ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" листопада 2014 р.Справа № 916/3691/14

За позовом: Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради;

до відповідача: Приватного
підприємства "Спартак";

про стягнення 19 881,31 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Брушньовська І.І. -
довіреність № 01-36/28 від 09.01.2014 року;

від відповідача: Кудрявцева Т.В.
-довіреність від 14.10.2014 року.

У судовому засіданні було оголошено
перерву відповідно до ст. 77 ГПК України

СУТЬ СПОРУ: Департамент комунальної
власності Одеської міської ради
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Приватного підприємства "Спартак", в
якій просить суд стягнути з
відповідача заборгованість з орендної
плати за договором оренди у сумі 38 053,92
грн., пеню у сумі 4 630,03 грн., а також
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на
невиконання відповідачем умов
договору найму (оренди) нежитлового
приміщення №1943 від 18.05.2006 року в
частині сплати орендної плати за
користування приміщенням.

Ухвалою суду від 15.09.2014 року порушено
провадження у справі №916/3691/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні на 15.10.2014р.

15.10.2014 року у засіданні суду
представником відповідача було надано
відзив на позовну заяву (а.с.29), згідно
якого останній зазначає, що за весь
період договору підприємством
своєчасно без затримок здійснювалася
сплата орендної плати. При цьому,
заборгованість з орендної плати
виникла у зв'язку із підписанням
додаткового договору №2 від 08.02.2013 року.
Таким чином, відповідач, посилаючись на
скрутний фінансовий стан підприємства,
що унеможливлює сплату відразу ж усієї
суми боргу, просить розстрочити сплату
суми заборгованості по орендній платі,
яка за даними його обліку складає 23 356,88
грн., до 08.02.2015 року.

У судовому засіданні 15.10.2014 року, з
огляду на неподання витребуваних
ухвалою суду доказів, а також з
урахуванням усних клопотань
представників сторін про оголошення
перерви у судовому засіданні, судом
було оголошену перерву до 10.11.2014 року.

10.11.2014 року у зв'язку із неподанням
витребуваних ухвалою суду доказів, а
також з урахуванням усного клопотання
представника відповідача про
оголошення перерви у судовому
засіданні, судом було оголошено
перерву у судовому засіданні до 26.11.2014
року.

У судовому засіданні 26.11.2014 року
представник відповідача підтримав
позовні вимоги з урахуванням поданої
заяви про зменшення розміру позовних
вимог (а.с.50), згідно якої просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
з орендної плати у розмірі 14 884,08 грн.,
пеню у сумі 4 997,23 грн., а також витрати по
сплаті судового збору.

Представник відповідача не
заперечував проти наявності
заборгованості у розмірі, що заявлена
до стягнення, однак, з огляду на скрутне
матеріальне становище відповідача,
просив суд зменшити розмір пені та
надати розстрочку виконання судового
рішення на строк, що вказаний у відзиві
на позовну заяву.

Представник позивача не заперечував
проти надання відповідачу розстрочки
виконання судового рішення,
зазначивши, що її надання сприятиме
виконанню судового рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності, давши їм
відповідну правову оцінку, суд дійшов
наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладанні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

У відповідності зі статтею 759
Господарського кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно договору у найму (оренди)
нежитлового приміщення №1943 від 18.05.2006
року (а.с.7-9), укладеного між ПП
«Спартак», та Представництвом по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради,
правонаступником якого є Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради, ПП «Спартак»
було надано в строкове платне
користування нежилі підвальні
приміщення, загальною площею 139,2 кв.м.,
що розташовані у м. Одеса, на вул.
Преображенська (колишня вул.
Радянської армії), буд. 21, строком до
18.05.2011 року (п.1.1, п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.2 договору, за
орендоване приміщення Орендар
зобов'язується сплачувати орендну
плату відповідно до розрахунку,
приведеного у додатку 1 до договору, що
становить за перший після підписання
договору оренди місяць 2 564,79 грн. без
урахування податку на додатну вартість
та індексу інфляції.

Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру орендної плати за
минулий місяць на щомісячний індекс
інфляції, що друкується Мінстатом
України.

Згідно п. 2.4 договору, Орендар вносить
орендну плату щомісячно до 15 числа
поточного місяця, незалежно від
результатів його господарської
діяльності.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що за
повідомленням Орендодавця розмір
орендної плати змінюється у випадках
зміни методики її розрахунку, цін і
тарифів, та в інших випадках,
передбачених законодавчими актами
України та рішеннями міської ради з дня
їх вступу у законну силу.

Додатковим погодженням від 22.06.2007 року
до договору оренди нежитлового
приміщення від 18.05.2006 року (а.с.12),
укладеним між між Представництвом по
управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради та Приватним
підприємством "Спартак" на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
від 27.12.2006 року № 1846 «Про внесення змін
до Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна», було змінено
орендну плату, яка з 01.01.2007 року
становила 4013,35 грн. на місяць.

Додатковим погодженням від 03.10.2011 року
до договору оренди нежитлового
приміщення від 18.05.2006 року (а.с.13) було
змінено назву Орендодавця на
Департамент комунальної власності
Одеської міської ради (згідно рішення
Одеської міської ради від 28.02.2011 року №
384-VІ «Про затвердження положень про
виконавчі органи Одеської міської
ради»), та продовжено строк дії
договору до 01.10.2012 року, а також змінено
оренду плату на підставі
вищезазначеної постанови КМУ, яка з
03.10.2011 року розраховується у розмірі 4
992,77 грн. за місяць

Додатковим договором № 2 від 08.02.2013 року
про внесення змін до договору оренди
нежитлового приміщення від 18.05.2006 року
(а.с.14), укладеним між Департаментом
комунальної власності Одеської
міської ради та Приватним
підприємством «Спартак», строк дії
договору продовжено до 08.02.2015 року та
змінено місячну орендну плату, яка з
08.02.2013 року відповідно до Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропозиції її розподілу,
затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995
року № 786 розраховується у розмірі 7 214,40
грн. за місяць.

Згідно до ст.175 ГК України майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Крім того, оскільки укладений між
Предстаництвом комунальної власності
Одеської міської ради та Приватним
підприємством «Спартак» договір за
своєю правовою природою відноситься до
договорів найму, різновидом якого є
оренда, а майно, яке виступає предметом
договору, належить до комунальної
власності, до спірних правовідносин
застосовуються також норми Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна".

Згідно до п. п.1,5 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" орендар
зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Стаття 19 вказаного закону передбачає,
що за користування об'єктом оренди
Орендар вносить орендну плату
незалежно від наслідків господарської
діяльності

Приймаючи до уваги, що додатковим
договором № 2 від 08.02.2013 року про
внесення змін до договору оренди
нежитлового приміщення від 18.05.2006 року
строк дії договору було продовжено до
08.02.2015 року, суд зазначає, що спірний
договір є діючим, у зв'язку з чим
зобов'язання за ним мають виконуватися
згідно до ст. 193 ГК України.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач, в порушення умов
укладеного договору оренди, додаткових
погоджень до нього та додаткового
договору № 2 від 08.02.2013 року,
несвоєчасно та не в повному обсязі
сплачував орендну плату, у зв'язку з
чим, згідно наданого позивачем
розрахунку (а.с.51) у ПП «Спартак» станом
на 25.11.2014 року існує заборгованість з
орендної плати у розмірі 14 884,08 грн.

Крім того, відповідно до ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України обставини, які визнаються
сторонами та іншими особами, які беруть
участь у справі, можуть не доказуватися
перед судом, якщо в суду не виникає
сумніву щодо достовірності цих
обставин та добровільності їх
визнання.

Оскільки наявність основної
заборгованості у сумі 14 884,08 грн.
підтверджується матеріалами справи та
поясненнями відповідача, суд доходить
висновку про задоволення вимог
позивача в цій частині.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені у
сумі 4 997,23 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами частини першої статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 5.2 договору найму
(оренди) нежилого приміщення, за
несвоєчасне внесення орендної плати
Орендар сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ,що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунок пені
(а.с.51-52), з урахуванням
вищезазначеного, вважає вимоги
позивача щодо стягнення пені з
відповідача у заявленому розмірі
обґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83
ГПК України господарський суд,
приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Норми матеріального права, а саме ст. 233
ГК України, яка цілком кореспондується
із ч.3 ст. 551 ЦК України встановлює, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Правовий аналіз названих статей
свідчить, що вони не є імперативними та
застосовуються за визначених умов на
розсуд суду.

Враховуючи економічну та політичну
ситуацію, яка склалася в державі, з
огляду на здійснення відповідачем
помісячного погашення заборгованості,
та на те, що наявність будь-яких
збитків, викликаних простроченням
відповідача, позивачем не доведена та
подібні вимоги позивачем не
заявлялися, суд, керуючись приписами ч.
3 ст. 551 ЦК України, ч.1 ст. 233 ГК України, п.
3 ч.1 ст. 83 ГПК України, вважає за
правомірне зменшити нараховані
позивачем штрафні санкції у вигляді
пені до 2 500 грн.

Приймаючи до уваги, що спір виник
внаслідок неправильних дій
відповідача, а також з урахуванням
висновків Вищого господарського суду
України, викладених у п. 4.3 Постанови
пленуму ВГСУ «Про деякі питання
практики застосування розділу VI ГПК
України» від 21.02.2013 року № 7 (зі змінами
та доповненнями), витрати по сплаті
судового збору у розмірі 1 827,00 грн.
відповідно до вимог ст.ст.44, 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на відповідача.

Крім того, п. 5 ч. 1 ст. 83 ГПК України
передбачено право суду, приймаючи
рішення, відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

За змістом п. 7.1.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом.

Згідно з п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" підставою
для розстрочки можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому, вирішуючи питання про
розстрочку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Як вбачається з заяви про розстрочку
виконання рішення, що міститься у
відзиві на позовну заяву (а.с.29), в її
обґрунтування заявник посилається на
тяжкий фінансовий стан підприємства,
тому просить суд розстрочити виконання
судового рішення щодо стягнення
заборгованості в строк до 08.02.2015 року.

Оцінивши зазначені обставини,
враховуючи здійснення відповідачем
часткового, в силу можливості,
погашення заборгованості, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи відповідними платіжними
дорученнями (а.с.30-33), його бажання та
намір добровільно виконати рішення
суду та погасити існуючу перед
позивачем заборгованість, а також те,
що представник позивача не заперечував
проти надання відповідачу розстрочки,
зазначивши, що це сприятиме швидкому
виконанню судового рішення, суд
доходить висновку про наявність
підстав для задоволення заяви ПП
"Спартак" про розстрочку виконання
рішення суду з наданням розстрочки
строком на 3 місяці, зі сплатою - 6 403,69
грн. щомісяця, до 15 числа кожного
місяця, починаючи з грудня 2014 року.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства
«Спартак» (65045, м. Одеса, вул.
Преображенська, буд. 21, )
на користь Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради (65039, м.
Одеса, вул. Артилерійська,1, ) суму заборгованості з орендної
плати у розмірі 14 884 /чотирнадцять тисяч
вісімсот вісімдесят чотири/грн. 08 коп.;
пеню у сумі 2 500 /дві тисячі п'ятсот/грн. 00
коп., а також витрати по сплаті судового
збору у сумі 1 827 /одна тисяча вісімсот
двадцять сім/ грн.

3. В решті позову відмовити.

4. Розстрочити виконання рішення
господарського суду Одеської області
від 26.11.2014 року по справі № 916/3691/14
наступним чином:

до 15.12.2014 року - 6 403 /шість тисяч
чотириста три/ грн. 69 коп.;

до 15.01.2015 року - 6 403 /шість тисяч
чотириста три/ грн. 69 коп.;

до 15.02.2015 року - 6 403 /шість тисяч
чотириста три/ грн. 70 коп.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 01 грудня 2014 р.

Суддя
Ю.М. Щавинська