ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2014 р.
Справа № 911/4236/14

За позовом Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Авангард»

до відповідача Приватного
сільськогосподарського підприємства
«Переселенське»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача фізична особа -
підприємець Дубровський Сергій
Андрійович

про визнання договору
недійсним

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Желіховський В.М.
(довіреність б/н від 16.09.2014);

від відповідача - Сміщук Р.О.
(довіреність б/н від 10.02.2014);

від третьої особи - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Приватне
сільськогосподарське підприємство
«Авангард» (далі - ПСП «Авангард»)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Приватного сільськогосподарського
підприємства «Переселенське» (далі -
ПСП «Переселенське») та просить суд
визнати недійсним договір від 27.03.2014
№27/03/14 відповідального зберігання
(утримання) поголів'я великої рогатої
худоби (довгострокових біологічних
активів) (далі - договір), укладений
сторонами.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач вказує на те що, спірний
договір є недійсним в силу ст.215 ЦК
України, оскільки:

- особа, яка такий договір підписала
від імені ПСП «Авангард», не мала
відповідних повноважень, тому такий
договір не породжує виникнення прав та
обов'язків для підприємства;

- на момент укладення такого договору
діяв арешт на рухоме та нерухоме майно
ПСП «Авангард», накладений ухвалою
Оратівського районного суду
Вінницької області від 19.02.2014;

- договір не спрямований на реальне
настання правових наслідків і є
фіктивним;

- при укладенні договору не дотримано
встановленої форми.

Відповідач у справі - ПСП
«Переселенське» письмового відзиву по
суті заявлених вимог не надало.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.10.2014 до участі у справі в
якості третьої особи без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача залучено фізичну
особу-підприємця Дубровського Сергія
Андрійовича (далі - ФОП Дубровський С.А.)
(а.с.1-2).

Третя особа - ФОП Дубровський С.А.
письмових пояснень по суті заявлених
вимог не надав.

В судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав,
представник відповідача проти позову
заперечував.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оглянувши оригінали долучених
до справи документів, суд

ВСТАНОВИВ:

27.03.2014 ПСП «Авангард», від імені якого
діяв директор Богун В.В., та ПСП
«Переселенське» підписано договір
№27/03/14 відповідального зберігання
(утримання) поголів'я великої рогатої
худоби (довгострокових біологічних
активів) (далі - договір зберігання,
договір).

За умовами відповідного договору
зберігання, ПСП «Авангард» передає ПСП
«Переселенське» на тимчасове
відповідальне платне зберігання
поголів'я великої рогатої худоби (далі -
ВРХ) у кількості 40 голів корів (п.1.1
договору).

Згідно п.1.2 договору, на зберігання 40
голів корів приймаються без
ідентифікаційних карток «без бірок» і
є власністю ПСП «Авангард» (п.1.3
договору). При цьому, ПСП
«Переселенське» несе витрати на
утримання корів протягом усього
періоду зберігання, які ПСП «Авангард»
зобов'язано відшкодувати (а.с.36-38).

Відповідно до договору від 01.06.2014 про
відступлення права вимоги, укладеного
між ПСП «Переселенське» та ФОП
Дубровським С.А., ПСП «Пересленське»
передало третій особі право вимагати
від позивача виконання зобов'язань за
договором зберігання.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 14.07.2014, яке
наданий час не набрало законної сили, у
справі №902/876/14 задоволено позов ФОП
Дубровського С.А. та постановлено
стягнути на його користь з ПСП
«Авангард» 448 000грн заборгованості за
надані послуги із зберігання поголів'я
великої рогатої худоби (а.с.29-31).

Підставою прийняття такого рішення є
факт не виконання ПСП «Авангард»
зобов'язань за вищевказаним договором
зберігання в частині сплати коштів за
утримання корів.

Дійсність вказаного даного договору
зберігання є предметом розгляду у
даній справі.

Оспорюючи дійсність відповідного
договору, позивач посилався, зокрема,
на те, що відповідний договір підписано
від імені ПСП «Авангард» Богуном В.В.,
який не мав на те повноважень.

Заявлені вимоги суд вважає такими, що
не підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається із змісту ч.2 ст.202 ЦК
України, договір є видом правочину.

Вимоги, додержання яких є необхідним
для чинності правочину, визначені ст.203
ЦК України, відповідно до якої, зокрема:
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом та бути спрямований на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

За загальним правилом, визначеним ст.208
ЦК України, у письмовій формі
належить вчиняти правочини між
фізичною особою та юридичною особою,
крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206
ЦК України.

При цьому, в силу ч.7 ст. 179 ГК України,
яка регулює відносини сторін, які
склались, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України,
іншими нормативно-правовими актами
щодо окремих видів договорів.

Отже, вимоги щодо форми правочину між
фізичною особою та юридичною особою,
визначені ЦК України, розповсюджуються
і на відносини сторін у справі.

В силу ч.1 ст.181 ГК України,
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками (у редакції,
чинній на момент підписання спірного
договору зберігання).

Відповідно до ч.8 ст.181 ГК України, у разі
якщо сторони не досягли згоди з усіх
істотних умов господарського договору,
такий договір вважається неукладеним
(таким, що не відбувся).

Отже, зазначені норми, визначають, що
згода щодо усіх істотних умов договору
має бути досягнута саместоронами і
саме сторони мають його підписати.

Разом з тим, від імені ПСП «Авангард»
договір підписано неповноважною
особою - Богуном В.В., тому він не є
підставою для виникнення, зміни,
припинення прав та обов'язків позивача
з наступних підстав.

Як визначено ч.1 ст.65 ГК України,
управління підприємством здійснюється
відповідно до його установчих
документів на основі поєднання прав
власника щодо господарського
використання свого майна і участі в
управлінні трудового колективу.

В силу ч.3 ст.65 ГК України, для
керівництва господарською діяльністю
підприємства власник (власники) або
уповноважений ним орган призначає
(обирає) керівника підприємства. При
цьому, ч.5 цієї норми передбачено, що
керівник підприємства без доручення
діє від імені підприємства,
представляє його інтереси в органах
державної влади і органах місцевого
самоврядування, інших організаціях, у
відносинах з юридичними особами та
громадянами, формує адміністрацію
підприємства і вирішує питання
діяльності підприємства в межах та
порядку, визначених установчими
документами.

Отже, особою, яка за законом
представляє підприємство та діє від
його імені без довіреності є керівник
підприємства.

Відповідно до ст.6 розділу ІХ статуту
ПСП «Авангард», зареєстрованого 01.08.2001
за №02775834Ю0010167, управління поточною
діяльністю підприємства здійснює
директор, який самостійно вирішує
питання виробничо-господарської
діяльності. При цьому, згідно ст.7
вказаного розділу, директор
представляє підприємство в установах,
організаціях, підприємствах,
розпоряджається майном і коштами
підприємства, від його імені укладає
договори (а.с.18-25).

Отже, діяти від імені ПСП «Авангард»
має право керівник підприємства -
директор.

У спірному договорі зберігання
зазначено, що він підписаний Богуном
В.В. як директором підприємства, що не
може бути прийнято судом до уваги з
наступних підстав.

05.02.2014 записом №13000059
зареєстровано зміни до установих
документів ПСП Авангард» в частині
зміни складу засновників, а саме вихід
зі складу засновників Ковтун Г.І. та
включення Сміщука Р.О., а записом
№4000059 - внесено зміни про
керівника та підписанта, а саме
замінено Ковтун Г.І на Сміщука Р.О.

06.02.2014 записом №3000059
зареєстровано зміни до установих
документів ПСП «Авангард» в частині
зміни складу засновників, а саме вихід
зі складу засновників Сміщука Р.О. та
включення Богуна В.В., а записом
№6000059 - внесено зміни про
керівника та підписанта - з Сміщука Р.О.
на Богуна В.В.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 17.06.2014, яка
прийнята у справі №802/1149/14-а за позовом
Ковтун Ганни Іванівни до державного
реєстратора Реєстраційної служби
Оратівського районного управління
юстиції у Вінницькій області Ларіонова
Дарюса Леонідовича, за участю третіх
осіб без самостійних вимог на предмет
спору - Ковтун Василя Івановича,
Сміщука Руслана Олександровича, Богуна
В'ячеслава В'ячеславовича про визнання
дій протиправними та скасування запису
про державну реєстрацію, скасовано
записи в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо ПСП «Авангард» від
05.02.2014 №13000059 та №4000059. В
частині позовних вимог, заявлених у
відповідній справі, судом відмовлено
(а.с.39-42).

Постановою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13.08.2014 у
вказаній справі, постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від
17.06.2014 скасовано в частині відмови від
позову та ухвалено у цій частині нову
постанову, якою визнано протиправними
та скасовано записи в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців щодо ПСП
«Авангард» від 06.02.2014 №5000059 та
№6000059; в іншій частині вказана
постанова суду першої інстанції
залишена без змін (а.с.43-45).

У відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою ПСП «Авангард» на
постанову Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 13.08.2014 у
вищевказаній справі відмовлено
(а.с.74-75).

Як вбачається з виписки з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 25.09.2014
№19351103 шодо ПСП «Авангард», постанови
першої та апеляційної інстанцій у
вказаній справі виконані шляхом
внесення записів про скасування
відповідних реєстраційних записів
04.09.2014 (а.с.14-17)

Розглядаючи спір у вищевказаній
адміністративній справі, суди
встановили, що відтиск печатки від
імені ПСП «Авангард» у протоколі
засідання засновника ПСП «Авангард»
від 27.01.2014 №5, на підставі якого вчинено
оспорювані реєстраційні зміни,
зокрема, щодо зміни керівника та
підписанта - Ковтун Г.І. на Сміщука Р.О.,
а у подальшому Сміщука Р.О. на Богуна
В.В., виконаний не печаткою ПСП
«Авангард», а іншою печаткою, а підпис у
такому протоколі виконаний не
засновником - Ковтун Ганною Іванівною,
а іншою особою.

В силу ч.1 ст.18 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців», якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Отже, відомості, які внесені до Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців щодо
керівника ПСП «Авангард» за №4000059
(зміни на Сміщука Р.О.), №6000059
(зміни на Богуна В.В.), які не були
достовірні та внесені з порушеннями, у
зв'язку з чим скасовані відповідними
судовими актами, не підтверджують
повноважень особи, яка підписала
договір від імені ПСП «Авангард» -
Богуна В.В., оскільки така особа не була
керівником підприємства.

Також, під час розгляду даної справи не
надано інших доказів наявності
юридичних фактів, які є підставою для
представництва ПСП «Авангард» Богуном
В.В. (зокрема, довіреності, договору
доручення тощо).

Так, в силу ст. 237 ЦК України,
представництвом є правовідношення, в
якому одна сторона (представник)
зобов'язана або має право вчинити
правочин від імені другої сторони, яку
вона представляє.

При цьому, згідно ч.3 ст. 237 ЦК України,
представництво виникає на підставі
договору, закону, акта органу юридичної
особи та з інших підстав, встановлених
актами цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.239 ЦК України, правочин,
вчинений представником, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє.

Отже, правочин, яким є і оспорюваний
договір зберігання, створює, змінює та
припиняє права та обов'язки певної
особи, у разі якщо він укладений від
імені такої особи повноважним
представником, який діє в силу закону,
акту органу юридичної особи, договору
або такою особою (у випадку, якщо така
особа є фізичною). Також, згідно ч. 2 ст.241
ЦК України, наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

Між тим, доказів вчинення дій позивачем
в особі його повноважних на його
представництво осіб, які свідчать про
схвалення такого правочину, не надано
під час розгляду справи.

Таким чином, оспорюваний договір не є
укладеним, оскільки підписаний від
імені сторони договору - позивача
неповноважною особою і не є підставою
виникнення прав та обов'язків у
позивача.

Так, відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України,
нікчемний правочин або правочин,
визнаний судом недійсним, вважається
таким з моменту його вчинення.

Отже, не може бути визнаний недійсним
правочин, який не вчинено (договір, який
не укладено), у зв'язку з чим заявлені
позивачем вимоги про визнання
недійсним спірного договору
зберігання не підлягають задоволенню
(також див.п.2.6 постанови Пленуму ВГСУ
від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними).

В судовому засіданні 28.11.2014 відмовлено
у задоволенні клопотання представника
відповідача - ПСП «Переселенське» про
оголошення перерви в судовому
засіданні для надання доказів,
оскільки:

- копія ухвали про порушення
провадження у даній справі отримана
ПСП «Переселенське» ще 09.10.2014, отже, у
відповідача було достатньо часу до
28.11.2014 для підготовки до судового
засідання та надання суду доказів у
підтвердження заперечень;

- строк вирішення спору у даній справі
закінчується 01.12.2014, що, з урахуванням
перебігу поштової кореспонденції, не
дозволяє оголосити перерву в судовому
засіданні на іншу дату та повідомити
всіх учасників судового процесу,
зокрема, третю особу, представник якої
не є присутнім в судовому засіданні,
про дату та час продовження судового
засідання;

- відповідач не обґрунтував яким чином
дослідження договорів купівлі-продажу,
незасвідчені копії яких додані до його
клопотання, мають значення для
вирішення спору у даній справі,
оскільки не довів, що велика рогата
худоба, що передавалась у власність
фізичних осіб за такими договорами, є
тією самою худобою, яка передавалась за
спірним договором зберігання.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати, понесені позивачем у зв'язку з
оплатою позову судовим збором,
підлягають відшкодуванню позивачу за
рахунок відповідача, у розмірі 1827,00грн.

В судовому засіданні оголошена вступна
та резолютивна частини рішення; повне
рішення складено 03.12.2014.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Суддя
Ейвазова А.Р.