не вимагає погодження
оцінки майна із депутатською комісією.
Натомість, згідно із ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)», акт оцінки вартості
об'єкта приватизації затверджується
керівником органу приватизації.
Проведена оцінка майна була
прорецензована.

З аналогічних мотивів представник
просить відмовити у задоволенні
позовних заяв третіх осіб із
самостійними вимогами. Додатково
посилається на відсутність факту
порушення їх прав у спірних відносинах,
оскільки третіми особами не
підтверджено їх наміру прийняти участь
у приватизації спірного майна, не
обґрунтовано неможливості прийняти
участі у його приватизації.

Представник відповідача - 2 - проти
позовних вимог заперечив з мотивів,
зазначених у відзиві. Посилається на
те, що, оскільки згідно із ст. 2 Закону
України «Про професійні спілки, їх
права та гарантії діяльності»
професійні спілки створюються з метою
здійснення представництва та захисту
трудових, соціально-економічних прав
та інтересів профспілки, позивач не
уповноважений представляти інтереси
своїх членів у господарських
відносинах. Спірні відносини виникли у
2009 р., у той час як позивача
зареєстровано у 2011 р., а відтак
оскаржуваними ухвалами та договором
його права не могли порушуватись.
Посилається на те, що у м. Львів, вул.
Горської, 2 розташовано багато об'єктів
нерухомого майна, з яких лише частина
була передана у 2001 р. в оренду ТзОВ
«Ринок Привокзальний». Інша частина
такого майна в період з 2001 по 2009 р.
відчужувалась та передавалась в оренду
іншим особам. З переліку об'єктів, що
входили до складу цілісного майнового
комплексу, який орендувався ТзОВ
«Ринок Привокзальний», лише частина
була приватизована вказаною особою. Не
увійшло до складу приватизованого
майна раніше орендоване приміщення Н-1,
К-1, Л-1, однак, увійшло приміщення И-1, яке
раніше в оренду вказаному суб'єкту не
передавалось. Відтак, на час винесення
оскаржуваних ухвал цілісного
майнового комплексу, який раніше
передавався в оренду ТзОВ «Ринок
Привокзальний», уже не існувало.

Представник відповідача - 3 -
Управління комунальної власності
Департаменту економічної політики
Львівської міської ради, позов
заперечив з мотивів, зазначених у
запереченні. Посилається на те, що
згідно із п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», виключно на пленарних
засіданнях міської ради вирішуються
питання щодо відчуження відповідно до
закону комунального майна,
затвердження місцевих програм
приватизації, переліку об'єктів, які
не підлягають приватизації,
визначення доцільності, порядку та
умов приватизації об'єктів права
комунальної власності. Відповідно до
ч.3 ст. 7 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)»,
включення об'єктів малої приватизації
до переліків щодо способів їх
приватизації, здійснюється відповідно
до державної та місцевих програм
приватизації чи з ініціативи
відповідних органів приватизації або
покупців. Відповідно до Програми
приватизації об'єктів комунальної
власності м. Львова на 2009 -
2010 роки, право на приватизацію способом
викупу можуть отримати орендарі, які
виконують умови, визначені договором
оренди і Законом України «Про оренду
державного і комунального майна»,
своєчасно вчиняють необхідні дії для
переукладання договорів оренди у
випадках закінчення строку дії
договорів та внесення змін до
нормативно-правових актів з питань
оренди.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників,
суд встановив наступне:

Кобзар Катерина Петрівна
зареєстрована, як фізична особа -
підприємець, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця В01№530574. Їй
належать на праві власності нежитлові
приміщення під літ. А2-1 №17 площею 4,6
кв.м. та А2-1 №18 площею 4,6 кв.м. у м. Львів,
вул. Горської, 2, що підтверджується
свідоцтвом про право власності від
19.04.2006 р.

Нагірнич Марія Степанівна
зареєстрована, як фізична особа -
підприємець, що підтверджується
свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця В02№963894. Їй
належать на праві власності нежитлові
приміщення кіоску під літ. А2 №66 площею
4,3 кв.м. у м. Львів, вул. Горської, 2, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав від 26.11.2012 р.

У відповідності до положення
профспілкової організації «Вільної
профспілки «Ринок Привокзальний», вона
є об'єднанням громадян, юридичною
особою, яка має за мету захищати права
членів профспілки і визначає своїм
завданням відстоювання інтересів
членів профспілки перед державою, її
органами, власниками та адміністрацією
організацій, незалежно від форм
власності.

У відповідності до витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 15.06.2009 р., виданого як
дублікату на реєстраційне посвідчення
від 04.04.1994 р., привокзальний ринок у м.
Львів, вул. Горської, 2, належав до
комунальної власності територіальної
громади м. Львова.

30.03.2001р. між Управлінням ресурсів
Львівської міської ради (орендодавець)
та ТзОВ «Привокзальний» ринок (орендар)
був укладений договір №06 оренди
цілісного майнового комплексу, згідно
із яким орендарю було передано в оренду
цілісний майновий комплекс ринок
«Привокзальний» вартістю 803477,91 грн.
терміном на 10 років. Договір не регулює
відносин щодо приватизації та не
визначає складу майна, яке входить до
цілісного майнового комплексу і
передається в оренду.

Водночас, з акту оцінки основних
матеріальних засобів ринку
«Привокзальний» від 30.01.2001 р.
вбачається, що до переліку будівель
входили адміністративна будівля літ.
А-2, павільйон кіосків літ. 4-1, вагова
літ. Ж-1, майстерні літ. Н-1, К-1, хвіртка,
ворота, торгові столи літ. Б-1,
павільйони літ. Д-1, критий навіс літ. Б-1,
склад літ. Л-1, а також обладнання. Саме
зазначене майно і було передане
орендареві по акту прийому-передачі
об'єкта оренди від 30.03.2001 р..

На підставі договору оренди земельної
ділянки від 30.04.2002 р., укладеним між
Львівською міською радою
(орендодавець) та ТзОВ «Привокзальний
ринок» (орендар), для обслуговування
будівель у м. Львів, вул. Горської, 2,
орендарю надано в оренду земельну
ділянку загальною площею 12541 кв.м.
терміном до 01.01.2011 р..

Посилання на ту обставину, що,
оскільки в оренду ТзОВ «Привокзальний
ринок» передавався цілісний майновий
комплекс, то і об'єкт приватизації
повинен визначатись як цілісний
майновий комплекс, не заслуговує на
увагу як таке, що не відповідає закону.
Відносини з оренди комунального майна
і відносини з приватизації
комунального майна є різними за суттю.
Закон не зобов'язує здійснювати
приватизацію комунального майна саме у
такому складі, у якому воно раніше
передавалось в оренду та не обумовлює
необхідності приватизації такого
майна саме орендарем. Ухвалою
Львівської міської ради №2454 від 05.03.2009
р. «Про затвердження переліку об'єктів
комунальної власності, які підлягають
приватизації способом викупу», був
затверджений перелік об'єктів
комунальної власності, які підлягають
приватизації способом викупу, у т.ч.,
під п. 80 (переліку) - за заявою ТзОВ
«Привокзальний ринок» - об'єкт по вул.
Горської, 2, який складається з підвалу
площею 1313,2 кв.м., 1-го поверху площею 1507,1
кв.м..

Ухвалою Львівської міської ради №2787
від 09.07.2009 р. «Про затвердження переліку
об'єктів комунальної власності м.
Львова, які підлягають приватизації
способом викупу», був затверджений
перелік об'єктів комунальної
власності, які підлягають приватизації
способом викупу, у т.ч., під п. 38
(переліку)- за заявою ТзОВ
«Привокзальний ринок» - об'єкт по вул.
Горської, 2, який складається з 1-го та
2-го поверхів площею 2500,3 кв.м..

У такий спосіб, як стверджує позивач,
єдиний цілісний майновий комплекс,
який орендував відповідач - 1, був
розділений на дві частини з тим, щоб
уникнути його приватизації на
конкурсних засадах. Однак, таке
посилання не заслуговує на увагу.
Позивач не надав доказів того, що
фактично придбане відповідачем - 1
майно являє собою цілісний майновий
комплекс при тому, що у позовній заяві
позивачем визнано, що у процесі
приватизації відповідачем - 1 було
набуто лише близько половини майна
такого цілісного майнового комплексу,
який раніше орендувався відповідачем -
1.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)»
об'єктами малої приватизації можуть
бути як єдині майнові комплекси
підприємств чи їх структурних
підрозділів, так і окреме
індивідуально визначене майно. При
цьому, згідно із ст. 7 цього закону,
ініціатива щодо приватизації саме
конкретного об'єкту, може належати
покупцеві. Закон не зобов'язує покупця
приватизовувати повний перелік майна,
що в сукупності може формувати
цілісний майновий комплекс. Згідно із
ч. 1 цієї статті, місцеві ради
уповноважені за поданням органів
приватизації включати об'єкти
комунальної власності, зокрема, до
переліку об'єктів, які підлягають
приватизації способом викупу.

У відповідності до п. 3.1. Програми
приватизації майна комунальної
власності м. Львова на 2009 - 2010 роки,
затвердженої ухвалою Львівської
міської ради №2453 від 05.03.2009 р., окреме
індивідуально визначене майно
віднесено до об'єктів групи А. При
цьому, згідно із п. 3.2. Програми, рішення
про віднесення об'єктів приватизації
до певної групи приймає орган,
уповноважений управляти комунальним
майном.

Посилаючись на п. 3.5. Програми, позивач
та треті особи посилаються на
можливість приватизації комунального
майна способом викупу лише орендарем,
який належно виконує умови договору
оренди. Однак, таке посилання зроблено
без врахування змісту інших положень
Програми. Зокрема, згідно із п. 3.4.
Програми, продаж об'єктів групи А
здійснюється відповідно до Закону
України «Про приватизацію невеликих
державних підприємств (малу
приватизацію)» з врахуванням
особливостей, визначених цією
Програмою. Відтак, положення п. 3.5.
Програми встановлюють додатковий
випадок можливості приватизації
комунального майна способом викупу,
однак, не обмежує переліку таких
випадків, визначених законом, оскільки
закони України мають вищу юридичну
силу відносно актів органів місцевого
самоврядування. Стаття 7 вказаного
закону надає право органу місцевого
самоврядування самостійно визначати
спосіб приватизації певного об'єкту
шляхом включення його до переліку
об'єктів, що підлягають приватизації
певним способом. Згідно із абз. 2 ч. 1 ст.
11 Закону України «Про приватизацію
невеликих державних підприємств (малу
приватизацію)», в редакції, чинній на
час існування спірних відносин, викуп
застосовується щодо об'єктів малої
приватизації, включених до переліку
об'єктів, що підлягають приватизації
способом викупу.

Згідно із п. 30 ч. 1 ст. 26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні»,виключно на пленарних
засіданнях міської ради вирішуються
питання щодо відчуження відповідно до
закону комунального майна,
затвердження місцевих програм
приватизації, переліку об'єктів, які не
підлягають приватизації, визначення
доцільності, порядку та умов
приватизації об'єктів права
комунальної власності. Згідно із ст. 73
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", акти
виконавчого комітету міської ради,
прийняті в межах наданих повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Згідно із ст. 21 ЦК України, акти
органів місцевого самоврядування
можуть бути визнані незаконними та
скасовані лише у випадку, коли вони
суперечать актам цивільного
законодавства та порушують чиїсь права
та охоронювані законом інтереси.

Відповідно позовні вимоги в цій
частині не підлягають задоволенню.

24.07.2009 р. між Управлінням комунальної
власності Департаменту економічної
політики Львівської міської ради
(продавець) та ТзОВ «Привокзальний»
ринок (покупець) був укладений договір
№2315 купівлі-продажу нежитлових
приміщень способом викупу, згідно із
яким на підставі ухвали Львівської
міської ради №2454 від 05.03.2009 р. продавець
зобов'язався передати покупцю
нежитлові приміщення загальною площею
2820,3 кв.м., що включають в себе критий
навіс літ. Б-1, нежитлові приміщення в
підвалі будівлі літ.А-2, нежитлові
приміщення будівлі літ. 4-1, будівлю літ.
Ж-1 та И-1 за ціною 3311622 грн. Договір
посвідчений нотаріально та
зареєстрований в реєстрі за №1173.

Посилання позивача на недотримання
процедури підготовки об'єкту малої
приватизації вимогам ст. 8 закону, не
доведено позивачем у встановленому
порядку належними доказами, при тому,
що згідно із ст. 33 ГПК України тягар
доведення цих обставин лежить саме на
позивачеві та третіх особах із
самостійними вимогами.

Не доведено ними також стверджуваний
факт не проведення конкурсу з відбору
суб'єкта оціночної діяльності для
оцінки об'єкта приватизації органом
приватизації всупереч п. 8 Постанови
КМУ №1891 від 10.12.2003 р. «Про затвердження
Методики оцінки майна». Натомість, з
матеріалів справи вбачається, що
начальником управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради були
затверджені висновки про вартість
майна та видано наказ №101-п від 29.05.2009 р.
«Про затвердження результатів оцінки
об'єкта приватизації», яким
затверджено результати незалежної
оцінки об'єкта приватизації площею 2820,3
кв.м., яку проведено ПП «Львівська
експертно-консультаційна служба»
станом на 31.03.2009 р. вартістю 2 759 685 грн. В
наказі міститься посилання на
рецензування таких висновків.

Витягом з протоколу засідання
постійної комісії комунального майна
та власності від 09.06.2009 р. №01-1081
вбачається, що такою комісією було
погоджено ціну продажу об'єкту
приватизації. Зазначеним
спростовуються посилання позивача та
третіх осіб на порушення процедури
оцінки та відсутності рецензії і
погодження ціни постійною
депутатською комісією.

Не доведено у встановленому порядку
заниження ціни об'єкту приватизації. З
матеріалів справи, зокрема, витягу з
Єдиного державного реєстру речових
прав вбачається, що право власності на
майно, придбане на підставі
оскаржуваного договору, зареєстровано
за відповідачем-1.

Згідно із ст. ст. 203, 215 ЦК України,
підставами недійсності правочину є,
зокрема, недотримання сторонами в
момент його вчинення вимог п. 1 ст. 203 ЦК
України. Зазначеною нормою
встановлено, що правочин не може
суперечити актам цивільного
законодавства, інтересам держави та
моральним засадам суспільства. Факт
недотримання сторонами цих положень не
був доведений суду у встановленому
порядку належними доказами. Згідно із
п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду
України «Про практику розгляду судами
справ про визнання правочинів
недійсними», визнання недійсним
правочину» можливе лише з підстав,
передбачених законом.

При цьому, згідно із ст. ст. 215, 216 ЦК
України, вимога про визнання
оспорюваного правочину недійсним та
про застосування наслідків його
недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути
заявлена як однією зі сторін правочину,
так і іншою заінтересованою особою,
права та законні інтереси якої
порушено вчиненням правочину. Позивач
та треті особи із самостійними
вимогами не є сторонами правочину.

В обґрунтування порушення прав,
позивач посилається на те, що членами
позивача є фізичні особи - підприємці,
які здійснюють господарську
діяльність на території майнового
комплексу «Привокзальний ринок», а
тому на підставі п. 2.2.1. положення,
позивач вправі відстоювати інтереси
своїх членів у судових органах.
Порушення прав своїх членів вбачає у
тому, що члени позивача були позбавлені
можливості взяти участь у конкурсі під
час приватизації.

Однак, жодних доказів того, що
позивач чи будь-хто із його членів
звертався із заявою про приватизацію
усього чи частини майна, на яке
претендує відповідач - 1, суду не надано.
Натомість, з матеріалів справи,
зокрема, звернень членів позивача до
правоохоронних органів, вбачається, що
причиною звернення із таким позовом є
невдоволення діяльністю відповідача - 1
по отриманню коштів із підприємців, які
здійснюють торгівлю на ринку
«Привокзальний».

Згідно із ч. 4 ст. 19 Закону України
«Про професійні спілки, їх права та
гарантії діяльності», профспілки, їх
об'єднання мають право представляти
інтереси своїх членів при реалізації
ними конституційного права на
звернення за захистом своїх прав до
судових органів. Однак, згідно із ст. 2
Закону України «Про професійні спілки,
їх права та гарантії діяльності»
професійні спілки створюються з метою
здійснення представництва та захисту
трудових, соціально-економічних прав
та інтересів профспілки.
Соціально-економічні інтереси членів
профспілки не є тотожними їх інтересам
у сфері господарської чи
підприємницької діяльності. При цьому,
ст. 19 цього закону не уповноважує
професійні спілки здійснювати
представництво прав та інтересів своїх
членів в суді від свого імені.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦК України,
цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства. В силу ст. 1
ГПК України позивач у спірних
господарських відносинах не
уповноважений звертатись до суду в
інтересах інших осіб. Доказів
належного оформлення доручення
позивача його членами на
представництво їх інтересів у спірних
відносинах суду не надано. Доказів
того, що у спірних відносинах були
порушені права самого позивача, суду не
надано і позивач на цю обставину не
посилався.

Не надано також належних доказів
порушення оскаржуваним договором
інтересів третіх осіб із самостійними
вимогами, кожна з яких є власником
частини майна на території ринку
«Привокзальний» і не зверталась у
встановленому порядку за участю в
приватизації того майна, на яке
претендує відповідач-1.

Позивач та треті особи посилаються на
те, що про приватизацію спірного майна
позивач довідався лише у травні 2014 р. з
листа управління комунальної
власності, а відтак позовна давність у
спірних відносинах не сплила. Водночас,
в силу норм ст. 8 Закону України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)»,
інформація про об'єкти такої
приватизації підлягає опублікуванню,
як і ухвали Львівської міської ради,
які, до того ж, є у вільному доступі,
зазначене не спростовує можливості для
третіх осіб вчасно взнати про
стверджуваний факт порушення їх прав.
Згідно із п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №10
від 29.05.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів», за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України,
позовна давність застосовується лише
за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити у судовому
рішенні, чи порушено право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі, коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
сплила і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності. Оскільки порушень закону у
спірних відносинах доведено не було,
посилання відповідача - 1 на
необхідність застосування позовної
давності не заслуговує на увагу.

Статтею 33 ГПК України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати по справі за подання позовної
заяви до суду слід покласти на
позивача.

Судові витрати по справі за подання
заяв третіми особами із самостійними
вимогами на предмет спору ФОП Нагірнич
М.С. та ФОП Кобзар К.П. слід покласти на
заявників.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.13,21,203,215,216,261 Цивільного кодексу
України, ст.ст.1, 12, 33, 34, 43, 49, 80, 82, 84, 85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позовних вимог
Первинної профспілкової організації
«Вільна профспілка» Ринок
Привокзальний» Львівської обласної
асоціації вільних профспілок
всеукраїнського об'єднання солідарних
трудівників, м. Львів відмовити
повністю.

Судові витрати по справі покласти на
позивача.

2.В задоволенні позовних вимог
третьої особи із самостійними вимогами
на предмет спору Фізичної особи-
підприємця Нагірнич Марії Степанівни,
м. Львів відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на
ФОП Нагірнич М.С.

3.В задоволенні позовних вимог
третьої особи із самостійними вимогами
на предмет спору Фізичної особи-
підприємця Кобзар Катерини Василівни,
м. Львів відмовити повністю.

Судові витрати по справі покласти на
ФОП Кобзар К.В.

Повний текст рішення
виготовлено та підписано 05.12.2014 р.

Головуючий суддя
Чорній Л.З.

Суддя
Артимович В.М.

Суддя
Морозюк А.Я.