ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р.
Справа № 907/557/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Д.Новосад

суддів
О.Михалюк

Г.Мельник

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, смт.
Кирнасівка Тульчинського району
Вінницької області, б/н від 20.10.2014

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 23.07.2013

у справі № 907/557/13

за позовом: Державного підприємства
„Хустське лісове господарство", м. Хуст

до відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, с. Н.Бистрий
Хустського району

про стягнення 19 304,43грн. заборгованості
по оплаті за відпущену продукцію

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 23.07.2013 у
справі № 907/557/13 (суддя Ремецькі О.Ф.)
позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь
державного підприємства "Хустське
лісове господарство" суму 19 304,43 грн.
боргу, а також суму 1 720,50 грн. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору.

З даним рішенням не погоджується
відповідач, ФОП ОСОБА_2, оскаржив його в
апеляційному порядку. Скаржник вважає,
що оскаржуване рішення є незаконним та
підлягає скасуванню, оскільки
господарський суд неповно з'ясував
обставини, що мають значення для
справи. Відповідач зазначає, що позивач
був проінформований про те, що ОСОБА_2
знаходиться поза межами Закарпатської
області, однак не повідомив
відповідача по справі про будь-які
претензії. Крім того, скаржник
посилається на те, що продукція була
надана позивачем відповідачу ще в 2009
році, а згідно з положеннями цивільного
законодавства за захистом прав
встановлений строк позовної давності,
який складає 3 роки. Позивач, на думку
відповідача, звертаючись до суду в 2013
році вийшов за межі строку позовної
давності і навіть не ставив питання про
його поновлення. Також, скаржник не
погоджується із наявною
заборгованістю, оскільки за отриману
продукцію своєчасно і в повному обсязі
ФОП ОСОБА_2 проводила розрахунки. З
наведених підстав у апеляційній
скарзі, скаржник просить суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення господарського суду
Закарпатської області № 907/557/13 від
23.07.2013 та прийняти нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

21.11.2014 автоматизованою системою
документообігу суду апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Новосад Д.Ф.

З урахуванням положень ст. 4-6 ГПК
України, п. 3.1.7 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, п. 6 рішення зборів суддів
(протокол № 6 від 28.12.2010) зі змінами,
внесеними рішенням зборів суддів
(протокол № 13 від 03.08.2012),
розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
21.11.2014 в склад колегії по розгляду
апеляційної скарги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 введено суддів
- Михалюк О.В., Кравчук Н.М.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 24.11.2014
клопотання ФОП ОСОБА_2 про поновлення
строку на апеляційне оскарження
задоволено, у зв'язку з зміною
фактичного проживання скаржника, а
також скаржник стверджував, що у нього
наявні документи про повний
взаєморозрахунок з позивачем. Зокрема,
ухвалою суду від 24.11.2014 подані
скаржником матеріали визнано
достатніми для прийняття їх до
провадження в апеляційній інстанції,
розгляд справи призначено на 10.12.2014.

Державне підприємство „Хустське
лісове господарство" з доводами
скаржника, наведеними в апеляційній
скарзі, не погодилось з підстав,
викладених у відзиві на апеляційну
скаргу.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
10.12.2014 у зв'язку з зайнятістю судді
Кравчук Н.М. у складі іншої колегії
суддів в склад колегії по розгляду
апеляційної скарги ФОП ОСОБА_2 введено
суддю - Мельник Г.І.

В судове засідання 10.12.2014 з'явився
представник відповідача, якому права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 22, 28 ГПК
України, роз'яснено. Відводів складу
суду не заявлено. Позивач явки
повноваженого представника в судове
засідання не забезпечив, хоча про час
та місце засідання суду був належним
чином повідомлений, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке наявне в матеріалах
справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, відзив
на неї, дослідивши матеріали справи та
наявні в них докази, заслухавши
пояснення представника відповідача в
судовому засіданні, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, рішення
господарського суду Закарпатської
області від 23.07.2014 у справі № 907/557/13 слід
залишити без змін.

В судовому засіданні проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
02.02.2009 між Державним підприємством
„Хустське лісове дослідне
господарство" та фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 було укладено
договір №21 купівлі - продажу
матеріалів породи "Шпилькових", в
кількості 440 кубометрів на загальну
суму 117146грн.

Відповідно до п. 1.2 договору, загальна
сума договору становить 117 146,00 грн. в
тому числі ПДВ 19 524,33 грн.

Сторонами договору погоджено, що
приймання-передача товару
відбувається в присутності
представників покупця та продавця (п.3.1
договору).

Пунктом 4.1 договору визначено, що
оплата за товар проводиться в
національній валюті після прийняття
товару представником покупця шляхом
банківського перерахунку на р/рахунок
продавця, або готівкою через касу
продавця. Попередня оплата становить 30%
від суми договору.

Товарно-транспортними накладними №244239
від 22.10.2009, №244236 від 16.10.2009, №244240 від
28.10.2009, №244241 від 26.10.2009, №244243 від 05.11.2009,
№244246 від 10.11.2009, №244511 від 16.11.2009, №244512
від 24.11.2009, №244513 від 27.11.2009 (копії наявні
в матеріалах справи) підтверджується
передача відповідачу товару згідно
договору №21 від 02.02.2009.
Товарно-транспортні накладні
підписані вантажовідправником та
вантажоодержувачем, зокрема ФОП ОСОБА_2
своєю печаткою скріпила накладні, що
свідчить про факт отримання
відповідачем відповідного товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до умов договору
відповідачу

реалізовувалась лісопродукція: - в
жовтні 2009 в кількості 72,84кбм. на суму 15
602,36грн., з яких відповідачем оплачено 4
000 грн. (а.с.18) та виконано роботу по
будівництву лісової дороги на суму 2
864,76 грн. У листопаді 2009 реалізовано
лісопродукції в кількості 70,75 кбм. на
суму 17 019,32грн., з яких відповідачем
оплачено - 1 500грн. (а.с. 20) та в грудні 2009
сплачено 4 952,49грн. (а.с.21). Отже,
позивачем продано відповідачу
лісопродукції в кількості 143,59 кбм. на
суму 32 621,68грн. та оплачено
відповідачем (в тому числі шляхом
проведеного сторонами взаємозаліку) на
суму 133 17,25 грн. Отже, у відповідача
виникла заборгованість у сумі 19 304,43
грн.

Державне підприємство „Хустське
лісове господарство" надсилало на
адресу відповідача
претензію-попередження № 45 від 03.02.2012
на суму 19 304, 43 грн., у якій просив
перерахувати суму заборгованості за
отриману лісопродукцію на рахунок
позивача. Відповіді на
претензію-попередження відповідач не
надав.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи вищенаведені норми закону
та п. 4.1 договору №21 від 02.02.2009,
відповідач зобов'язаний розрахуватися
за поставлений товар після прийняття
товару за відповідною
товарно-транспортною накладною шляхом
банківського перерахунку або готівкою
через касу продавця. Однак, з
матеріалів справи вбачається, що
відповідачем поставлена позивачем
продукція на суму 19 304,43грн. не оплачена,
у зв'язку з чим у ФОП ОСОБА_2 виникла
заборгованість за поставлений товар.
Доказів про погашення чи відсутності у
відповідача вказаної заборгованісті
перед позивачем в матеріалах справи
відсутні.

За викладених обставин, позовні вимоги
державного підприємства „Хустське
лісове господарство" про стягнення з
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
суми 19 304,43грн. основного боргу вірно
задоволено господарським судом першої
інстанції.

Апеляційна інстанція звертає
увагу, що основними доводами скаржника
є те, що у нього не існує заборгованості
перед позивачем. Відповідач стверджує
у апеляційній скарзі, що у нього наявні
документи про повний взаєморозрахунок
з позивачем за надану продукцію. При
цьому, представник скаржника у
засіданні суду 10.12.2014 наголосив, що з
моменту укладення договору пройшов
тривалий час, у зв'язку з чим документи
про погашення заборгованості у
відповідача не збереглися. Отже,
скаржником не доведено відсутності
заборгованості перед позивачем, у
судовому засіданні не надано доказів
про повне погашення заборгованості та
здійснений взаєморозрахунок з
позивачем.

Крім того, посилання скаржника
про пропущення позивачем строку
позовної давності, підлягає
спростуванню, оскільки відповідно
статті 256 ЦК України позовна давність -
це строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу. З
матеріалів справи вбачається, що строк
позовної давності не сплив, оскільки
відповідачем здійснювалась проплата
за договором 17.12.2009.

Колегія суддів зазначає, що посилання
скаржника, викладені ними в
апеляційній скарзі, є безпідставними,
документально не обґрунтованими,
такими, що не ґрунтуються на
законодавстві, а відтак, скаржники, в
порушення вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України,
не довели тих обставин, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
та заперечень.

На підставі викладеного місцевим
господарським судом вірно
проаналізовано та надано оцінку
обставинам справи. Відтак, беручи до
уваги наведене, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення господарського
суду Закарпатської області від 23.07.2013 у
справі № 907/557/13 прийняте на підставі
матеріалів справи, у відповідності до
норм матеріального та процесуального
права. Посилання скаржника, викладені
ним в апеляційній скарзі, висновків
господарського суду Закарпатської
області не спростовують, а відтак, не
визнаються такими, що можуть бути
підставою, у відповідності до ст. 104 ГПК
України, для скасування оскаржуваного
рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 21, 33, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105
ГПК України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Рішення господарського суду
Закарпатської області від 23.07.2013 у
справі № 907/557/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Постанову може бути оскаржено у
касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати до
господарського суду Закарпатської
області.

Повний текст постанови виготовлено:
12.12.2014

Головуючий-суддя Д. Новосад

Суддя
О. Михалюк

Суддя
Г. Мельник