ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2014 р.Справа №
916/4078/14Господарський суд Одеської
області у складі судді Лічмана Л.В.

при секретарі судового засідання Бєлих
К.В.

за участю представників учасників
процесу:

від позивача: Приходько В.М.,

від відповідача: ОСОБА_2,

від третьої особи: ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль" в особі Одеської обласної
дирекції публічного акціонерного
товариства „Райффайзен Банк Аваль" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „СТЕЛС", третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
ОСОБА_4, про стягнення 1681415,98 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.10.2014 р. прийнято позовну
заяву Публічного акціонерного
товариства „Райффайзен Банк Аваль" в
особі Одеської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
„Райффайзен Банк Аваль", порушено
провадження у справі № 916/4078/14,
призначено її до розгляду в засідання
суду на 27.10.2014 р., залучено до участі у
справі як третю особу, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_4 (далі -
ОСОБА_4).

За правилами ст.77 ГПК України у
судовому засіданні 27.10.2014 р. розгляд
справи відкладено на 17.11.2014 р., у
судовому засіданні 17.11.2014 р. - на 01.12.2014
р., у судовому засіданні 01.12.2014 р.
оголошено перерву до 08.12.2014 р.

Учасники процесу повідомлені про час і
місце засідань господарського суду, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення та
розписками їх представників.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України в
судовому засіданні 08.12.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Публічне акціонерне товариство
„Райффайзен Банк Аваль" в особі
Одеської обласної дирекції публічного
акціонерного товариства „Райффайзен
Банк Аваль" (далі - Банк) звернулось в
господарський суд Одеської області з
позовною заявою про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю „СТЕЛС" (далі - ТОВ
„СТЕЛС") 1681415,98 грн. заборгованості, з
яких 1547912,96 грн. - борг за кредитом, 120724,85
грн. - борг за відсотками, 12778,17 грн. -
пеня, вказуючи на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань за
договором поруки від 21.07.2006 р. б/н,
укладеним з метою забезпечення
виконання зобов'язань ОСОБА_4 перед
Банком за кредитним договором від
21.07.2006 р. № 012/11-27/404.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Банк
посилається, зокрема, на положення
ст.ст.525,526,543,546-548,553,554,572,574,575,589,590,629,1054 ЦК
України, ст.193 ГК України, умови
кредитного договору від 21.07.2006 р. №
012/11-27/404, додаткові угоди до нього,
договір поруки від 21.07.2006 р. б/н, заочне
рішення Іллічівського міського суду
Одеської області від 09.11.2011 р. по справі
№ 2-604/11, постанову господарського суду
Одеської області від 26.01.2012 р. по справі
№ 2/98-10-5589, ухвалу господарського суду
Одеської області від 18.12.2012 р. по справі
№ 2/99-10-5589 тощо.

ТОВ „СТЕЛС" подало відзив на позовну
заяву, в якому просить відмовити у
задоволенні вимог у повному обсязі,
оскільки на момент подачі позову
порука припинена на підставі ч.4 ст.559 ЦК
України. Крім того, відповідач
зазначає, що Банк не повідомив його про
факти неоплати ОСОБА_4 коштів за
кредитною угодою та виникнення
відповідного обов'язку у поручителя.

У письмових запереченнях на відзив
Банк ототожнює подачу позову з
пред'явленням вимоги поручителю про
сплату боргу. Також позивач вважає, що
порука не припинена, адже її строк
потрібно визначати як три роки з
моменту закінчення дії кредитного
договору, тобто з 21.07.2016 р.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
учасників процесу, перевіривши
відповідність їх доводів фактичним
обставинам справи та нормам чинного
законодавства, господарський суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог, виходячи з
наступного.

21.07.2006 р. між Банком та ОСОБА_4
(Позичальник) укладено кредитний
договір № 012/11-27/404 та додаткові угоди до
нього, на виконання яких Позичальнику
на споживчі цілі надано кредит у сумі
270000,00 дол. США зі строком повернення до
21.07.2016 р. та сплатою 13% річних.

Того ж дня Банк, Позичальник та ТОВ
„СТЕЛС" як Поручитель підписали
договір поруки, відповідно до якого
Поручитель на добровільних засадах
бере на себе зобов'язання перед Банком
відповідати по зобов'язанням ОСОБА_4,
які виникають з умов кредитного
договору, а саме: повернути кредит в
розмірі 270000,00 дол. США, проценти за
користування ним, комісійну
винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в
розмірі, строки та у випадках,
передбачених кредитним договором, а
також виконати інші умови кредитного
договору в повному обсязі (Боргове
зобов'язання) (п.1.2 договору поруки).

Договір набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до повного
виконання Боргових зобов'язань за
кредитним договором. Відповідальність
Поручителя припиняється лише після
виконання Боргових зобов'язань в
повному обсязі. Також порука
припиняється, якщо Банк в межах
трирічного строку з дня настання
строку виконання Боргового
зобов'язання не пред'явить вимоги до
Поручителя (ч.4 ст.559 ЦК України) (п.4.1
договору поруки).

09.11.2011 р. Іллічівським міським судом
Одеської області прийнято заочне
рішення по справі № 2-604/11, яким позовні
вимоги Банку задоволено в повному
обсязі, стягнуто з ОСОБА_4 в т.ч.
заборгованість по кредитному договору
в сумі 1637664,77 грн.

Постановою господарського суду
Одеської області від 26.01.2012 р. по справі
2/98-10-5589 визнано банкрутом фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4, відкрито
відносно нього ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.12.2012 р. по справі № 2/99-10-5589
визнано Банк кредитором фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 з грошовими
вимогами в розмірі 1681415,98 грн., які
складаються з тих же сум, що і ціна
позову в рамках провадження у даній
справі.

Згідно із ч.1 ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

В ч.4 ст.559 ЦК України зазначено, що
порука припиняється після закінчення
строку, встановленого в договорі
поруки....

Господарський суд, проаналізувавши
зміст наведених норм матеріального
права та п.4.1 договору поруки від 21.07.2006
р. б/н, відзначає, що порука, яка виникла
на підставі названого правочину, на
момент подачі позову вже припинена.

До такого висновку суд дійшов,
з'ясувавши, що Банк в межах трирічного
строку з дня настання строку виконання
зобов'язання ОСОБА_4, не пред'явив
вимогу до Поручителя. При цьому строк
виконання такого зобов'язання настав у
повному обсязі станом на 30.12.2010 р., про
що свідчать заява про визнання
кредиторських вимог (а.с.63), розрахунок
заборгованості за договором поруки
(а.с.129-130), згідно якого борги за
кредитом у сумі 1547912,96 грн. та з
відсотків у сумі 120724,85 грн. нараховано
на 30.12.2010 р., а пеню в сумі 12778,17 грн. - за
період з 30.07.2006 р. по 30.12.2010 р., рішення
Іллічівського міського суду Одеської
області від 09.11.2011 р. по справі № 2-604/11 та
ухвала господарського суду Одеської
області від 18.12.2012 р. по справі 2/98-10-5589.

Не ґрунтуються на правильному
тлумаченні змісту спірних
правовідносин твердження позивача про
те, що порука не припинена (на думку
Банку, строк поруки потрібно визначати
як три роки з моменту закінчення дії
кредитного договору, тобто з 21.07.2016 р.),
оскільки початок визначеного в п.4.1
договору поруки трирічного терміну
припадає на дати виникнення Боргових
зобов'язань, остання з яких настала
30.12.2010 р.

Крім того, ч1 ст.530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п.2.5 договору поруки
Поручитель приймає на себе
зобов'язання, у випадку невиконання
ОСОБА_4 Боргових зобов'язань перед
Банком за кредитним договором,
здійснити виконання боргових
зобов'язань в обсязі, заявленому
Банком, протягом 3-х банківських днів з
дати отримання відповідної письмової
вимоги Банку...

Згідно абз.2 п.2.6 договору поруки
обов'язок Поручителя виконати Боргові
зобов'язання виникає при отриманні від
Банку відповідної вимоги. Така вимога
вважається отриманою Поручителем, якщо
Банк надіслав її поштою за адресою,
вказаною в цьому договорі...

Відтак, контрагенти за договором
поруки передбачили, що обов'язок
Поручителя погасити борг ОСОБА_4
виникає тільки після настання події у
вигляді отримання відповідної
письмової вимоги Банку, доказів
направлення якої не надано, в т.ч. на
виконання ухвал суду від 27.10.2014 р. та
17.11.2014 р.

Приймаючи до уваги наведене вище,
правові підстави для задоволення
позовної заяви Банку відсутні.

Помилковим є ототожнення Банком подачі
позову з пред'явленням вимоги
Поручителю про сплату боргу, адже така
позиція суперечить змісту:

- ч.1 ст.530 ЦК України та п.п.2.5 та 2.6
договору поруки;

- п.4.1.7 постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики вирішення
спорів, що виникають з кредитних
договорів" від 24.11.2014 р. № 1, де
пред'явленням вимоги до поручителя
названо направлення або вручення йому
вимоги про погашення боргу (залежно від
умов договору);

- п.1.7 постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013 р. № 14, в якому вказано, що подання
кредитором позовної заяви, адресованої
господарському суду (а не боржнику) і
надіслання останньому як
відповідачеві копії такої заяви є
складовими судової процедури, а не
цивільних правовідносин, і відповідні
дії не можуть розглядатися як вимога у
розумінні ст.530 ЦК України.

Керуючись ст.ст.33,34,43,82-85 ГПК України,
вирішив:

У позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня його
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Повний текст рішення підписано 11
грудня 2014 р.

Суддя
Л.В. Лічман