ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 р.
Справа № 914/3783/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Іванчук С.В., при секретарі
судового засідання Білані О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом:
Управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Приватного
підприємства «Беллатрікс», м.Львів

про стягнення заборгованості в сумі
3764грн. 15коп.

За участю представників:

від позивача: Ганусяк О.І. - представник;

від відповідача: не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені
ст.ст.20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід судді не поступали, за
клопотанням присутнього представника
позивача в судовому засіданні не
проводилася технічна фіксація
судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського
суду Львівської області поступив позов
Управління комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради до Приватного
підприємства «Беллатрікс» про
стягнення заборгованості в сумі 3764грн.
15коп..

Ухвалою суду від 24.10.2014р. порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 11.11.2014р. З метою
повного і всестороннього з'ясування
всіх обставин спору, для забезпечення
принципу змагальності, враховуючи
неявку в судове засідання представника
позивача, невиконання сторонами в
повному обсязі вимог попередньої
ухвали суду, а також подане позивачем
клопотання про відкладення розгляду
справи, розгляд справи відкладався до
25.11.2014р.

В судове засідання 25.11.2014р. представник
позивача явку забезпечив, позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
у позовній заяві і просить суд позов
задоволити повністю. Крім цього,
представник позивача, через канцелярію
суду (вх.№51050/14 від 25.11.2014р.) подав
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів разом із додатками.

В судове засідання 25.11.2014р. відповідач
явки повноважного представника не
забезпечив, причини неявки суду не
повідомив, хоча був належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, що підтверджується
підписом представника відповідача на
повідомленні про відкладення розгляду
справи. Відповідач в канцелярію суду
подав відзив (вх.№48174/14 від 10.11.2014р.) на
позовну заяву, в якому просить в
задоволенні позову відмовити з
наступних підстав. Відповідач
зазначив, що вказана позивачем сума
позовних вимог не відповідає розміру
орендної плати, який встановлений
договором, на підставі долученого
позивачем до справи договору оренди
№326 у відповідача не виникло жодних
зобов'язань зі сплати орендної плати,
що випливає з наступного: договір №326
на право тимчасового користування
окремими елементами благоустрою
комунальної власності на умовах оренди
для розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення укладений
14.10.2011р. Розділом 7 зазначеного договору
передбачається, що цей договір діє з
01.04.2011р. по 10.10.2011р. Проте, в п.3.1. даного
договору обов'язок внесення орендної
плати орендарем виникає з часу
укладення договору оренди для
розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення. Тобто сторони
погодили, що відповідач здійснюватиме
орендну плату з 14.10.2011р., а договір,
згідно розділу 7 діяв тільки до 10.10.2011р.

Також відповідач зазначив, що згідно
п.6.3. договору договір припиняється
після закінчення терміну його дії, або
розривається достроково за згодою
сторін. Відповідно жодних підстав
оплачувати орендну плату на умовах
цього договору після 10.10.2011р. у
відповідача немає. Виходячи з умов
п.2.1.1. договору, передбачена оренда
споруди, яка при цьому в тексті
договору не визначена, в договорі №326
від 14.10.2011р. не встановлено жодного
порядку передання майна в оренду.
Позивачем до справи не долучено
жодного доказу, яким би
підтверджувалося надання ним майна в
оренду відповідачу. При цьому в п.2.1.1.
договору №326 від 14.10.2011р. вказано, що
позивач тільки зобов'язується надати у
тимчасову оренду конструктивний
елемент благоустрою, відповідно сам
договір не містить інформації про
передачу передбаченого ним майна в
оренду. Оскільки, за зазначеним
договором не передано в оренду жодного
майна, відсутні підстави для сплати
орендної плати, оскільки в ст.762 ЦК
України чітко зазначено, що за
користування майном з наймача
справляється плата. Відповідно до ст.638
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору.
Згідно із ст.10 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» - істотними умовами договору
оренди серед іншого є: об'єкт оренди
(склад і вартість майна з урахуванням
її індексації"); порядок здійснення
орендодавцем контролю за станом
об'єкта оренди; забезпечення виконання
зобов'язань - неустойка (штраф, пеня),
порука, завдаток, гарантія тощо.
Відповідач також зазначив, що у
договорі №326 від 14.10.2011р. не визначено
та не ідентифіковано майна, яке має
бути переданим в оренду, не визначено
його вартості, сторони не досягнули
згоди з усіх істотних умов договору,
відповідно, такий договір слід вважати
неукладеним. Аналогічної думки
дотримався Вищий арбітражний суд
України у постанові №01-1/11-6/45 від
12.07.2000р. Оскільки договір фактично є
неукладеним не виникає жодних
зобов'язань у відповідача на підставі
такого договору. Враховуючи дані
обставини, відповідач просить
відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 (із
внесеними змінами і доповненнями) в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

За умовами ст.33 ГПК України на сторони
покладається обов'язок доводити їх
вимоги чи заперечення. Згідно вимог
ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають
рівні процесуальні можливості у
захисті їхніх процесуальних прав і
законних інтересів, у наданні доказів,
заявленні клопотань та здійсненні
інших процесуальних прав. Відповідно
до ст.75 ГПК України, якщо витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами. З
врахуванням належного повідомлення
про час та місце проведення судового
розгляду усіх сторін, судом
забезпечено сторонам рівні
процесуальні можливості у захисті
їхніх процесуальних прав і законних
інтересів, у наданні доказів та
здійсненні інших процесуальних прав, з
врахуванням наведеного, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
у справі матеріалами, яких достатньо
для встановлення обставин та вирішення
спору по суті, згідно ст.75ГПК України.

Дослідивши подані суду документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, сукупно оцінивши докази, які
мають значення для справи,
господарський суд Львівської області,
в с т а н о в и в:

Позивач зазначає, що 14.10.2011р. між
Управлінням комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради (орендодавець)
та Приватним підприємством
«Беллатрікс» (орендар) укладено
договір №326 на право тимчасового
користування окремими конструктивними
елементами благоустрою комунальної
власності на умовах оренди для
розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення (далі за текстом -
договір №326 від 14.10.2011р.). Відповідно до
розділу 1 договору №326 від 14.10.2011р.
предметом цього договору є надання
орендодавцем орендареві права на
тимчасове користування окремими
конструктивними елементами
благоустрою комунальної власності для
розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення (надалі - об'єкт)
на умовах оренди на терміни відповідно
до виданого дозволу на розміщення
об'єктів соціально-культурного,
торговельного та іншого призначення у
межах м.Львова. Невід'ємною частиною
цього договору є дозвіл на розміщення
об'єктів соціально-культурного,
торговельного та іншого призначення,
розмір орендованої площі.

Пунктами 2.1.1, 2.2.2, 3.1, 3.2 договору №326 від
14.10.2011р. передбачено, що орендодавець
зобов'язується надати у тимчасову
оренду конструктивний елемент
благоустрою комунальної власності
площею 62,5кв.м. (тротуар, газон, тощо) за
адресою: м.Львів, вул.Б.Хмельницького,
267.Орендар зобов'язується своєчасно та
у повному обсязі сплачувати
орендодавцю вартість оренди окремих
конструктивних елементів благоустрою
комунальної власності за діючими на
день сплати розрахунковими ставками,
визначеними згідно з Положенням про
оренду окремих конструктивних
елементів благоустрою комунальної
власності для розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення. Обов'язок
внесення орендної плати орендарем
виникає з часу укладення договору
оренди для розміщення обєктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення. Оредар сплачує
орендодавцеві плату за користування
об'єктом площею 62,5кв.м. щомісячно до 25
числа поточного місяця у розмірі
(35*62,5*27*12*0,0084)/12*1,2 = 595,35грн. за місяць, у
тому числі ПДВ 99,23грн.

В абзаці 3 п.3.3. договору №326 від 14.10.2011р.
зазначено, що конкретні розміри
орендованої площі встановлюються при
видачі (перереєстрації) дозволу на
розміщення об'єктів
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення відповідно до
пункту 2 «Положення про оренду окремих
конструктивних елементів благоустрою
комунальної власності для розміщення
об'єктів соціально-культурного,
торговельного та іншого призначення»
на підставі представленої і погодженої
у встановленому порядку проектної
документації.

Пунктами 6.3, 7, 8 договору №326 від 14.10.2011р.
встановлено, що договір припиняється
після закінчення терміну його дії, або
розривається достроково за згодою
сторін. Термін дії договору
встановлюється один рік (один сезон) з
01.04.2011р. до 10.10.2011р. Додатком до цього
договору є дозвіл №326 від 15.09.2011р.

Як вбачаться із дозволу №326 на
розміщення відкритого літнього
майданчика, виданого 15.09.2011р.
управлінням архітектури департаменту
містобудування, на підставі рішення
комісії зі встановлення літніх
майданчиків у м.Львові біля об'єктів
ресторанного господарства для
здійснення підприємницької діяльності
від 11.04.2011р., Приватному підприємству
«Беллатрікс», за адресою місця
розташування літнього майданчика:
м.Львів, вул.Б.Хмельницького, 267, площею
62,5кв.м. із терміном дії дозволу один рік
(один сезон) з 01.04.2011р. до 10.10.2011р.

З огляду на викладене, позивач у
позовній заяві стверджує, що згідно з
розрахунком орендної плати,
відповідачем орендна плата вносилась
несвоєчасно та не в повному обсязі,
внаслідок чого станом на 01.10.2014р.
допущено заборгованість в сумі 3764грн.
15коп., що є предметом стягнення за
позовом. Позивач до позовної заяви
долучив довідку №2302-вих-2724 від 08.10.2014р.,
про те, що заборгованість відповідача
перед позивачем, станом на 30.09.2014р.
становить 3764грн. 15коп., яка виникла за
період з 01.04.2011р. по 10.10.2011р.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається із позовних вимог,
викладених позивачем у позові,
відповідач заборгував позивачу 3764грн.
15коп. орендної плати, за тимчасове
користування окремими конструктивними
елементами благоустрою, на підставі
укладеного між сторонами договору №326
від 14.10.2011р., а також виданого
управлінням архітектури департаменту
містобудування дозволу №326 на
розміщення відкритого літнього
майданчика від 15.09.2011р.

Відповідно до вимог ч.1 ст.759 ЦК України
за договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму (ч.1
ст.762 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.283
Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності. Згідно із
ст.286 ГК України орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Пунктом 3.2. договору №326 від 14.10.2011р.
визначено, що помісячний розмір
орендної плати складає 595,35грн., у тому
числі ПДВ 99,23грн. Позивач зазначає, що
заборгованість з орендної плати
виникла за період з 01.04.2011р. по 10.10.2011р.,
що суперечить змісту самої довідки
позивача №2302 вих.2724 від 08.10.2014р.,
оскільки відповідно до таблиці
помісячних нарахувань, вказано, що
нараховано саме 01.10.2011р. суму 3764грн.
15коп. з ПДВ (без зазначення нарахувань в
період з 01.04.2011р. по 10.10.2011р.), що фактично
суперечить визначеному сторонами у
договорі розміру орендної плати та
зазначеному у позовній заяві періоду
виникнення боргу. Доказів в
підтвердження внесення змін до даного
договору, зокрема щодо розміру
орендної плати не подано, доказів в
підтвердження визначеного позивачем
розміру 3764грн. 15коп. станом на 01.10.2011р.
також не представлено.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Як вбачається із змісту представленого
договору №326, даний договір укладено
14.10.2011р. із строком його дії до 10.10.2011р.
Відповідно до ч.2 ст.291 ГК України
договір оренди припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено. Відтак, за даних умов договір
№326 припинив свою дію 10.10.2011р., раніше
дати його укладення - 14.10.2011р.

Відповідно до п.3.1. договору №326 від
14.10.2011р. обов'язок внесення орендної
плати орендарем виникає з часу
укладення договору оренди. Як
вбачається із договору №326 від 14.10.2011р.,
він укладений 14.10.2011р. після закінчення
терміну його дії -10.10.2011р., відтак, за
даних умов у відповідача не виник
обов'язок щодо внесення орендної плати.

Частиною 1 ст.286 ГК України встановлено,
що істотними умовами договору оренди є:
об'єкт оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); строк, на
який укладається договір оренди;
орендна плата з урахуванням її
індексації; порядок використання
амортизаційних відрахувань;
відновлення орендованого майна та
умови його повернення або викупу.
Згідно із ст.10 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» істотними умовами договору
оренди серед іншого є: об'єкт оренди
(склад і вартість майна з урахуванням
її індексації); термін, на який
укладається договір оренди; орендна
плата з урахуванням її індексації.
Проте, як вбачається із тексту
представленого договору, сторони,
станом на 14.10.2011р. не дійшли згоди ні
щодо терміну дії договору, ні щодо
моменту виникнення обов'язку у
орендаря внесення орендної плати,
оскільки закладені визначення щодо
вказаних умов у зміст договору є
взаємовиключні, що унеможливлює
реальне виконання такого договору,
відтак за відсутності взаємної згоди
щодо строків договору оренди, що є
істотною умовою даного виду договору,
даний договір є неукладеним.
Відповідно до ст.638 Цивільного кодексу
України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору. Згідно з
положеннями ч.8 ст.181 ГК України, договір
є неукладеним, якщо сторони не дійшли
згоди з усіх істотних умов.

Згідно із ст.765 ЦК України наймодавець
зобов'язаний передати наймачеві майно
у користування негайно, або у строк,
встановлений договором. Передача майна
наймачу може посвідчуватися актом
приймання-передачі або відповідними
конклюдентними діями. Надання майна в
розумінні даної статті буде вважатися
не тільки передача майна у володіння
наймача, але і допуск наймача до
користування майном, якщо за умовами
договору найму майно у володіння
наймача не передається. Відповідач, у
відзиві на позовну заяву (вх.№48174/14 від
10.11.2014р.) зазначає, що об'єкт оренди йому
не передавався. Доказів реального
виконання договору та передачі
орендодавцем орендарю об'єкта оренди
суду не представлено. Із пояснень
представника відповідача, наданих у
судовому засіданні 11.11.2014р. вбачається,
що жодних актів приймання-передачі
об'єкта в оренду чи інших документів
про допуск наймача до користування
майном, окрім дозволу який виданий
15.09.2011р. не складалось, у зв»язку із чим
не підтверджене позивачем фактичне
користування відповідачем об'єктом
оренди у період з 01.04.2011р. по 10.10.2011р., а
відтак відсутні правові підстави для
нарахування та сплати орендної плати
за користування об'єктом оренди.

Згідно із ст.762 ЦК України зазначено, що
за користування майном з наймача
справляється плата. Наймач
звільняється від плати за весь час,
протягом якого майно не могло бути
використане ним через обставини, за які
він не відповідає.

В розділі 1 договору №326 від 14.10.2011р.
зазначається, що невід'ємною частиною
цього договору є дозвіл на розміщення
об'єктів соціально-культурного,
торговельного та іншого призначення,
розмір орендованої площі. В п.2.2.
договору №326 від 14.10.2011р. зазначено, що
орендар зобов'язується не
встановлювати об'єкти
соціально-культурного, торговельного
та іншого призначення без дозволу на їх
розміщення.

Як вбачається з матеріалів справи,
дозвіл №326 на розміщення літнього
майданчика видано не 01.04.2011р., а тільки
15.09.2011р. Термін дії дозволу визначений
до 10.10.2011р., відтак термін дії дозволу
закінчився до моменту укладення
договору - 14.10.2011р., що також
унеможливлює застосування такого
дозволу та фактичне користування
об'єктом оренди і розміщення
відкритого літнього майданчика без
дозволу, як до дати його видачі, так і
після закінчення терміну дії дозволу
та враховуючи дані обставини, як у
термін до, так і після укладення самого
договору оренди №326 від 14.10.2011р. Таким
чином, за даних обставин у відповідача
обов'язок зі сплати орендної плати не
виник, оскільки до видачі дозволу та
після закінчення терміну його дії
неможливе розміщення відкритого
літнього майданчика, тобто фактичне
користування об'єктом оренди, а відтак
і відсутні будь-які підстави для
нарахування плати за користування
об'єктом оренди. Відтак, заявлені
позивачем позовні вимоги із зазначених
у позові підстав про стягнення
орендної плати на підставі договору
№326 від 14.10.2011р., є необґрунтованими та
непідтвердженими належними доказами і
задоволенню не підлягають.

У відзиві на позовну заяву, відповідач
в порядку ст.267 ЦК України заявив про
сплив позовної давності, та про
застосування строків позовної
давності, що є підставою для відмови у
позові. У п.2.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських cnopiв"
роз'яснено, що за змістом частини
першої статі 261 ЦК України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи. Отже,
перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли таке право чи інтерес
не порушено, суд відмовляє в позові з
підстав його необгрунтованості і лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла i про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення. Враховуючи встановлені
судом обставини, відсутні підстави для
застосування строків позовної
давності.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України).

Враховуючи викладене, подані докази в
їх сукупності, суд дійшов висновку що
позовні вимоги є необґрунтованими,
спростованими, не підтвердженими
належними доказами тому задоволенню не
підлягають.

Судові витрати покласти на позивача
відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 3, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
Іванчук С.В.

Повне рішення складено 28.11.2014р.