ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 року
Справа № 904/3809/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. (
доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

При секретарі Литвин А.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Приймак О.Ю. представник,
договір №б/н від 19.05.14;

від відповідача: Руденко Д.В.
представник, довіреність №б/н від
23.06.14;

представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЦЕМБУДРЕСУРС", м.Київ
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.14р. у
справі № 904/3809/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЦЕМБУДРЕСУРС", м.Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КАТРАН-ТУР", м.
Дніпропетровськ

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні Відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Тревелінг онлайн", м.
Київ

про стягнення безпідставно отриманих
коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12 серпня
2014 року (суддя Новікова Р.Г.) у
задоволенні позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
"ЦЕМБУДРЕСУРС" - відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач
- Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЦЕМБУДРЕСУРС"
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просив рішення суду скасувати, та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В обґрунтування своєї скарги позивач
посилається на те, що суд порушив норми
матеріального права та ухвалив рішення
за неповним з'ясуванням обставин, що
мають значення для справи.

Зокрема, суд не врахував, що суттєві
умови подорожі було узгоджено не з
позивачем і не з представником
позивача, а з фізичною особою ОСОБА_3,
яка ніколи уповноваженим
представником позивача не була та в
матеріалах справи відсутні докази
зворотного.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 30
жовтня 2014 року апеляційна скарга була
прийнята до розгляду, розгляд справи
було призначено у судовому засіданні
на 17 листопада 2014 року.

У судовому засіданні 17 листопада 2014
року було оголошено ухвалу про
відкладення розгляду справи на 01.12.2014
року у зв'язку з подачею позивачем
клопотання про відкладення розгляду
справи.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав доводи апеляційної
скарги, просив рішення суду скасувати
та задовольнити позовні вимоги, а
представник відповідача просив
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
між сторонами був укладений договір №20
від 20.05.2012р. з реалізації туристичних
послуг на суму 130123грн., яка була
перерахована позивачем платіжними
дорученнями №3282 від 21.06.2012р., №3305 від
27.06.2012р., №3316 від 03.07.2012р.

Згідно листа позивача №71 від 16.07.2012р.
формулювання призначення платежів за
згаданими платіжними дорученнями було
змінено на "оплата за консультації та
послуги з організації подорожей за
рахунком № % без ПДВ"

Факт надання послуг підтверджується
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) №АТП211 від 30.06.2012р. на суму
82199грн. та №АТП210 від 31.07.2012р. на суму
47924грн.

Крім того, між сторонами укладався
агентський договір №1105-К від 05.11.2012р. з
реалізації туристичних послуг на суму
22726грн.80коп. Предметом цього договору
було надання відповідачем
консультацій та послуг з організації
подорожі позивача.

На виконання цього договору позивачем
було перераховано платіжним
дорученням №141 від 10.12.2012р. 22726 грн.

Листом №129 від 07.12.2012р. позивач розірвав
договір та запропонував повернути
грошові кошти в розмірі 19923грн.40коп.
(сума зменшена відповідачем за рахунок
штрафних санкцій, застосованих на
підставі пункту 4.9 договору №1105-К від
05.11.2012р.) Платіжним дорученням №198 від
09.11.2012р. ця сума була перерахована
позивачу.

Звертаючись до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Катран-тур"
м.Дніпропетровськ із позовом про
стягнення безпідставно отриманих
коштів в розмірі 132926 грн., позивач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Цембудресурс»
посилалось на те, що під час проведення
внутрішнього аудиту на підприємстві
були виявлені декілька платежів за
агентським договором №1105-К від 05.11.2012р.,
який не укладався позивачем. Оскільки
позивач договір з відповідачем не
підписував, призначення платежу
"послуги з консультації згідно рахунку"
носить незрозумілий характер,
консультаційні та організаційні
послуги позивач не замовляв та не
потребує їх, підпис директора
Карпушенко О.А. на агентському договорі
№1105-К від 05.11.2012р. є підробленим, просив
стягнути з відповідача отримані ним
кошти за цим договором як безпідставно
набуті.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, господарський суд першої
інстанції виходив з того, що заявлена
позивачем сума коштів
перераховувалась на адресу
відповідача згідно агентських
договорів №20 від 20.05.2012р. з реалізації
туристичних послуг на суму 130123грн., та
№1105-К від 05.11.2012р. з реалізації
туристичних послуг на суму 22726грн.80коп.,
які були укладені представниками
сторін. Оскільки недійсність цих
договорів чинним законодавством прямо
не встановлена, доказів визнання їх
недійсними в судовому порядку
позивачем не надано, для задоволення
позову відсутні підстави.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Як встановлено судом першої інстанції,
заявлена позивачем сума коштів
перераховувалась на адресу
відповідача згідно агентських
договорів №20 від 20.05.2012р. з реалізації
туристичних послуг на суму 130123грн., та
№1105-К від 05.11.2012р. з реалізації
туристичних послуг на суму 22726грн.80коп.

Відповідно до статті 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Означені договори були підписані
представниками сторін, в договорах
були узгоджені істотні умови,
необхідні для їх виконання.
Недійсність цих договорів чинним
законодавством прямо не встановлена,
доказів визнання їх недійсними в
судовому порядку позивачем не надано.

Посилання апелянта на те, що договір
був підписаний не директором
Карпушенко О.А., не є підставою для
задоволення позову, оскільки
засвідчення печаткою підпису на
договорі, перерахування грошових
коштів в сумі 22726грн., направлення
письмового повідомлення про
розірвання договору №1105-К від 05.11.2012р.,
повернення залишку грошових коштів
свідчать про схвалення правочину. Крім
того, доступ до системи "клієнт-банк"
позивача окрім директора мала ще одна
посадова особа-фінансовий директор
ОСОБА_3

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про відсутність підстав для
задоволення позову, є правильними.

Таким чином, розглядаючи справу,
господарський суд першої інстанції
всебічно, повно і об'єктивно встановив
всі обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, правильно застосував
норми матеріального та процесуального
права, що у відповідності до ст. 103 ГПК
України є підставою для залишення
апеляційної скарги без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

Заявлене представником позивача
клопотання про надіслання до
Голосіївського районного управління
ГУМВС України в м. Києві повідомлення
про виявлення ознак кримінального
правопорушення в діях службової особи
ТОВ «Катран Тур» менеджера - Ярмоленко
Ірини Павлівни, задоволенню не
підлягає, оскільки суд не має даних про
порушення цією особою законності. Крім
того, з'ясування цих обставин
покладається на органи досудового
розслідування в рамках кримінального
провадження відносно ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЦЕМБУДРЕСУРС" - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.14р. у
справі №904/3809/14- залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дати її прийняття.

Повний текст виготовлено 05.12.2014 року.

Головуючий суддя
О.В. Березкіна

Суддя
М.О.Дармін

Суддя
О.В.Чус