ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2014 року
Справа № 904/5859/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. (
доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Дмитренко Г.К.

При секретарі Литвин А.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Кривошеєва Г.О.
представник, довіреність №100 від 03.06.14;

від відповідача: ОСОБА_2 представник,
договір №3/2014 від 30.09.14;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 23 вересня 2014 року у справі
№ 904/5859/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «РН-КАРТ Україна», м.
Київ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 25 990,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23
вересня 2014 року (суддя Колісник І.І.)
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «РН-КАРТ Україна» -
задоволені частково.

Суд стягнув з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «РН-КАРТ Україна»
суму основного боргу у розмірі 20 012,03
грн., 3% річних у сумі 1 364,29 грн.,
інфляційні втрати у сумі 2 561,54 грн. та
судовий збір.

Не погодившись з рішенням суду, фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась із
апеляційною скаргою, в якій просила
рішення суду скасувати, та відмовити у
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 посилається
на те, що суд зробив свої висновки про
обставини, які не були доведені
позивачем, порушив норми матеріального
права та процесуального права,
оскільки розглянув справу без участі
відповідача, не повідомленого належним
чином про час та місце судового
розгляду.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 13
жовтня 2014 року апеляційна скарга була
прийнята до розгляду, розгляд справи
було призначено у судовому засіданні
на 05 листопада 2014 року.

У судовому засіданні 05 листопада 2014
року було винесено ухвалу про
відкладення розгляду справи до 01
грудня 2014 року, якою було зобов'язано
сторони скласти акт звірки та надати у
судове засідання.

У судовому засіданні 01 грудня 2014 року
було оголошено перерву до 10 грудня 2014
року.

Розпорядженням секретаря судової
палати Кузнецової І.Л. від 10.12.2014 року, у
зв'язку з відпусткою судді Чус О.В.,
справа була передана на розгляд
колегії суддів у складі: Березкіна О.В.
(головуючий), судді Дармін М.О.,
Дмитренко Г.К.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
26.12.2008 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТНК-Транс",
правонаступником якого відповідно до
змін до статуту (а.с. 154 - 157 том 1),
затверджених загальними зборами
учасників Товариства 21.11.2013 року і
зареєстрованих державним реєстратором
16.01.2014 року, є Товариство з обмеженою
відповідальністю "РН-КАРТ Україна"
(далі - Позивач, Постачальник) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
(далі - Відповідач, Покупець) було
укладено договір поставки № 2803 (далі -
Договір), за умовами якого постачальник
протягом строку дії цього договору
зобов'язується здійснювати постачання
палива та/або надавати послуги покупцю
на умовах EXW за місцезнаходженням АЗС, а
покупець зобов'язується приймати таке
паливо та/або такі послуги та
оплачувати їх на умовах цього договору.
Умови поставки палива та/або надання
послуг визначаються сторонами у
договорі та відповідних додатках до
нього. При визначені базисних умов
постачання палива та/або надання
послуг сторони керуються міжнародними
правилами тлумачення комерційних
термінів (ІНКОТЕРМС) в редакції 2000 року,
в частині, що не суперечить умовами
даного договору.

Передача/отримання палива та/або
надання/отримання послуг здійснюється
виключно з використанням смарт-карток
(пункт 2.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.3. договору з метою
визначення (уточнення) розмірів
виконаних зобов'язань за договором
сторони зобов'язані оформлювати
видаткові накладні або акти
приймання-передачі палива та/або
послуг за звітний період. Фактична
кількість, асортимент і ціна
поставленого покупцю палива та/або
отриманих послуг визначається
виходячи з даних, що містяться в
електронних базах даних про
використання відповідної смарт-картки,
а саме в програмному апаратному
комплексі Petrol (виробником даного
програмного забезпечення є "ДП центр
автоматичної ідентифікації" дочірнє
підприємство "Нові комп'ютерні
технології" м. Москва) та фіксується в
інформаційних чеках наданих
відповідною АЗС. В разі виникнення
спірних моментів щодо положень
відповідної видаткової накладної або
акту приймання-передачі та/або послуг,
сторони визначають і погоджуються з
даними, що фіксуються вищезазначеним
програмним забезпеченням,
автентичність даних яких гарантується
компанією виробником зазначеного
програмного забезпечення та/або
даними, що містяться у інформаційних
чеках, наданих відповідною АЗС.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що
паливо вважається поставленим, а
послуги наданими з моменту фактичного
отримання палива/послуг та оформлення
інформаційного чеку (або іншого
документи, що підтверджує отримання
палива/послуг).

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та
засвідчення сторін та діє до 31.12.2009
року, а в частині розрахунків до
повного виконання. Строк дії цього
договору автоматично продовжується на
наступний календарних рік у разі, якщо
жодна зі сторін не направила
повідомлення про припинення дії
договору за 15 календарних днів до
закінчення строку дії договору (пункти
7.1,7.2. договору).

Звертаючись із позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, про стягнення
25 990,96 грн., з яких: 20 012,03 грн. - основний
борг, 1 365,20 грн. - 3% річних, 2 561,54 грн. -
інфляційні втрати, 2 052,19 грн. - пеня, ТОВ
«РН-КАРТ Україна» посилалось на не
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором поставки № 2803
від 26.12.2008 року, за яким відповідачу за
видатковими накладними № 11211 від та №
11238 від 31.05.2012 року було поставлено
дизпаливо та бензин А-92 на загальну
суму 21 052,96 грн., яку відповідач не
сплатив у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги на суму
основного боргу у розмірі 20 012,03 грн., 3%
річних у сумі 1 364,29 грн., інфляційні
втрати у сумі 2 561,54 грн., суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
поставив, а відповідач прийняв пальне
на загальну суму 21 052,96 грн., що
підтверджується накладними № 11211 від
31.05.2012 року на суму 3835,14 грн. та № 11238 від
31.05.2012 року на суму 17 217,82 грн. (а.с. 105-106
том 1), проте відповідач за отримане
паливо розрахувався частково у сумі
400,00 грн., тому вимоги про стягнення суми
основного боргу, інфляційних та 3 %
річних є обґрунтованими. Відмовляючи у
стягненні пені, суд першої інстанції
виходив з того, що вона нарахована поза
межами шестимісячного строку, а тому є
неправомірною і задоволенню не
підлягає.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що
на виконання договору № 2803 від 26.12.2008
року та за видатковими накладними № 11211
від та № 11238 від 31.05.2012 року було
поставлено відповідачу дизпаливо та
бензин А-92 на загальну суму 21 052,96 грн., з
яких відповідач за отримане паливо
розрахувався частково 12.10.2012 року у
сумі 400,00 грн., що підтверджується
банківською довідкою № 73230-28.1-174567 від
18.08.2014 року (а.с. 137 том 1).

Отже, несплаченим є залишок палива за
накладними №№ 11211, 11238 від 31.05.2012 року на
суму 20 652,96 грн. (21052,96 - 400,00 = 20 652,96).
Заявлена до стягнення з відповідача
сума основного боргу менша і складає 20
012,03 грн., що є правом позивача, тому
висновки суду першої інстанції про
стягнення на користь позивача
означеної суми є правильними.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин господарський суд
першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги про
стягнення 2 561,54 грн. - інфляційних втрат,
та 1364,29 грн. - 3% річних з урахуванням
заявлених вимог та перевіривши
розрахунок позивача.

Посилання відповідача на те, що за
спірними накладними не повинно бути
здійснено стягнень, оскільки вони не
оформлені належним чином, не
приймаються колегією суддів до уваги з
наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
на адресу відповідача позивачем були
надіслані спірні накладні, а також
претензія № 336 від 04.06.2014 року з вимогою
про сплату заборгованості, яка
останнім залишена без відповіді та
задоволення (а.с. 107-110 том 1).

Відповідно до п. 4.3 Договору поставки,
покупець зобов'язаний не пізніше 5
робочих днів з моменту отримання двох
оригінальних екземплярів видаткової
накладної чи акту приймання-передачі
палива та/або послуг у звітному
періоді, підписаного повноважною
особою та скріпленого печаткою
Постачальника підписати повноважною
особою та скріпити печаткою Покупця та
повернути один оригінальний примірник
такої видаткової накладної чи акту
прийому-передачі послуг палива та/або
послуг Постачальнику. Невиконання
Покупцем зобов'язань з підписання та
повернення Постачальнику видаткової
накладної у встановлені договором
строки або неотримання Постачальником
від Покупця мотивованої відмови від
підписання зазначених документів, є
згодою Покупця з даними, зазначеними у
видатковій накладній чи відповідному
акті прийому-передачі без додаткового
оформлення такої згоди.

Оскільки факт надіслання спірних
накладних на адресу відповідача
підтверджується фіскальними чеками та
описами-вкладення до цінних листів,
заперечення відповідача є
безпідставними і такими, що
спростовуються означеними доказами.

Крім того, п. 2.3 Договору сторони
передбачили, що в разі виникнення
спірних моментів щодо положень
відповідної видаткової накладної,
сторони визнають і погоджуються з
даними, що фіксуються в програмному
апаратному комплексі Petrol (виробником
даного програмного забезпечення є «ДП
центр автоматичної ідентифікації»
дочірнє підприємство фірми «Нові
комп'ютерні технології» м. Москва),
автентичність даних яких, гарантується
компанією виробником зазначеного
програмного забезпечення та/або
даними, що містяться у інформаційних
чеках наданих відповідною АЗС.

Позивачем надані дані, зафіксовані в
апаратному комплексі Petrol, які також
підтверджують факт поставки за
спірними накладними.

Доводи апелянта про порушення судом
норм процесуального права в частині
розгляду справи без участі
відповідача, який не був, на його думку,
належним чином повідомлений про час та
місце судового засідання, також є
безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвала суду з рекомендованим
повідомленням була повернута на адресу
суду з позначкою «за закінченням
терміну зберігання». Виправлення
адреси відповідача на поштовому
конверті, не свідчить про те, що
відправлення було направлено на іншу
адресу, яка була виправлена пізніше,
оскільки юридична адреса відповідача
без виправлень міститься на
рекомендованому повідомлені, що
спростовує доводи відповідача.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18, особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Не є обґрунтованими і посилання
відповідача на те, що є неможливим
повернення до 23.09.2014 року до суду за
закінченням терміну зберігання ухвали,
яка направлена 2.09.2014 року, оскільки, як
вважає відповідач, Правилами надання
послуг поштового зв'язку строки
пересилання поштової кореспонденції
та строки зберігання поштової
кореспонденції складають 30 днів.
Означене на його думку, також свідчить
про неналежне повідомлення
відповідача.

Проте, п. 116 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 5 березня 2009 р. N 270 , передбачено, що
у разі невручення рекомендованого
листа з позначкою "Судова повістка" з
поважних причин, рекомендований лист
разом з бланком повідомлення про
вручення повертається за зворотною
адресою не пізніше ніж через п'ять
календарних днів з дня надходження
листа до об'єкта поштового зв'язку
місця призначення із зазначенням
причини невручення.

Виходячи з вищевикладеного, суд
першої інстанції не допустив
порушення норм процесуального права в
частині належного повідомлення
відповідача про дату слухання справи.

Інші доводи апеляційної скарги є
безпідставними і висновків суду першої
інстанції вони не спростовують.

Таким чином, розглядаючи справу,
господарський суд першої інстанції
всебічно, повно і об'єктивно встановив
всі обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права, що у відповідності до ст. 103 ГПК
України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Рішення на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від 23
вересня 2014 року у справі № 904/5859/14 -
залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дати її прийняття.

Повний текст виготовлено 12.12.2014 року.

Головуючий суддя
О.В.
Березкіна

Суддя
М.О.Дармін

Суддя
Г.К.Дмитренко