м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22786/14 01.12.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства «Науково-виробниче
акціонерне товариство
«ВНДІкомпресормаш»ДоПублічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування»Простягнення 23 126
859,10 грн.
Суддя Спичак О.М.

Без виклику представників сторін:

від позивача: Гріщенко А.М. -
представник за довіреністю;

від відповідача: Зубар О.В. -
представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Науково-виробниче акціонерне
товариство «ВНДІкомпресормаш»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» про стягнення 19 051
000,00 грн. - заборгованості, 905 052,99 - 3%
річних, 3 170 806,11 грн. - інфляційного
збільшення суми боргу.

Ухвалою суду від 23.10.2014 року було
порушено провадження у справі та
призначено її до розгляду на 14.11.2014
року.

В судовому засіданні 14.11.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а також надав усні
пояснення відповідно до яких позовні
вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні 14.11.2014 року подав клопотання
про долучення доказі до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а також надав усні
пояснення відповідно до яких проти
позову заперечував.

В судовому засіданні 14.11.2014 року на
підставі ст. 77 ГПК України оголошено
перерву до 24.11.2014 року.

Представник позивача через канцелярію
Господарського суду міста Києва подав
письмові пояснення по справі, а в
судовому засіданні 24.11.2014 року надав
усні пояснення по справі відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні 24.11.2014 року надав усні
пояснення по справі, відповідно до яких
проти позову заперечував.

В судовому засіданні 24.11.2014 року на
підставі ст. 77 ГПК України оголошено
перерву до 01.12.2014 року.

В судовому засіданні 01.12.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні 01.12.2014 року подав відзив на
позовну заяву, відповідно до якого,
проти факту поставки позивачем,
обумовленого договором товару, проте,
зазначав, що в процесі
пуско-налагоджувальних робіт та
проведення відповідних випробувань
поставленого позивачем товару (азотної
станції) виникло ряд зауважень щодо її
функціонування.

Крім того, відповідач зазначав, що
рахунок на оплату поставленої
продукції (остаточний розрахунок) був
направлений позивачем лише 03.10.2014 року,
тобто позивачем було надано згоду на
відстрочення проведення остаточного
розрахунку.

Також в судовому засіданні 01.12.2014 року
представник відповідача надав усні
пояснення, відповідно до яких проти
задоволення позову заперечував.

В судовому засіданні 01.12.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Науково-виробниче
акціонерне товариство
«ВНДІкомпресормаш» (позивач,
постачальник) та Дочірньою компанією
«Укргазвидобування» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» (відповідно до наказу
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України №529 від 18.07.2012
року припинено діяльність Дочірньої
компанії «Укргазвидобування»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» шляхом її
реорганізації - перетворення у
Публічне акціонерне товариство
«Укргазвидобування») (відповідач,
покупець) був укладений договір про
закупівлю товарів за державні кошти
(договір поставки) УГВ 5384/08-12.

Відповідно до п.1.1 договору
постачальник зобов'язується у 2012 році
поставити покупцеві товари, зазначені
в специфікації, що додається до
договору і є його невід'ємною частиною
(далі специфікація), а покупець -
прийняти та оплатити такі товари.

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з п. 1.2 договору, найменування
товару, одиниці виміру, кількість, ціна
за одиницю товару та загальна вартість
договору вказується у специфікації.

Ціна цього договору включає ПДВ і
вказується у специфікації (п.3.1),
загальна вартість договору
визначається загальною вартістю
товару, вказаного в специфікації до
цього договору (п.3.6).

Відповідно до п.5.1 договору, строк
поставки, умови та місце поставки
товару, перелік вантажовідправників і
вантажоотримувачів вказуються у
специфікації.

Згідно п. 5.3 договору датою поставки
товару є дата акту приймання-передачі
товару, підписаного уповноваженими
представниками сторін.

Згідно з п.4.1 договору, розрахунки
проводяться шляхом: 50% попередньої
оплати, яка здійснюється на підставі
рахунку на оплату товару у термін до 20
квітня 2012 року в розмірі 19 051 000,00 грн.
Постачальник протягом 60 календарних
днів з дня надходження коштів як
попередньої оплати підтверджує їх
використання згідно з актом
приймання-передачі товарів або
проміжним актом-звітом про
використання коштів за призначенням.
Решту 50% оплати покупцем по факту
поставки після пред'явлення
постачальником рахунка на оплату
товару та підписаного сторонами акту
приймання-передачі або видаткової
накладної, шляхом перерахування коштів
на рахунок постачальника, з
урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених
у специфікації.

Договір набирає чинності з дати його
підписання сторонами і діє до 30.11.2012
року, а в частині взаєморозрахунків - до
повного виконання зобов'язань (п.10.1).

Відповідно до пункту 1 специфікації №1
до договору, загальна вартість товару,
що поставляється по цій специфікації,
складає 38 102 000,00 грн.

Пунктом 4 специфікації сторони
погодили умови та строк оплати: 50% -
попередня оплата, 50% - по факту поставки
протягом 30 календарних днів з дати
постачання.

18.04.2012 року між сторонами укладено
додаткову угоду №1 до договору,
відповідно до п.1 якої у п. 4.1 договору
видалено слова та цифри: «у термін до
20.04.2012 року».

В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що на
виконання умов договору Публічне
акціонерне товариство
«Науково-виробниче акціонерне
товариство «ВНДІкомпресормаш»
поставило Публічному акціонерному
товариству «Укргазвидобування» товар
на суму 38 102 000,00 грн., що
підтверджується, підписаним без
будь-яких зауважень та скріпленим
печаткою юридичних осіб, актом
приймання-передачі №46 від 12.02.2013 року,
копія якого міститься в матеріалах
справи.

Проте відповідач свої зобов'язання з
оплати поставленого товару виконав
частково, у зв'язку з чим станом на
момент подання позову заборгованість
за договором поставки складає 19 051 000,00
грн.

У зв'язку з тим, що позивачем було
прострочено виконання грошового
зобов'язання з оплати поставленої
продукції, позивач звернувся до
Господарського суду м. Києва з позовом
про стягнення з відповідача 19 051 000,00
грн. основного боргу, 905 052,99 грн. 3%
річних та 3 170 806,11 грн. інфляційного
збільшення суми боргу за період
прострочення грошового зобов'язання з
15.03.2013 року по 13.10.2014 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк
(термін) його виконання. Дотримання
строку виконання є одним із критеріїв
належного виконання зобов'язання,
оскільки прострочення є одним із
проявів порушення зобов'язання. Строк
(термін) виконання зобов'язання за
загальним правилом, узгоджується
сторонами в договорі.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору про закупівлю
товарів за державні кошти УГВ 5384/08-12 від
02.04.2012 року позивач, 12.02.2013 року,
поставив відповідачу товар на суму 38 102
000,00 грн., що підтверджується,
підписаним представниками сторін, без
будь-яких зауважень, та скріпленим
печатками юридичних осіб, актом
приймання-передачі №46 від 12.02.2013 року,
копія якого міститься в матеріалах
справи.

Проте відповідач свої зобов'язання з
оплати поставленого товару виконав
частково, остаточний розрахунок за
поставлений позивачем товар протягом 30
календарних днів з 12.02.2013 року (дати
поставки) не здійснив, у зв'язку з чим
станом на момент подання позову
заборгованість за договором складає 19
051 000,00 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач
не оспорював факт поставки позивачем
товару, однак, зазначав, що рахунок на
оплату поставленої продукції
(остаточний розрахунок) був
направлений позивачем лише 03.10.2014 року,
тому, на думку відповідача, позивачем
було надано згоду на відстрочення
проведення остаточного розрахунку.
Крім того, як зазначав відповідач, в
процесі пуско-налагоджувальних робіт
та проведення відповідних випробувань
поставленого позивачем товару (азотної
станції) виникло ряд зауважень щодо її
функціонування.

Проте, господарський суд вважає
безпідставним такі твердження
відповідача, оскільки виконання
зобов'язання з остаточної оплати
поставленого товару, договір пов'язує з
саме моментом підписання акту
приймання-передачі, а не з необхідністю
надіслання позивачем рахунку на
оплату.

Таким чином, зважаючи на встановлені
факти та вимоги вищезазначених
правових норм, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу підлягають
задоволенню повністю в сумі 19 051 000,00
грн.

Позивач за прострочення строків сплати
за поставлений товар, нарахував та
просить стягнути з відповідача 905 052,99
грн. 3% річних та 3 170 806,11 грн.
інфляційного збільшення суми боргу за
період прострочення грошового
зобов'язання з 15.03.2013 року по 13.10.2014 року.

Відповідно до ч.1. статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Здійснивши перерахунок трьох
відсотків річних та інфляційного
збільшення суми боргу, з урахуванням
умов договору, прострочення
відповідачем сплати грошового
зобов'язання та порядку розрахунків
погодженого сторонами, господарський
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення трьох
відсотків річних та інфляційного
збільшення суми боргу підлягають
задоволенню повістю у розмірі 905 052,99
грн. та 3 170 806,11 грн. відповідно, за
визначений позивачем період
прострочення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись, ст. ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укргазвидобування»
(місцезнаходження: 04053, м. Київ,
Шевченківський р-н, вул. Кудрявська,
буд. 26/28, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Науково-виробниче акціонерне
товариство «ВНДІкомпресормаш»
(місцезнаходження: 40012, м. Суми,
Ковпаківський р-н, пр-т Курський, буд. 6 ,
) 19 051 000 (дев'ятнадцять
мільйонів п'ятдесят одну тисячу) грн. 00
коп. - основного боргу, 905 052 (дев'ятсот
п'ять тисяч п'ятдесят дві) грн. 99 коп. - 3%
річних, 3 170 806 (три мільйони сто сімдесят
тисяч вісімсот шість) грн. 11 коп. -
інфляційного збільшення суми боргу та
73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят)
грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Спичак О.М.

Повне рішення складено

08.12.2014 року.