КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. Справа№ 910/11629/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі:
Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Олексін С.С. ( за
довіреністю №25/17 від 12.03.2014 року)

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Автомобільна Компанія "Укртранс"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 06.08.2014р.

у справі № 910/11629/14 (суддя: Якименко М.М.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Автомобільна Компанія
"Укртранс"

до Публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний банк "Київ"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року позивач звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до відповідача про
визнання недійсним договір №25/04 від
29.09.2004 року про відкриття відкличної
кредитної лінії та додаток до договору
у вигляді додаткових угоди до договору.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 06.08.2014р. у справі № 910/11629/14
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої
інстанції зазначив, що протокольними
рішеннями: № 40 від 20.09.2007 року та № 81 від
30.07.2009 року спостережної ради позивача,
Голову правління останнього
уповноважено на укладення як
кредитного договору, так і всіх
додаткових угод до нього.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, позивач - ПАТ "Автомобільна
Компанія "Укртранс" звернувся з
апеляційною скаргою до Київського
апеляційного господарського суду, в
якій просив скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
06.08.2014р. по справі № 910/11629/14 повністю та
винести нове, яким позовні вимоги
позивача задовольнити. В
обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказав на те, що договір №25/04 про
відкриття відкличної кредитної лінії
від 29.09.2004 року є недійсним у зв'язку з
тим, що вищевказаний договір укладено
з перевищенням повноважень Голови
правління та Спостережної ради
Відкритого акціонерного товариства
«Укртранс».

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.09.2014 року
було прийнято до розгляду апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Автомобільна Компанія
"Укртранс" та призначено розгляд справи
№ 910/11629/14 на 07.10.2014р. у складі колегії
суддів: головуючий суддя Руденко М.А.,
суддів: Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю.

07.10.2014р. через відділ документального
забезпечення суду від представника
позивача надійшла заява про зупинення
розгляду справи та заява про
відкладення розгляду справи.

У судове засідання, 07.10.2014р. представник
позивача не з'явився, як свідчать
матеріали справи, про час та місце
розгляду справи всі представники були
повідомлені належним чином. Колегією
суддів клопотання було задоволено,
розгляд справи відкладено на 04.11.2014 рік.

В подальшому у судовому засіданні
оголошувались перерви.

01.12.2014 року через відділ
документального забезпечення суду від
представника позивача надійшли
клопотання про відкладення розгляду
справи та про зупинення розгляду
справи.

У судове засідання, 01.12.2014 року
представник позивача, у судове
зсідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи всі представники були
повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду від 13.08.2008 р. №
01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року
„Про деякі питання застосування норми
Господарського процесуального кодексу
України")

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представника
позивача, за наявними у справі
доказами.

Колегія суддів заслухавши думку
представника відповідача стосовно
клопотань про відкладення та зупинення
провадження у справі, ухвалила
залишити клопотання без задоволення.

Представник відповідача, у судовому
засідання заперечив проти вимог
апеляційної скарги, просив її залишити
без задоволення, а рішення суду першої
інстанції без змін.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, вивчивши матеріали
справи, розглянувши доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
долучені до матеріалів справи,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно ст. 101 Господарського
процесуального кодексу апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
29.09.2004 року між ВАТ "АК "Укртранс"
(позивач, позичальник) та АКБ "Київ" (ПАТ
"Акціонерний комерційний банк "Київ";
відповідач, кредитор) укладено договір
№25/04 про відкриття відкличної
кредитної лінії (далі по тексту -
Договір, Кредитний Договір, Договір
№25/04).( а.с.8)

Під час дії договору до нього вносились
зміни які були оформлені додатковими
угодами, а саме: №1 від 30.09.2004 року, №2
від 10.01.2005 року, №3 від 15.02.2005 року, №4 від
23.03.2005 року, №5 від 22.06.2005 року, №6 від
04.07.2005 року, №7 від 21.06.2006 року, №8 від
13.02.2007 року, №9 від 25.09.2007 року, №10 від
08.10.2008 року, №11 від 28.11.2008 року, №12 від
30.12.2008 року, №13 від 29.07.2011 року, №14 від
11.11.2011 року, № 15 від 02.04.2012 року.(а.с.11-28)

За умовами договору (з врахуванням змін
внесених додатковою угодою №14 від
11.11.2011 року) кредитор надає
позичальнику кредит у вигляді
невідновлювальної відкличної
мультивалютної кредитної лінії для
фінансування будівництва
автотранспортного підприємства на
умовах зазначених в п. 1.1. договору.

Позичальник зобов'язаний повернути
кредит згідно графіку погашення
заборгованості (п. 4.4.1. Договору з
врахуванням змін внесених Додатковою
угодою №14 від 11.11.2011 року).

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що матеріалами справи
належним чином доведено, що
протокольними рішеннями: № 40 від 20.09.2007
року та № 81 від 30.07.2009 року Спостережної
ради позивача, Голову правління
останнього уповноважено на укладення
як Кредитного договору, так і всіх
додаткових угод до нього.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції
зважаючи на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені статтею 203 цього
Кодексу.

Відповідно ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Як вбачається з п. 2.6. Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України від
29 травня 2013 року № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними" нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, вважається таким з моменту
його вчинення (частина перша статті 236
ЦК України). У зв'язку з наведеним
господарським судам необхідно
встановлювати, чи є оспорюваний
правочин вчиненим та з якого моменту
(статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини
друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України
тощо). Зокрема, не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача; не здійснено
державну реєстрацію або нотаріальне
посвідчення, необхідні для його
вчинення, тощо. Встановивши відповідні
обставини, господарський суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог як про
визнання правочину недійсним, так і про
застосування наслідків недійсності
правочину. Водночас господарським
судам необхідно враховувати таке.
Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону; це
правило не стосується випадків, коли
для вчинення правочину необхідні його
державна реєстрація або нотаріальне
посвідчення, оскільки за відсутності
відповідної реєстрації чи посвідчення
договір в будь-якому разі не вважається
укладеним.

Згідно з частин 1 та 2 ст. 241 ЦК України
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим, зокрема, у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Відповідно до п. 8.1. Статуту позивача (в
редакції 2003 року, що діяла на момент
укладення кредитного договору) до
органів його управління відносяться:
Загальні збори акціонерів; Спостережна
рада; Ревізійна комісія; Правління. При
цьому, останнє здійснює керівництво
його поточною діяльністю, а також
підзвітне Загальним зборам акціонерів
та Спостережній раді (п. 8.4.1. Статуту).

Надання повноважень Правлінню на
укладення кредитних договорів, застави
майна, тощо, належить до компетенції
Спостережної ради (п. 8.3.5. Статуту).

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що протокольними
рішеннями: № 40 від 20.09.2007 року та № 81 від
30.07.2009 року Спостережної ради позивача,
Голову правління останнього
уповноважено на укладення як
Кредитного договору, так і всіх
додаткових угод до нього.

Стосовно доводів скаржника зазначених
в апеляційній скарзі, що договір є
недійсним у зв'язку з тим, що при
укладанні спірного договору Голова
правління та Спостережна рада ВАТ
"Укртранс" діяли з перевищенням
повноважень щодо укладання даного
договору, колегія суддів зазначає
наступне.

Як було встановлено судом першої
інстанції, в матеріалах справи,
міститься протокольне рішення
загальних зборів акціонерів ПАТ "АК
"Укртранс" № 18 від 30.03.2011 року про
схвалення значних правочинів, в тому
числі Договору №25/04, а також
протокольне рішення загальних зборів
акціонерів ПАТ "АК "Укртранс" № 19 від
05.04.2012 року про прийняття рішення за
наслідками звітів правління і
ревізійної комісії та затвердження
фінансового плану товариства на 2012 рік.
(а.с. 118, 122).

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що відсутні правові підстави
для визнання цього договору недійсним
та додаткових угод до нього, оскільки
ВАТ "Укртранс", в особі уповноваженого
органу - Загальних зборів акціонерів,
було схвалено надання дозволу голові
правління на пролонгацію, внесення
змін та укладання додаткових угод до
спірного договору №25/04 про відкриття
відкличної кредитної лінії від 29.09.2004
року, а також було вчинено ряд дій
спрямованих на їх виконання, в силу
вимог ст. 241 ЦК України.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів дійшла висновку, що скаржником
не надано належних та допустимих
доказів на підтвердження свої вимог
про визнання договору №25/04 про
відкриття відкличної кредитної лінії
від 29.09.2004 року та додаткових угод до
нього недійсним, тому судом першої
інстанції правомірно було відмовлено в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Окрім того, колегія суддів відмовляє в
задоволені клопотання позивача про
зупинення слухання справи до вирішення
по суті справи № за позовом
акціонера ПАТ «АК «Укртранс»- Топчій
Людмили Володимирівни до публічного
акціонерного товариства «Автомобільна
компанія «Укртранс» про визнання
рішень спостережної ради недійсним та
справи № за позовом акціонера
ПАТ «АК «Укртранс» - Топчій Людмили
Володимирівни до публічного
акціонерного товариства «Автомобільна
компанія «Укртранс» про визнання
недійсним положень статуту товариства
та набрання рішення по цій справі
законної сили, оскільки розгляд
зазначених справ не перешкоджає
розгляду даної справи.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку місцевого
господарського суду з огляду на
вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі,
апеляційний суд робить висновок, що суд
першої інстанції дав належну оцінку
доказам по справі та виніс законне
обґрунтоване рішення, яке відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що скаржник не довів
обґрунтованість своєї апеляційної
скарги, докази на підтвердження своїх
вимог суду не надав, апеляційний суд
погоджується із рішенням
господарського суду міста Києва від
06.08.2014 року у справі № 910/11629/14, отже
підстав для його скасування або зміни
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Автомобільна
Компанія "Укртранс" на рішення
господарського суду міста Києва від
06.08.2014 року у справі № 910/11629/14 залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду міста
Києва від 06.08.2014 року у справі № 910/11629/14
залишити без змін.

Матеріали справи № 910/11629/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через суд
апеляційної інстанції протягом
двадцяти днів.

Головуючий суддя
М.А. Руденко

Судді
Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко