КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р. Справа№ 910/9762/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тищенко О.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Козак О.С. -
представник

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТГ
«Дніпротрансгаз» на рішення
Господарського суду міста Києва від
24.06.2014 року у справі №910/9762/14 (суддя
Спичак О.М.)

за позовом Приватного підприємства
«ДДП»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТГ «Дніптрансгаз»

про стягнення 250 455,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «ДДП»
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВТГ
«Дніптрансгаз» про стягнення 220 875,00
грн. - основного боргу, 17 230,43 грн. -
інфляційних втрат та 12 349,99 грн. - 3%
річних.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 року у справі № 910/9762/14
позов задоволено частково, на підставі
рішення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВТГ «Дніптрансгаз»
підлягає стягненню на користь
Приватного підприємства «ДДП» 220 875,00
грн. - основного боргу, 8 018,15 грн. -
інфляційних втрат, 11 470,35 грн. - 3% річних,
4 807,28 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Товариство з
обмеженою відповідальністю «ВТГ
«Дніптрансгаз» звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 року у справі № 910/9762/14
та прийняти нове рішення, яким у позові
Приватного підприємства «ДДП»
відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції визнав встановленими,
невідповідності висновків викладених
у рішенні обставинам справи,
порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове
засідання 19.11.2014 не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Заслухавши думку представника
відповідача, колегія суддів приходить
до висновку про можливість розгляду
справи за наявними матеріалами справи
та без участі представника позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши матеріали
справи та проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

06.02.2012 року між Приватним підприємством
«ДДП» (виконавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «ВТГ
«Дніптрансгаз» (замовник) було
укладений Договір № 0602/12 на визначення
технічного стану газопроводів
Яготинського ЛВУМГ (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору замовник
доручає, а виконавець зобов'язується на
свій ризик власними та залученими
силами і засобами надати відповідно до
умов цього договору послуги з
технічних випробувань та аналізу
(визначення технічного стану
газопроводів Яготинського ЛВУМГ)
(магістральні газопроводи Щебелинка -
Диканька - Київ та Єфремівка - Диканька -
Київ) (далі - послуги) відповідно до
вимог чинної нормативно - технічної
документації та умов договору, а
замовник зобов'язався прийняти ці
послуги та оплатити їх.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили,
що вартість виконаних робіт за цим
договором визначається договірною
ціною та специфікацією, що оформлена,
як Додаток 3 і є невід'ємною частиною
Договору.

Згідно п. 4.1 Договору оплата виконаних
робіт проводиться шляхом
безготівкового розрахунку, поетапно,
на підставі підписаних сторонами актів
здачі - приймання виконаних робіт,
протягом 60 календарних днів з дня
підписання актів по кожному етапу.

У відповідності до п. 4.2 Договору оплата
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов Договору позивач
виконав роботи із визначення
технічного стану газопроводів на
загальну суму 450 875,00 грн., що
засвідчується актами здачі - прийняття
робіт № ДТГ-1 від 13.07.2012 року на суму 55
048,60 грн., № ДТГ-2 від 18.07.2012 року на суму 42
363,00 грн., № ДТГ-3 від 27.07.2012 року на суму 52
880,00 грн., № ДТГ-4 від 31.10.2012 року на суму 49
320,00 грн., № ДТГ-5 від 31.10.2012 року на суму 36
136,80 грн., № ДТГ-6 від 31.10.2012 року на суму 37
288,80 грн., № ДТГ-7 від 17.12.2012 року на суму 49
318,39 грн., № ДТГ-8 від 17.12.2012 року на суму 40
351,41 грн., № ДТГ-9 від 17.12.2012 року на суму 48
492,40 грн., № ДТГ-10 від 17.12.2012 року на суму
39 675,60 грн.

В свою чергу, відповідач частково
розрахувався за надані послуги в сумі
230 000,00 грн., що підтверджується
банківськими виписками від 04.04.2013 року
на суму 200 000,00 грн. та від 21.05.2013 року на
суму 30 000,00 грн., у зв'язку з чим у
відповідача виникла перед позивачем
заборгованість в сумі 220 875,00 грн.

14.03.2014 року позивач надіслав на адресу
відповідача претензію № 045, відповідно
до якої просив останнього погасити
заборгованість за надані послуги,
однак відповідач залишив вказану
претензію без задоволення та належного
реагування.

Враховуючи, що апелянтом не надано
належних та допустимих доказів
погашення заборгованості, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що заборгованість
відповідача перед позивачем становить
220 875,00 грн.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з нормами ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 527 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу, є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в сумі 220 875,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 12 349,99 грн.
та 17 230,43 грн. - інфляційних втрат, то
відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до арифметично правильного розрахунку
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню, 8 018,15 грн.
інфляційних втрат та 11 470,35 грн. 3%
річних, а отже позовні вимоги в цій
частині підлягають частковому
задоволенню.

Крім того, колегія зазначає, що
посилання відповідача на відсутність у
нього заборгованості не
підтверджується матеріалами справи, а
тому відхиляється судом як
необґрунтоване.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Заперечення скаржника, викладені у
апеляційній скарзі, не приймається
колегією суддів до уваги, оскільки не
підтверджуються матеріалами справи та
не спростовують висновків суду першої
інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає рішення суду першої інстанції
по даній справі обґрунтованим та таким,
що відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, підстав для його скасування чи
зміни не вбачається, апеляційна скарга
відповідача є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ВТГ
«Дніпротрансгаз» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 24.06.2014 року по
справі № 910/9762/14 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/9762/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.В. Тарасенко

Судді
І.А. Іоннікова

О.В. Тищенко