РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2014 року
Справа № 906/701/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя
Мамченко Ю.А. , суддя Філіпова Т.Л.

при секретарі Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

від прокурора: не з'явився

від позивача: представник не з'явився

від відповідача: представник не
з'явився

від Третьої особи: представник не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу на ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 14.11.14р. у справі № 906/701/13
(суддя Гансецький В.П.)

за позовом Прокурор Коростишівського
району в інтересах держави

в особі Коростишівська районна
державна адміністрація (м.Коростишів)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача

Державна інспекція сільського
господарства у Житомирській області (м.
Житомир)

до відповідача Фізичної
особи-підприємця Яковенко Любовь
Петрівна

про зобов'язання вчинення певних дій

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Коростишівського району
(надалі - Прокурор) в інтересах держави
в особі Коростишівської районної
державної адміністрації (надалі -
Позивач 1; за участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача:
Державної інспекції сільського
господарства в Житомирській області
(надалі - Третя особа)) звернувся в
господарський суд Житомирської
області з позовною заявою (том 1, а.с. 2-6)
до Фізичної особи-підприємця Яковенко
Любові Петрівни (надалі - Відповідач) в
котрій просив суд: зобов'язати
Відповідача припинити використовувати
без правовстановлюючих документів
земельну ділянку лісогосподарського
призначення площею 0,2 га, яка
знаходиться на території Квітневої
сільської ради Коростишівського
району Житомирської області (за межами
населеного пункту), поблизу автодороги
Київ-Чоп 88 км + 040 м.; зобов'язати
Відповідача звільнити самовільно
зайняту земельну ділянку
лісогосподарського призначення площею
0,05 га, яка знаходиться на території
Квітневої сільської ради
Коростишівського району Житомирської
області (за межами населеного пункту),
поблизу автодороги Київ-Чоп 88 км + 040 м.;
повернути самовільно зайняту
Відповідачем земельну ділянку
лісогосподарського призначення
загальною площею 0,05 га у власність
держави.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 4 грудня 2013
року (том 1, а.с. 140-142) у справі №
906/701/13, з підстав, висвітлених у даному
рішенні: припинено провадження в
частині позовних вимог про
зобов'язання Відповідача припинити
використання без правовстановлюючих
документів земельну ділянку
лісогосподарського призначення площею
0,2 га, яка знаходиться на території
Квітневої сільської ради
Коростишівського району Житомирської
області (за межами населеного пункту),
поблизу автодороги Київ-Чоп 88 км + 040 м.;
відмовлено в позові в частині позовних
вимог про зобов'язання Відповідача
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку лісогосподарського
призначення площею 0,05 га, яка
знаходиться на території Квітневої
сільської ради Коростишівського
району Житомирської області (за межами
населеного пункту), поблизу автодороги
Київ-Чоп 88 км + 040 м. та повернути її у
власність держави.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22 липня 2014 року
(том 1, а.с. 178-182), з підстав, висвітлених у
даній постанові, в частині припинення
провадження щодо позовних вимог про
зобов'язання Відповідача припинити
використовувати земельну ділянку без
правовстановлюючих документів
скасовано та прийнято нове рішення про
задоволення позову.

Відповідно, даною судовою постановою
зобов'язано Відповідача припинити
використовувати без
правовстановлюючих документів
земельну ділянку лісогосподарського
призначення площею 0,2 га, яка
знаходиться на території Квітневої
сільської ради Коростишівського
району Житомирської області (за межами
населеного пункту), поблизу автодороги
Київ-Чоп 88 км + 040 м.. В решті рішення
залишено без змін. Доручено
господарському суду Житомирської
області видати накази на виконання
даної постанови.

На примусове виконання постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 22 липня 2014 року
місцевим господарським судом видано
наказ від 9 вересня 2014 року (том 1, а.с. 191).

Як вбачається з матеріалів справи,
29 вересня 2014 року на адресу
господарського суду Житомирської
області (том 1, а.с. 194-196) від Прокурора
надійшла заява № 96/2823 від 25 вересня 2014
року про виправлення помилки в наказі
господарського суду Житомирської
області № 906/701/13, виданого 9 вересня 2014
року, із зазначенням індивідуального
ідентифікаційного номеру та місця
проживання Відповідача та
ідентифікаційного коду і місця
знаходження Позивача.

Ухвалою господарського суду
Житомирського області від 14 листопада
2014 року (том 1, а.с. 236-237) з
підстав, вказаних у цій ухвалі, в
задоволенні заяви Прокурора про
виправлення помилки в наказі
господарського суду Житомирської
області № 906/701/13 від 9 вересня 2014 року
відмовлено.

Не погоджуючись із винесеною
ухвалою суду першої інстанції Прокурор
звернувся з апеляційною скаргою (том 2,
а.с. 2-5) до Рівненського апеляційного
господарського суду, в якій, з підстав,
вказаних у цій апеляційній скарзі,
просить ухвалу господарського суду
Житомирської області від 14 листопада
2014 року в справі № 906/701/14 скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити заяву Прокурора.

Апеляційна скарга мотивована
тим, що місцевим господарським судом
при винесенні ухвали порушено норми
процесуального права. Крім того,
Прокурор як на підставу скасування
рішення ухвали, посилається на те, що у
своїй заяві він просить виправити
помилки при оформленні наказу суду
шляхом внесення ідентифікуючих даних
осіб, у розумінні Закону України «Про
виконавче провадження», тобто сторін
виконавчого провадження - боржника та
стягувача.

Ухвалою суду від 4 грудня 2014 року (том 2,
а.с. 1) апеляційну скаргу Прокурора
прийнято до провадження та призначено
її до розгляду на 10 грудня 2014 року на 14
годину 30 хвилин.

Розпорядженням в.о. голови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 9
грудня 2014 року (том 2, а.с. 14), з підстав
вказаних у даному розпорядженні,
визначено колегію у складі суддів:
головуючий суддя - Василишин А.Р., суддя
Мамченко Ю.А., суддя Філіпова Т.Л..

Прокурор, представники Позивача,
Відповідача та Третьої особи в судове
засідання від 10 грудня 2014 року не
з'явилися. Про дату, час та місце
розгляду справи Прокурор, Позивач,
Відповідач та Третя особа були
належним чином повідомлені, про що
свідчать повідомлення про вручення
поштового відправлення та копія
реєстру на відправку рекомендованої
кореспонденції від 4 грудня 2014 року том
2, а.с. 12-13). Причини неявки своїх
повноважних представників суду не
повідомили. Жодних клопотань від
Прокурора, Позивача, Відповідача та
Третьої особи щодо відкладення
розгляду справи до господарського суду
апеляційної інстанції не надходило. В
той же час, в ухвалі про прийняття
апеляційної скарги до провадження
відсутні вимоги щодо обов'язкової явки
представників сторін. Крім того, в
матеріалах справи міститься
апеляційна скарга Прокурора в котрій
висвітлена його правова позиція з
приводу ухвали місцевого
господарського суду.

Відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Оскільки явка
в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є
правом та прерогативою суду, основною
умовою для якого є не відсутність у
судовому засіданні представників
сторін, а неможливість вирішення спору
у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного та
враховуючи приписи статтей 101, частини 1
статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
Прокурора, представників Позивача,
Відповідача та Третьої особи, за
наявними у справі матеріалами.

Рівненський апеляційний господарський
суд дослідивши наявні матеріали
справи, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 14 листопада 2014 року в даній
справі слід скасувати, а апеляційну
скаргу Прокурора - задовольнити,
виходячи з наступного.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22 липня 2014 року
(том 1, а.с. 178-182), з підстав, висвітлених у
даній постанові, в частині припинення
провадження щодо позовних вимог про
зобов'язання Відповідача припинити
використовувати земельну ділянку без
правовстановлюючих документів
скасовано та прийнято нове рішення про
задоволення позову.

Зобов'язано Відповідача припинити
використовувати без
правовстановлюючих документів
земельну ділянку лісогосподарського
призначення площею 0,2 га, яка
знаходиться на території Квітневої
сільської ради Коростишівського
району Житомирської області (за межами
населеного пункту), поблизу автодороги
Київ-Чоп 88 км + 040 м.. В решті рішення
залишено без змін. Крім того, даним
судовим рішенням доручено
господарському суду Житомирської
обпасті видати накази на виконання
даної постанови.

На примусове виконання постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 22 липня 2014 року
господарського суду Житомирської
області видано наказ від 9 вересня 2014
року (том 1, а.с. 191).

Державним виконавцем відділу
державної виконавчої служби
Коростишівського районного управління
юстиції Патинським М.В. було винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження (відмову в
прийнятті до провадження виконавчого
документа) від 24 вересня 2014 року ВП №
44859089 (том 1, а.с. 198) з котрої вбачається,
що державним виконавцем було
відмовлено в прийнятті до провадження
виконавчого документа та у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання, оскільки виконавчий
документ не відповідає вимогам статті
18 Закону України «Про виконавче
провадження», а саме: відсутній
ідентифікаційний номер боржника та
стягувача, не вказано місце проживання
боржника та місце знаходження
стягувача.

З огляду на що, Прокурор звернувся до
місцевого господарського суду із
заявою про виправлення помилки в
наказі № 906/701/13 від 9 вересня 2014 року.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Згідно зі частини 1 статті 45
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов.

Статтею 115 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

За змісто частини 1 статті 116
Господарського процесуального кодексу
України: виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом; після набрання
судовим рішенням законної сили наказ
видається за заявою стягувачу чи
прокурору, який здійснював у цій справі
представництво інтересів громадянина
або держави в суді, або надсилається
стягувачу рекомендованим чи цінним
листом.

Як визначено частинами 2, 4 статтею 117
Господарського процесуального кодексу
України: господарський суд, який видав
наказ, може за заявою стягувача або
боржника виправити помилку, допущену
при його оформленні або видачі, чи
визнати наказ таким, що не підлягає
виконанню, та стягнути на користь
боржника безпідставно одержане
стягувачем за наказом; господарський
суд ухвалою вносить виправлення до
наказу, а у разі якщо його було видано
помилково або якщо обов'язок боржника
відсутній повністю чи частково у
зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин,
господарський суд визнає наказ таким,
що не підлягає виконанню повністю або
частково.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 24
жовтня 2011 року № 10 "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" унормовано, що
виконання рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом;
наказ видається стягувачеві або
надсилається йому після набрання
судовим рішенням законної сили; у
наказі господарського суду згідно з
частиною першою статті 117 ГПК і статтею
18 Закону України "Про виконавче
провадження" зазначається, зокрема,
резолютивна частина рішення; наказ
господарського суду відтворює
резолютивну частину рішення цього
суду, оскарження наказу поза межами
апеляційного чи касаційного перегляду
рішення, на виконання якого такий наказ
видано, неможливе.

Відповідно до статті 18 Закону України
"Про виконавче провадження": у
виконавчому документі зазначаються:
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ; повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" суди застосовують Конвенцію
про захист прав і основоположних
свобод людини та практику
Європейського суду з прав людини як
джерело права.

Стаття 6 Конвенції з прав людини
гарантує кожному право на справедливий
і публічний розгляд його справи
упродовж розумного строку незалежним і
неупередженим судом. Таким чином, ця
стаття проголошує "право на суд", одним
з аспектів якого є право на доступ,
тобто право подати до суду позов з
цивільно-правових питань. Однак це
право було б ілюзорним, якби правова
система держави допускала, щоб
остаточне судове рішення, яке має
обов'язкову силу, не виконувалося на
шкоду одній із сторін.

Отже, виходячи із наведеного вище, й про
що прямо вказано у зазначених нормах,
котрі спрямовані на врегулювання
питання щодо вимог до оформлення
наказу, винесення та виконання
виконавчого документа, колегія суду
констатує, що резолютивна частини
наказу (виконавчий документ) має
відтворювати резолютивну частину
рішення, на виконання якого його (наказ)
було видано та містити ідентифікуючі
дані учасників процесу, що сприяє
швидкому та безпосередньому виконанню
наказу саме по відношенню боржника та
стягувача.

Як вказувалося вище, постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 22 липня 2013 року
у даній справі, рішення місцевого
господарського суду було скасовано в
частині та прийнято в цій частині нове
рішення, відповідно до якого, третій та
п'ятий абзац резолютивної частини
рішення викладено в наступній
редакції: «підприємцю Яковенко Любові
Петрівні припинити використовувати
без правовстановлюючих документів
земельну ділянку лісогосподарського
призначення площею 0,2 га, яка
знаходиться на території Квітневої
сільської ради Коростишівського
району Житомирської області (за межами
населеного пункту), поблизу автодороги
Київ-Чоп 88 км + 040 м..

Доручити господарському суду
Житомирської області видати накази на
виконання даної постанови.»

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання вказаної постанови, 9 вересня
2014 року місцевим господарським судом
було видано наказ, примірник якого
наявний в матеріалах справи,
дослідивши котрий колегія суду
зазначає наступне.

У вступній частині наказу місцевим
господарським судом було лише
зазначено найменування Позивача,
Відповідача та Третьої особи.

Водночас з врахуванням вимог статті 18
Закону України «Про виконавче
провадження», в котрій визначено
черговість зазначення обов'язкових
відомостей в наказі суду, а саме: назва
і дата видачі документа, найменування
органу, прізвище та ініціали посадової
особи, що його видали; дата прийняття і
номер рішення, згідно з яким видано
документ; повне найменування (для
юридичних осіб) або ім'я (прізвище,
власне ім'я та по батькові) (для
фізичних осіб) стягувача і боржника, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання чи перебування
(для фізичних осіб), ідентифікаційний
код суб'єкта господарської діяльності
стягувача та боржника (для юридичних
осіб), індивідуальний ідентифікаційний
номер стягувача та боржника (для
фізичних осіб - платників податків), в
порушення чого місцевим господарським
судом не було дотримано даних вимог та
не було зазначено ідентифікуючих даних
сторін по справі саме у вступній
частині наказу, що унеможливило в
подальшому пред'явлення даного наказу
до виконання.

В контексті вищезазначених норм
діючого законодавства вбачається, що
цілком достатнім є зазначення
ідентифікуючих даних при написанні
вступної частини наказу не зачіпаючи
при цьому суті резолютивної частини
наказу, котра має повністю відповідати
резолютивній частині постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 22 липня 2014 року
у справі № 906/701/13.

В той же час, апеляційний господарський
суд критично оцінює висновки місцевого
господарського суду висвітлені в
оспорюваній ухвалі (щодо відсутності у
місцевого господарського суду
повноважень щодо внесення в наказ
ідентифікуючих даних стосовно сторін,
які не вказані в резолютивній частині
постанови Рівненського апеляційногог
господарського суду), оскільки: такі
доводи повністю спростовуються тим, що
в резолютивній частині на підставі
котрої видано відповідний наказ,
апріорі відсутня назва позивача
(стягувача), і внесення змін в
резолютивну частину постанови не
призводить до відповідності Закону
вищевказаного наказу. При цьому,
колегія суду констатує факт того, що
місцевому господарському суду апріорі
не могло бути невідомо про
необхідність зазначення в наказі
ідентифікуючих даних сторін для його
відповідності вимогам закону України
"Про виконавче провадження".

Дане, на переконання колегія суду
опосередковано підтверджує порушення
місцевим господарським судом вимог
статті 18 закону України «Про виконавче
провадження» при видачі на виконання
рішення суду наказу (виконавчого
документа), котрий в свою чергу
спрямований саме на забезпечення
реалізації позивачу встановленого
законом права щодо своєчасного
пред'явлення рішення до виконання.

З огляду на що, виходячи із наведених
норм та обставин справи, колегія суду
зазначає, що вказаний наказ за своїм
змістом не відповідає вимогам, що до
них ставляться, та передбачені у статті
18 Закону України "Про виконавче
провадження", зокрема, щодо зазначення
ідентифікуючих даних сторін по справі,
а відтак наявні обставини (відсутність
ідентифікуючих даних у наказі) реально
перешкоджають реалізувати право на
пред'явлення наказу для примусового
виконання постанови Рівненського
апеляційного господарського суду,
протягом встановленого законом строку.

Колегія суду констатує, що виправлення
до наказу мають вноситися з
урахуванням вимог частини першої
статті 89 Господарського
процесуального кодексу України, тобто
ці виправлення не можуть зачіпати суті
судового рішення, на виконання якого
видано наказ.

Дана позиція кореспондується із
пунктом 3.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17 жовтня 2012 року № 9.

З врахуванням усього
вищенаведеного, враховуючи наведені
положення законодавства, зважаючи на
те, що виправлення до наказу мають
вноситися з урахуванням вимог
Господарського процесуального кодексу
України, тобто ці виправлення не можуть
зачіпати суті судового рішення, на
виконання якого видано наказ, подану
заяву Прокурора котра достатньо
аргументувана належними і допустимими
доказами, з врахуванням вимог статті 124
Конституції України, Рівненський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення заяви
Прокурора, шляхом внесення виправлення
в наказ господарського суду
Житомирської області по справі № 906/701/13
від 9 вересня 2014 року із зазначенням у
вступній частині наказу
індивідуального ідентифікаційного
номеру та місця проживання Відповідача
(боржника по виконавчому провадженню)
та ідентифікаційного коду і
місцезнаходження Позивача (стягувача
по виконавчому провадженню) .

Крім того, Рівненський
апеляційний господарський суд ще раз
наголошує на тому, що Прокурор
звертаючись до суду із даною заявою не
просив виправити описку саме в
резолютивній частині наказу, котра,
винесена відповідно до резолютивної
частини постанови Рівненського
апеляційного господарського суду.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи усе вищевказане в даній
судовій постанові Рівненський
апеляційний господарський суд
констатує порушення господарським
судом першої інстанції норм
процесуального права (а саме статті 117
Господарського процесуального кодексу
України) .

Дане, в свою чергу, в силу дії пункту 4
частини 1 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України є
підставою для скасування даної ухвали.

Відповідно, Рівненський
апеляційний господарський суд
задовольняє апеляційну скаргу
Позивача, скасовує ухвалу
господарського суду Житомирської
області від 14 листопада 2014 року про
відмову в задоволенні заяви Прокурора
про виправлення помилки в наказі та
приймає нове рішення, котрим
задовольняє заяву Прокурора.

Керуючись статями 99, 89, 101, 103-105, 106, 117
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника
прокурора Житомирської області -
задоволити.

2. Ухвалу господарського суду
Житомирської області від 14 листопада
2014 року в справі № 906/701/13 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким
задоволити заяву Прокурора від 25
вересня 2014 року про виправлення
помилки в наказі господарського суду
Житомирської області № 906/701/13 від 9
вересня 2014 року, шляхом зазначення у
вступній частині наказу від 9 вересня
2014 року № 906/701/13
індивідуального ідентифікаційного
номеру та місця проживання Фізичної
особи-підприємця Яковенко Любові
Петрівни (боржника по справі) та
ідентифікаційного коду і міся
знаходження Коростишівської районної
державної адміністрації (стягувача по
справі).

Виклавши при цьому вступну частину
наказу від 9 вересня 2014 року № 906/701/12 в
наступній редакції:

"на примусове виконання постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від "22" липня 2014 р. у
справі № 906/701/13 за позовом прокурора
Коростишівського району в інтересах
держави в особі Коростишівської
районної державної адміністрації (12501,
м.Коростишів Житомирської області,
вул.Дарбіняна 11, ідентифікаційний код
04053524) до Фізичної особи - підприємця
Яковенко Любові Петрівни (12504,
м.Коростишів Житомирської області,
вул.Косіора 5, кв.1, ідентифікаційний №
) Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: Державна інспекція
сільського господарства в
Житомирській області (10014, м. Житомир,
майдан Корольова, 2, код. 38035841)

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

5. Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

6. Справу № 906/701/13 повернути
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Мамченко Ю.А.

Суддя
Філіпова Т.Л.