ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"25" листопада 2014 р.
Справа № 911/2105/14

за позовом Прокурора Тетіївського
району Київської області, м. Тетіїв

до 1. Тетіївської районної державної
адміністрації, м. Тетіїв

2. Фізичної особи-підприємця Правука
Миколи Вікторовича, с. П'ятигори,
Тетіївський район

про визнання незаконними та скасування
розпоряджень, визнання недійсними
договорів оренди водних об'єктів,
повернення водних об'єктів та
земельних ділянок у користування
держави

Головуючий суддя Щоткін О.В.,

суддя Лилак Т.Д.,

суддя Подоляк Ю.В.

За участю:

прокурор - Підляш О.С. посвідчення № 028911
від 17.09.14р.;

відповідач 1 - Безугла І.С.- представник,
довіреність № 07-13/3186 від 20.11.2014р;

- Онищук П.О.- представник,
довіреність № 07-13/3186 від 20.11.2014р;

відповідач 2 - Правук М.В.(особисто);

- Танцюра Л.О. - представник,
довіреність б/н від 12.07.2014р.;

- Степаненко А.В. -
представник, довіреність б/н від
12.07.2014р.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської
області звернувся Прокурор
Тетіївського району Київської області
з позовом до Тетіївської районної
державної адміністрації та до Фізичної
особи-підприємця Правука Миколи
Вікторовича з позовними вимогами про
визнання незаконними та скасування
розпоряджень від 04.07.2012 року № 449, від
22.10.2012 року №766 та від 14.10.2013 року № 511,
про визнання недійсними договорів
оренди водних об'єктів № 14 від 28.12.2012р.
та № 15 від 28.12.2012р., повернення водних
об'єктів - П'ятигірського водосховища
площею водного дзеркала 58,2636 га, яке
розташоване на території П'ятигірської
сільської ради Тетіївського району
Київської області частково в межах, а
частково за межами населеного пункту с.
П'ятигори, Ставу № 7 площею водного
дзеркала 27,6184 га, який розташований на
території П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
за межами населеного пункту с.
П'ятигори та земельних ділянок водного
фонду площею 65,2794 га та 44,3281 га, що
розташовані на території П'ятигірської
сільської ради Тетіївського району
Київської області за межами населеного
пункту с. П'ятигори у користування
держави в особі Тетіївської державної
адміністрації.

Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор
Тетіївського району Київської області
посилається на те, що Тетіївська
райдержадміністрація не наділена
повноваженнями розпоряджатися водними
об'єктами загальнодержавного значення
та земельними ділянками водного фонду,
у зв'язку з чим, спірні розпорядження
Тетіївської районної державної
адміністрації підлягають скасуванню,
договори оренди водних об'єктів
підлягають визнанню недійсними, а
водні об'єкти та земельні ділянки,
мають бути повернуті у користування
держави.

Відповідачі заперечують проти позову
та зазначають, що Тетіївська районна
державна адміністрація, видаючи
оскаржувані розпорядження та
укладаючи спірні договори, діяла в
межах наданих повноважень.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.06.2014р. було порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 21.07.2014р.

21.07.2014р. через канцелярію суду
відповідач 1 надав відзив, в якому позов
не визнав та просив суд відмовити у
його задоволенні.

В судовому засіданні 21.07.2014р.
оголошувалась перерва в порядку ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України на 28.07.2014р.

28.07.2014р. через канцелярію суду
відповідач 2 надав відзив, в якому позов
не визнав та просив суд відмовити у
його задоволенні.

28.07.2014р. прокурор Тетіївського району
Київської області через канцелярію
суду подав заяву про збільшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої, крім заявлених позовних вимог,
додатково просив суд:

- визнати недійсними договори оренди
земель водного фонду, укладені між
Тетіївською районною державною
адміністрацією та ФОП Правуком М.В.: №
648 від 10.01.14, відповідно до умов якого
орендодавець надає в користування, на
умовах оренди, а орендар приймає у
строкове платне користування на умовах
оренди земельну ділянку водного фонду
площею 65, 2794 га, нормативно-грошова
оцінка 727515,58 грн., яка розташована на
території П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
за межами населеного пункту с.
П'ятигори терміном до 31.12.2014 року та №649
від 10.01.14, відповідно до умов якого
орендодавець надає в користування, на
умовах оренди, а орендар приймає у
строкове платне користування на умовах
оренди земельну ділянку водного фонду
площею 44, 3281 га, нормативно-грошова
оцінка 336717,74 грн., яка розташована на
території П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
в межах населеного пункту с. П'ятигори
терміном до 31.12.2014 року;

- зобов'язати ФОП Правука М.В. повернути
у власність держави: земельну ділянку
водного фонду площею 65, 2794 га,
нормативно- грошова оцінка 727515,58 грн.,
яка розташована на території
П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
за межами населеного пункту с.
П'ятигори та земельну ділянку водного
фонду площею 44, 3281 га, нормативно-
грошова оцінка 336717,74 грн., яка
розташована на території П'ятигірської
сільської ради Тетіївського району
Київської області в межах населеного
пункту с. П'ятигори.

Розглянувши зазначену заяву, суд
відхиляє її та не приймає до розгляду з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично йдеться про подання іншого
позову.

Аналогічна правова позиція викладена у
п. 3.11 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції".

Проаналізувавши подану заяву, з
урахуванням вищевикладеного та того,
що прокурор звернувся до суду з вимогою
немайнового характеру, суд прийшов до
висновку, що прокурором фактично було
заявлено інший немайновий позов, а не
заяву про збільшення розміру позовних
вимог, в розумінні ст. 22 ГПК України.

Тобто, такі вимоги мають бути заявлені
шляхом звернення до суду з окремим
позовом та розглядатись в окремому
судовому провадженні.

З врахуванням вищевикладеного, суд
вирішив розглядати спір виходячи з
вимог, які зазначені в прохальній
частині позовної заяви.

Присутній в судовому засіданні
прокурор озвучив позовні вимоги, які
просив задовольнити в повному обсязі, а
також вжити заходів до забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
спірні водні об'єкти та земельні
ділянки.

В обґрунтування своєї заяви про
накладення арешту прокурор
посилається на те, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду в разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Зокрема, п. 1 ч. 1 статті 67 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що позов забезпечується
накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві.

Згідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 16 "Про деякі питання
практики застосування заходів по
забезпеченню позову", заходи до
забезпечення позову застосовуються
господарським судом за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з ініціативи
господарського суду як гарантія
реального виконання рішення суду.

Пунктом 3 згаданої постанови визначено,
що умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

У пункті 1.1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
12.12.2006р. №01-8/2776 "Про деякі питання
практики забезпечення позову"
зазначено, що при вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; ймовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

З урахуванням вищенаведених норм, суд
зазначає, що прокурор, повинен
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Однак, прокурором, в порушення
вищезазначених вимог законодавства, не
подано суду належних доказів в
обґрунтування вказаної заяви з
посиланням на підстави, які б
унеможливили захист прав, свобод та
інтересів держави, без вжиття
відповідних заходів.

Суд, розглянувши подану заяву про
забезпечення позову, прийшов до
висновку, що вона не підлягає
задоволенню.

В судовому засіданні 28.07.2014р.
оголошувалась перерва в порядку ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України на 18.08.2014р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.07.2014р. строк розгляд спору
було продовжено в порядку,
передбаченому ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 18.08.2014р. призначено
колегіальний розгляд справи та на
підставі ухвали суду від 10.09.2014р.
прийнято до провадження у складі
колегії суддів: головуючий суддя - О.В.
Щоткін, судді: Ю.В. Подоляк, О.О.
Третьякова та розгляд справи
призначено на 13.10.2014р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 13.10.2014р. розгляд справи було
відкладено на 10.11.2014р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.11.2014р. справу №911/2105/14 було
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: головуючого судді О.В.
Щоткіна, суддів Ю.В. Подоляка та Т.Д.
Лилака.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.11.2014р. розгляд справи було
відкладено на 25.11.2014р. та продовжено
строк розгляду спору в порядку,
передбаченому ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення приймається судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

В судовому засіданні 25.11.2014 року,
відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
представника позивача, суд

встановив:

Відповідно до Розпорядження
Тетіївської районної державної
адміністрації від 04.07.2012 року № 449 "Про
надання ФО-П Правуку М.В. в
користування, на умовах оренди, водного
об'єкта, який розташований на території
П'ятигорської сільської ради частково
в межах, а частково за межами
населеного пункту, для риборозведення"
фізичній особі-підприємцю Правуку
Миколі Вікторовичу надано в
користування на умовах оренди, водний
об'єкт загальнодержавного значення -
ставок площею водного дзеркала 58,2636 га,
який розташований на території
П'ятигорської сільської ради
Тетіївського району Київської області
частково в межах, а частково за межами
населеного пункту строком на 6 років,
для риборозведення.

Відповідно до Розпорядження
Тетіївської районної державної
адміністрації від 22.10.2012 року № 766 "Про
надання ФО-П Правуку М.В. в
користування, на умовах оренди, водного
об'єкта, який розташований на території
П'ятигорської сільської ради за межами
населеного пункту, для риборозведення"
фізичній особі-підприємцю Правуку
Миколі Вікторовичу надано в
користування на умовах оренди, водний
об'єкт загальнодержавного значення -
ставок площею водного дзеркала 27,6184 га,
який розташований на території
П'ятигорської сільської ради
Тетіївського району Київської області
за межами населеного пункту, строком на
25 років, для риборозведення.

На підставі вказаних розпоряджень між
Тетіївською районною державною
адміністрацією та ФО-П Правуком М.В.
укладено наступні договори водних
об'єктів:

· договір оренди водного об'єкту
від 28.11.2012 року № 15, відповідно до умов
якого орендодавець надає в
користування, на умовах оренди, а
орендар приймає у строкове платне
користування на умовах оренди водний
об'єкт - П'ятигірське водосховище
площею водного дзеркала 58,2636 га, який
розташований на території
П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
частково в межах, а частково за межами
населеного пункту с. П'ятигори, для
риборозведення строком на 6 років;

· договір оренди водного об'єкта
від 28.11.2012 року № 14, відповідно до умов
якого орендодавець надає в
користування, на умовах оренди, а
орендар приймає у строкове платне
користування на умовах оренди водний
об'єкт - Став № 7 площею водного
дзеркала 27,6184 га, який розташований на
території П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
за межами населеного пункту с.
П'ятигори, для риборозведення строком
на 25 років;

Передача водних об'єктів в оренду
підтверджується актами
прийому-передачі водних об'єктів від
28.11.2012р., які є невід'ємними частинами
договорів.

Наказом Державного комітету України по
водному господарству від 03.06.1997 р. № 41,
зареєстрованим у Міністерстві юстиції
України 06.01.1998 р. за № 2/2442, затверджено
Перелік річок та водойм України, що
віднесені до водних об'єктів місцевого
значення, згідно з яким водні об'єкти
місцевого значення знаходяться на
території Одеської, Миколаївської,
Херсонської, Запорізької, Донецької
областей та Автономної Республіки
Крим.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що всі інші водні об'єкти, які не
ввійшли до переліку, затвердженого
вищевказаним Наказом, відносяться до
водних об'єктів загальнодержавного
значення.

Даний факт також підтверджується,
наявним у матеріалах справи, листом
Управління водних ресурсів у м. Києві
та Київській області Державного
агентства водних ресурсів України № 827
від 07.08.2013р., з якого вбачається, що всі
водні об'єкти Київської області
відносяться до водних об'єктів
загальнодержавного значення.

Крім того, варто зазначити, що в п. 1.1
оскаржуваних договорів оренди
зазначено, що водні об'єкти, які
передаються ФОП Правуку М.В. в оренду,
відносяться до категорії водних
об'єктів загальнодержавного значення.

З урахуванням викладеного, суд прийшов
до висновку, що спірні водні об'єкти,
які знаходиться на території
Тетіївського району Київської області,
відноситься до водних об'єктів
загальнодержавного значення.

Відповідно до ст. 6 Водного кодексу
України, води (водні об'єкти) є виключно
власністю Українського народу і
надаються тільки у користування.
Український народ здійснює право
власності на води (водні об'єкти) через
Верховну Раду України, Верховну Раду
Автономної Республіки Крим і місцеві
ради. Окремі повноваження щодо
розпорядження водами (водними
об'єктами) можуть надаватися
відповідним органам виконавчої влади
та Раді міністрів Автономної
Республіки Крим.

Згідно з п. 2 ст. 14 Водного кодексу
України (у редакції, чинній на момент
прийняття спірних розпоряджень) до
відання Кабінету Міністрів України у
галузі управління і контролю за
використанням і охороною вод та
відтворенням водних ресурсів належить
розпорядження водними об'єктами
загальнодержавного значення.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 51 Водного
кодексу України (у редакції, чинній на
момент прийняття спірних розпоряджень)
орендодавцями водних об'єктів
загальнодержавного значення є Кабінет
Міністрів України та місцеві державні
адміністрації. Розподіл повноважень
щодо передачі водних об'єктів
загальнодержавного значення
визначається Кабінетом Міністрів
України відповідно до цього Кодексу та
інших законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено судом, Кабінет
Міністрів України не надавав
Тетіївській районній державній
адміністрації повноважень щодо
розпорядження водними об'єктами
загальнодержавного значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), суд
визнає незаконним та скасовує правовий
акт індивідуальної дії, виданий
органом державної влади, органом влади
Автономної Республіки Крим або органом
місцевого самоврядування, якщо він
суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси.

З огляду на те, що Тетіївській районній
державній адміністрації повноваження
щодо передачі спірних водних об'єктів
не надавались, а місцеві державні
адміністрації набувають статусу
орендодавців водних об'єктів
загальнодержавного значення за умови
розподілу таких повноважень Кабінетом
Міністрів України, суд прийшов до
висновку, що Розпорядження Тетіївської
районної державної адміністрації від
04.07.2012 року № 449 "Про надання ФО-П
Правуку М.В. в користування, на умовах
оренди, водного об'єкта, який
розташований на території
П'ятигорської сільської ради частково
в межах, а частково за межами
населеного пункту, для риборозведення"
та розпорядження від 22.10.2012 року № 766
"Про надання ФО-П Правуку М.В. в
користування, на умовах оренди, водного
об'єкта, який розташований на території
П'ятигорської сільської ради за межами
населеного пункту, для риборозведення"
є незаконними та підлягають
скасуванню.

Оскільки Розпорядження Тетіївської
районної державної адміністрації від
04.07.2012 року № 449 та від 22.10.2012 року № 766
прийняті з порушенням, чинного на
момент видачі спірних актів,
законодавства України, то, на думку
прокурора, і договори оренди водного
об'єкту від 28.11.2012 року № 14 та від 28.11.2012
року № 15, укладені на підставі даних
розпоряджень, є недійсними.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 -
3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Частиною 1 ст. 203 ЦК України визначено
загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для дійсності правочину,
зокрема: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Враховуючи те, що Розпорядження
Тетіївської районної державної
адміністрації від 04.07.2012 року № 449 та
від 22.10.2012 року № 766, які були підставою
для укладення спірних договорів
оренди, прийняті з порушенням вимог
законодавства з перевищенням
повноважень, наданих законом
Тетіївській районній державній
адміністрації, суд прийшов до висновку,
що договори оренди водного об'єкту від
28.11.2012 року № 14 та від 28.11.2012 року №15 є
недійсними.

Посилаючись на ст. 216 Цивільного
кодексу України, у зв'язку з тим, що
договори оренди водних об'єктів є
недійсними, прокурор просить суд
зобов'язати відповідача 2 повернути
спірні водні об'єкти.

Оскільки, судом були визнані
недійсними договори оренди водного
об'єкту від 28.11.2012 року № 14 та від 28.11.2012
року №15, суд прийшов до висновку, що у
відповідача 2 відсутні правові
підстави для користування спірними
водними об'єктами.

Враховуючи викладене, вимога прокурора
про повернення водного об'єкту
-П'ятигірського водосховища площею
водного дзеркала 58,2636 га, яке
розташоване на території П'ятигірської
сільської ради Тетіївського району
Київської області частково в межах, а
частково за межами населеного пункту с.
П'ятигори та Ставу № 7 площею водного
дзеркала 27,6184 га, який розташований на
території П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
за межами населеного пункту с.
П'ятигори у користування держави
підлягає задоволенню.

14.10.2013р. видано Розпорядження
Тетіївської районної державної
адміністрації №511 "Про надання ФОП
Правуку М.В. дозволу на розроблення
технічної документації з землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок в натурі (на місцевості), що
розташовані на території П'ятигорської
сільської ради за межами населеного
пункту для риборозведення з подальшим
наданням їх у користування на умовах
оренди".

Відповідно до даного розпорядження,
ФО-П Правуку М.В. надано дозвіл на
розроблення технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельних ділянок водного фонду в
натурі (на місцевості) з подальшим
наданням їх в користування, на умовах
оренди для риборозведення, з них:

- земельна ділянка водного фонду
заг. площею 65,2794 га, розташована на
території П'ятигірської сільської ради
за межами населеного пункту;

- земельна ділянка водного фонду
заг. площею 44,5275 га, розташована на
території П'ятигірської сільської ради
за межами населеного пункту.

Частинами 3 та 4 ст. 51 Водного кодексу
України передбачено, що водні об'єкти
надаються у користування за договором
оренди земель водного фонду на
земельних торгах у комплексі із
земельною ділянкою, водні об'єкти
надаються у користування на умовах
оренди органами, що здійснюють
розпорядження земельними ділянками
під водою (водним простором) згідно з
повноваженнями, визначеними Земельним
кодексом України, а саме: за межами
населеного пункту із земель державної
власності - обласними державними
адміністраціями.

У зв'язку з чим, суд прийшов до висновку,
що Тетіївська районна державна
адміністрація не мала повноважень
розпоряджатися земельними ділянками
водного фонду заг. площею 65,2794 га та заг.
площею 44,5275 га відповідно, які
розташовані на території П'ятигірської
сільської ради за межами населеного
пункту.

На підставі вищевикладеного,
розпорядження Тетіївської районної
державної адміністрації № 511 від
14.10.2013р. є незаконним та підлягає
скасуванню.

Також, прокурор у своїй позовній заяві
просить суд зобов'язати ФО-П Правука
М.В. повернути вищевказані земельні
ділянки водного фонду які, були
передані відповідачу 2 відповідно до
актів приймання-передачі від 10.01.2014р.,
на підставі укладених між Тетіївською
районною державною адміністрацією та
ФО-П Правуком М.В. договорів оренди
земель водного фонду № 648 від 10.01.14 та №
649 від 10.01.14.

Розглянувши вищезазначені договори та
акти приймання-передачі, судом
встановлено, що в них лише зазначена
площа земельних ділянок та
розташування, проте, не зазначено
ідентифікуючих ознак земельних
ділянок, а саме: не вказано кадастрові
номери даних земельних ділянок, їх
межі, координати та їх фактичне
місцезнаходження на місцевості.

Тобто, з даних документів неможливо
встановити, які саме земельні ділянки
були передані відповідачем 1
відповідачу 2 та, як наслідок, не
можливо встановити, які саме земельні
ділянки мають бути повернуті в
користування держави.

Враховуючи те, що прокурор не
ідентифікує земельні ділянки, які він
просить повернути у користування
держави в особі Тетіївської районної
державної адміністрації, тобто не
зазначає їх кадастрові номери, межі,
суміжних землекористувачів, земельні
ділянки, яких межують із спірними, то
вимоги в цій частині є недоведеними, а
тому суд відмовляє в їх задоволенні.

Таким чином, позовні вимоги прокурора
Тетіївського району Київської області
підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат суд
зазначає наступне.

Частиною першою ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" передбачено, що
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. За
подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
справляється судовий збір у розмірі 1
мінімальної заробітної плати. За
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
справляється судовий збір у розмірі 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік",
станом на 1 січня 2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1 218,00 грн.

Як вбачається з позовної заяви,
прокурором заявлено три немайнові
вимоги.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або
більше вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

Аналогічна правова позиція викладена
п.п. 2.11 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України".

З огляду на вищевикладене, за розгляд
трьох немайнових вимог до державного
бюджету мало бути сплачено (1218,00 * 3 = 3654
грн).

Приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена
п.п. 4.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України".

Таким чином, оскільки позов поданий
прокурором, який звільнений від сплати
судового збору, судовий збір в розмірі
3654,00 грн. відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України підлягає стягненню з
відповідачів в доход державного
бюджету.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 49, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

вирішив:

1. Позов Прокурора Тетіївського
району Київської області задовольнити
частково.

2. Визнати незаконними та
скасувати наступні розпорядження
Тетіївської районної державної
адміністрації:

- від 04.07.2012 року № 449 "Про надання
фізичній особі-підприємцю Правуку М.В.
в користування, на умовах оренди,
водного об'єкта, який розташований на
території П'ятигірської сільської ради
частково в межах, а частково за межами
населеного пункту, для риборозведення";

- від 22.10.2012 року № 766 "Про надання
фізичній особі-підприємцю Правуку М.В.
в користування, на умовах оренди,
водного об'єкта, який розташований на
території П'ятигірської сільської ради
за межами населеного пункту, для
риборозведення";

- від 14.10.2013 року № 511 "Про надання
ФОП Правуку М.В. дозволу на розроблення
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення меж земельних
ділянок в натурі; (на місцевості), що
розташовані на території П'ятигірської
сільської ради за межами населеного
пункту для риборозведення, з подальшим
наданням їх у користування на умовах
оренди".

3. Визнати недійсними наступні
договори оренди водних об'єктів,
укладені між Тетіївською районною
державною адміністрацією та ФОП
Правуком М.В.:

- договір оренди водного об'єкту
загальнодержавного значення від 28.11.2012
року № 15, відповідно до умов якого
орендодавець надає в користування, на
умовах оренди, а орендар приймає у
строкове платне користування на умовах
оренди водний об'єкт - П'ятигірське
водосховище площею водного дзеркала
58,2636 га, який розташований на території
П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
частково в межах, а частково за межами
населеного пункту с. П'ятигори, для
риборозведення строком на 6 років;

- договір оренди водного об'єкта
загальнодержавного значення від 28.11.2012
року № 14, відповідно до умов якого
орендодавець надає в користування, на
умовах оренди, а орендар приймає у
строкове платне користування на умовах
оренди водний об'єкт - Став № 7 площею
водного дзеркала 27,6184 га, який
розташований на території
П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
за межами населеного пункту с.
П'ятигори, для риборозведення строком
на 25 років;

4. Зобов'язати Фізичну
особу-підприємця Правука Миколу
Вікторовича (09841, Київська область,
Тетіївський район, с. П'ятигори, вул.
Шевченка, 12, код ЄДРПОУ ) повернути
у користування держави в особі
Тетіївської районної державної
адміністрації (09800, Київська область, м.
Тетіїв, вул. Цвіткова, 11, ):

- П'ятигірське водосховище площею
водного дзеркала 58,2636 га, яке
розташоване на території П'ятигірської
сільської ради Тетіївського району
Київської області частково в межах, а
частково за межами населеного пункту с.
П'ятигори;

- Став № 7 площею водного дзеркала
27,6184 га, який розташований на території
П'ятигірської сільської ради
Тетіївського району Київської області
за межами населеного пункту с.
П'ятигори.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Тетіївської районної
державної адміністрації (09800, Київська
область, м. Тетіїв, вул. Цвіткова, 11, ) в доход державного бюджету
України 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

7. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця Правука Миколи
Вікторовича (09841, Київська область,
Тетіївський район, с. П'ятигори, вул.
Шевченка, 12, код ЄДРПОУ ) в доход
державного бюджету України 1827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

8. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту
рішення: 03.12.2014р.

Головуючий суддя
О.В. Щоткін

Суддя
Ю.В. Подоляк

Суддя
Т.Д. Лилак