ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.
Справа № 911/4514/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дочірнього підприємства
"СХІДТЕХЕКСПЕРТ",

61001, Харківська обл., м. Харків,
Комінтернівський р-н, просп. Гагаріна,
буд. 43-А

61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 72

до Публічного акціонерного товариства
"УКРТРАНСГАЗ",

01021, м. Київ, Печерський р-н, Кловський
узвіз, буд. 9/1

в особі відокремленого підрозділу
Філії "Виробниче ремонтно-технічне
підприємство "УКРГАЗНЕРГОСЕРВІС" ПАТ
УКРТРАНСГАЗ",

08151, Київська обл., м. Боярка, вул.
Маяковського, буд. 49

про стягнення 92 055,12 грн.

за участю представників:

позивача - Личагін М.В. (довіреність від
28.04.2014, б/н);

відповідача - Печерний С.Л. (довіреність
від 13.01.2014 № 2-13).

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Дочірнього підприємства
"СХІДТЕХЕКСПЕРТ" до Публічного
акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"
в особі відокремленого підрозділу
Філії "Виробниче ремонтно-технічне
підприємство "УКРГАЗНЕРГОСЕРВІС" ПАТ
УКРТРАНСГАЗ" про стягнення 92 055,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем грошових
зобов'язань за договором від 27.12.2010 №
276-ДР/10-ВРТП.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 22.10.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
11.11.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 22636/14
від 20.10.2014) надійшло клопотання
позивача про визнання поважними причин
пропуску строку позовної давності, з
доказами зазначених обставин у
додатках.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 24866/14
від 10.11.2014) позивачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 22.10.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 24975/14
від 10.11.2014) відповідачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 22.10.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 24976/14
від 10.11.2014) відповідачем подано до
матеріалів справи відзив на позовну
заяву, відповідно до якого позов
заперечено повністю у зв'язку зі
спливом строку позовної давності.

У судовому засіданні 11.11.2014 оголошено
перерву до 25.11.2014, відповідно до частини
3 статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 26431/14
від 25.11.2014) позивачем подано до
матеріалів справи письмові пояснення.

У судовому засіданні 25.11.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги
повністю, представник відповідача
позов повністю заперечив.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 25.11.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Дочірнім підприємством
"СХІДТЕХЕКСПЕРТ" (далі - виконавець) та
Дочірньою компанією «Укртрансгаз»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» в особі Філії
"Виробниче ремонтно-технічне
підприємство "УКРГАЗНЕРГОСЕРВІС",
правонаступником якої є Філія
"Виробниче ремонтно-технічне
підприємство "УКРГАЗНЕРГОСЕРВІС"
Публічного акціонерного товариства
"УКРТРАНСГАЗ" (далі - замовник)
укладено договір від 27.12.2010 №
276-ДР/10-ВРТП (далі - Договір), відповідно
до умов якого замовник доручає, а
виконавець зобов'язується провести
роботи «Регламентні роботи з
обстеження газотурбінної установки
ГТК-10-2, заводський № 568, станція № 1 на
КС Долина Долинського ЛВУМГ
«Прикарпаттрансгаз», з метою
призначення додаткового ресурсу»
(пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору,
прийом робіт замовником здійснюється
на підставі двобічного акту
приймання-здачі робіт у 2-х примірниках:
по одному для замовника та для
виконавця. В акті здачі-приймання робіт
обов'язково зазначаються: дата
складання акту, договір, за яким
виконувались роботи, найменування
робіт, їх кількість та вартість,
виходячи з цін даного Договору.

Пунктом 4.2. Договору встановлено
загальну вартість робіт, обумовлених
Договором: 92 055,12 грн., в тому числі ПДВ.

Термін дії Договору: з моменту
підписання Договору до 30 червня 2011 року
(пункт 8.1. Договору).

На підтвердження виконання робіт за
Договором, позивачем надано в
матеріали справи копію акту приймання
робіт за січень 2011 року на суму
92 055,12 грн., що підписаний
уповноваженими представниками сторін.

Підписи уповноважених представників
сторін на зазначеному акті скріплені
відбитками печаток обох сторін, що
оцінюється судом як підтвердження
юридичною особою - відповідачем, факту
прийняття виконаних за Договором робіт
та погодження їх вартості. Оригінал
акту оглянуто судом у судовому
засіданні.

Позивачем стверджується про
невиконання відповідачем грошового
зобов'язання за Договором з оплати
робіт, що виконані позивачем та
прийняті відповідачем.

На підтвердження наявності
заборгованості, до матеріалів справи
надано довідку від 06.11.2014 № 173 з
банківської установи, в якій відкрито
поточний рахунок позивача, що
засвідчена підписом уповноваженої
особи банку та скріплена відбитком
його печатки, за весь період спірних
правовідносин, відповідно до якої,
судом встановлено відсутність
надходжень грошових коштів від
відповідача за Договором,
заборгованість за яким є предметом
позову.

Позивачем на адресу відповідача
направлялися претензії від 07.10.2013
№ 01-012/44 та від 13.11.2013 № 01-012/47,
відповідачем надано відповіді на них,
відповідно до яких вказані претензії
по суті не розглянуті з посиланням на
їх невідповідність статті 6
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36
Господарського процесуального кодексу
України господарським судом взято до
уваги у якості письмових доказів:
зазначені вище акт здачі-приймання
робіт - у якості письмового доказу
виконання робіт позивачем, банківську
довідку - у якості письмового доказу
для встановлення відсутності оплат за
Договором і, відповідно, наявності
заборгованості.

Докази оплати робіт за Договором у
матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зі змісту Договору вбачається, що він
за правовою природою є договором
підряду, а, відтак, правовідносини, які
виникли у зв'язку з його виконанням
регулюються положеннями глави 61
Цивільного кодексу України.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. Відповідно до частини 1
статті 846 Цивільного кодексу України
строки виконання роботи або її окремих
етапів встановлюються у договорі
підряду. Згідно з частиною 1 статті 843
Цивільного кодексу України у договорі
підряду визначається ціна роботи або
способи її визначення.

Згідно з частиною 4 статті 882
Цивільного кодексу України передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами. У разі
відмови однієї з сторін від підписання
акта, про це вказується в акті і він
підписується другою стороною.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовна вимога про
стягнення 92 055,12 грн. основного боргу
є доведеною, обґрунтованою,
відповідачем не спростованою.

У ході судового розгляду відповідачем
подано заяву про застосування
наслідків спливу строку позовної
давності до вимоги про стягнення
заборгованості за Договором.

Роботи за Договором виконані, що
підтверджується актом здачі-приймання
виконаних робіт за січень 2011 року.
Оскільки вказаний акт не містить дати
складання, суд дійшов висновку, що
датою його складання слід вважати
останній день місяця - 31.01.2011.

Відповідно до пункту 4.3. Договору,
розрахунки за виконані роботи
здійснюються протягом 30 календарних
днів з дати підписання акту
здачі-приймання виконаних робіт.

Отже, останнім днем строку виконання
грошового зобов'язання за Договором є
02.03.2011.

Згідно з частиною 1 статті 251 Цивільного
кодексу України, строком є певний
період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Статтею 256 Цивільного кодексу України
встановлено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки
(стаття 256 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 3 статті 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Відповідно до частин 1, 5 статті 261
Цивільного кодексу України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила. За
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Відповідно до частини 1 статті 264
Цивільного кодексу України, перебіг
позовної давності переривається
вчиненням особою дії, що свідчить про
визнання нею свого боргу або іншого
обов'язку.

У дослідженні обставин, пов'язаних із
вчиненням зобов'язаною особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку, господарському
суду необхідно у кожному випадку
встановлювати, коли конкретно вчинені
боржником відповідні дії, маючи на
увазі, що переривання перебігу
позовної давності може мати місце лише
в межах строку давності, а не після його
спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу
або іншого обов'язку, можуть, з
урахуванням конкретних обставин
справи, належати: визнання пред'явленої
претензії; зміна договору, з якої
вбачається, що боржник визнає
існування боргу, а так само прохання
боржника про таку зміну договору;
письмове прохання відстрочити сплату
боргу; підписання уповноваженою на це
посадовою особою боржника разом з
кредитором акта звірки
взаєморозрахунків, який підтверджує
наявність заборгованості в сумі, щодо
якої виник спір; письмове звернення
боржника до кредитора щодо
гарантування сплати суми боргу;
часткова сплата боржником або з його
згоди іншою особою основного боргу
та/або сум санкцій.

Вказану правову позицію викладено в
підпункті 4.4.1. пункту 4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» від
26.05.2013 № 10.

Оскільки у матеріалах справи відсутні
докази переривання строку позовної
давності щодо стягнення
заборгованості за Договором, суд
дійшов висновку, що строк позовної
давності щодо пред'явлення вимоги про
стягнення заборгованості за Договором
сплинув 03.03.2014.

Позивачем подано клопотання про
визнання поважними причин пропуску
строку позовної давності.

В обґрунтування поважності причин
пропуску строку позовної давності
позивач зазначає, що між ним (далі -
цедент) та Державним підприємством
«Східний експертно-технічний центр
Держгірпромнагляду України» (далі -
цесіонарій) укладено договір про
відступлення права вимоги від 30.12.2013 №
3/13, відповідно до умов якого цедент
поступається цесіонарію правом вимоги
сплати коштів за Договором від 27.12.2010 №
276-ДР/10-ВРТП, укладеним між позивачем та
відповідачем (пункт 1. Договору про
відступлення права вимоги).

Відповідно до пункту 3. Договору про
відступлення права вимоги, цедент
зобов'язаний передати документи, що
засвідчують право вимоги, зазначене у
пункті 1. Договору.

Актом передачі первинних документів
від 30.12.2013 цедентом, на виконання вимог
Договору про відступлення права
вимоги, передано цесіонарію оригінали
договору від 27.12.2010 № 276-ДР/10-ВРТП та
акту приймання виконаних робіт за
січень 2011 року.

Укладення договору про відступлення
права вимоги, а також передача всіх
первинних документів на підтвердження
виконання зобов'язання, за
твердженнями позивача, унеможливило
своєчасне звернення до суду з позовною
вимогою про стягнення заборгованості
за Договором.

Відповідно до частини 5 статті 267
Цивільного кодексу України, якщо суд
визнає поважними причини пропущення
позовної давності, порушене право
підлягає захисту.

Судом враховано, що позовна давність не
є інститутом процесуального права та
не може бути відновлена (поновлена) в
разі її спливу, але за приписом частини
5 статті 267 Цивільного кодексу України
позивач вправі отримати судовий захист
у разі визнання поважними причин
пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин,
тобто, наявності обставин, які з
об'єктивних, незалежних від позивача
підстав унеможливлювали або істотно
утруднювали своєчасне подання позову,
вирішується господарським судом у
кожному конкретному випадку з
урахуванням наявних фактичних даних
про такі обставини.

Відтак, під час вирішення питання про
визнання причин пропуску строку
позовної давності поважними, суд
керується правилами статті 43
Господарського процесуального кодексу
України, якою передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.
Виходячи з загальних засад
господарського законодавства, до
поважних причин пропуску позовної
давності мають бути віднесені
обставини, що виникли незалежно від
волі особи, яка мала право відповідної
вимоги та об'єктивно унеможливили
звернення цієї особи за судовим
захистом у період дії строку позовної
давності.

Укладення позивачем договору про
відступлення права вимоги та передача
первинних документів третій особі, за
висновками суду, не є обставиною, що не
залежить від волі особи та такою, що
об'єктивно унеможливила подання
позовної заяви в межах строку позовної
давності.

Відповідно до статті 262 Цивільного
кодексу України, заміна сторін у
зобов'язанні не змінює порядку
обчислення та перебігу позовної
давності.

Отже, відступлення права вимоги не
являється поважною причиною пропуску
строку позовної давності.

Судом враховані твердження позивача
про те, що договір про відступлення
права вимоги визнаний недійсним
рішенням господарського суду
Харківської області від 30.04.2014, яке
залишено без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 у справі
№ 922/869/14, проте, вказане не свідчить про
наявність підстав для визнання цих
обставин поважними причинами пропуску
строку позовної давності, оскільки
справу № 922/869/14 порушено ухвалою суду
від 13.03.2014, тобто, після закінчення
строку позовної давності за вимогою
про стягнення заборгованості за
Договором.

При цьому, судом враховано підстави
визнання договору про відступлення
права вимоги недійсним, що визначені, у
вищевказаному рішенні господарського
суду та які не пов'язані з відсутністю
волевиявлення позивача у даній справі
на укладання спірного правочину.

Відповідно до вищевикладеного, у суду
відсутні підстави для задоволення
заяви позивача про визнання поважними
причин пропуску строку позовної
давності, з мотивів недоведеності їх
поважності.

Відповідно до підпункту 2.3. пункту 2.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» від 26.05.2013 № 10,
якщо позовні вимоги господарським
судом визнано обґрунтованими, а
стороною у справі заявлено про сплив
позовної давності, то суд зобов'язаний
застосувати до спірних правовідносин
положення статті 267 Цивільного кодексу
України та вирішити питання про
наслідки такого спливу.

Згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного
кодексу України, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку, що позовна вимога про
стягнення 92 055,12 грн. не підлягає
задоволенню у зв'язку зі спливом строку
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі.

Судовий збір, що сплачений позивачем
при поданні позову у розмірі 1 841,10
грн. відповідно до частини 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 01.12.2014.

Суддя
С.О. Саванчук