м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Заступника прокурора
Деснянського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
до Приватного підприємства «Обрій 2000»
про внесення змін до договору
Суддя Бондарчук В.В.
від прокуратури: Колбушкова К.В.
від позивача: Білоконь С.П.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Заступник прокурора Деснянського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради
(далі-позивач) звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного підприємства
«Обрій 2000» (далі-відповідач) про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 30.07.2002 р. № 62-6-0035,
укладеного між Київською міською радою
та Приватним підприємством «Обрій 2000»,
а саме викладення п. 4.2 договору в
наступній редакції: «Річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3 % (три
відсотки) від її нормативної грошової
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 30.10.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розгляд справи відкладався в порядку
п.п. 1-2 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
У даному судовому засіданні
представники прокуратури та Київської
міської ради підтримали заявлені
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, проте був
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (в матеріалах справи).
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 27.11.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури та Київської міської ради,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київської міської ради від
27.04.2001 р. № 310/1287 «Про надання і
вилучення земельних ділянок» надано
Приватному підприємству «Обрій 2000», за
умови виконання п.13.1 даного рішення, в
оренду строком на 15 років земельну
ділянку площею 1, 10 га для будівництва
та експлуатації тимчасової відкритої
автостоянки на вул. Миколи
Закревського у Ватутінському районі за
рахунок земель міської забудови.

28.09.2001 р. між Київською міською радою
(далі - орендодавець) та Приватним
підприємством «Обрій 2000» (далі -
орендар) укладено договір оренди
земельної ділянки, умовами якого
передбачено, що орендодавець на
підставі рішення Київради від 27.04.2001 р.
№ 310/1287, передає, а орендар приймає у
оренду на 15 (п'ятнадцять) років земельну
ділянку, місце розташування якої вул.
Миколи Закревського у Ватутінському
районі м. Києва, розміром 1, 0530 га для
будівництва та експлуатації
тимчасової відкритої автостоянки у
межах, які перенесені в натуру (на
місцевість) і зазначені на плані, що є
невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.2. договору, річна
орендна плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 1, 5 відсотка
від її грошової оцінки.

Згідно п. 2.3 договору, розмір орендної
плати може змінюватися за згодою
сторін (шляхом внесення змін до даного
договору), за винятком випадку,
передбаченого п. 5 даного договору.
Пропозиції про перегляд розмірі
орендної плати надсилаються не
частіше, ніж один раз на квартал і
розглядаються відповідно до
законодавства. Відсутність відповіді
на таку пропозицію не означає
погодження такої пропозиції.

Пунктом 2.4. договору визначено, що зміна
грошової оцінки земельної ділянки та
її індексація провадиться без внесення
змін та доповнень до даного договору у
порядку та у випадках, передбачених
законодавством України.

Договір набуває чинності з дня його
державної реєстрації у Київській
міській державній адміністрації (п.14
договору).

Договір оренди земельної ділянки
зареєстровано 30.07.2002 р. Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) у книзі записів
державної реєстрації договорів за №
62-6-00035.

Рішенням Київської міської ради від
28.02.2013 р. № 89/9146 «Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України» внесено зміни до договорів
оренди земельних ділянок згідно з
додатком до даного рішення,
встановивши річну орендну плату у
розмірі 3 (трьох) % від нормативно
грошової оцінки земельних ділянок.

Відповідно до п. 3 рішення, Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) доручено
проінформувати про прийняття даного
рішення: орендарів земельних ділянок,
зазначених у додатку до даного рішення
(Приватне підприємство «Обрій 2000» під
№26 в додатку), органи державної
податкової служби.

Згідно п. 4 рішення, органам державної
податкової служби контролювати
дотримання орендарями земельних
ділянок, зазначених у додатку до даного
рішення, вимог даного рішення при
подачі суб'єктами господарювання
податкових декларацій і обчисленні
ними сум орендної плати та при
нарахуванні фізичним особам суми
орендної плати, а при адмініструванні
орендної плати за ці земельні ділянки
застосовувати розмір орендної плати,
встановлений пунктом 1 даного рішення,
з моменту офіційного оприлюднення
даного рішення.

Листом № 6345/9/26-52-15-03-38 Державна
податкова інспекція у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві надала відповідь
на лист прокурора від 18.09.2014 р. № 3447, у
якому повідомила, що станом на 18.09.2014 р.
Приватне підприємство «Обрій 2000»
перебуває на обліку ДПІ у Деснянському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві та сплачує до
бюджету орендну плату у розмірі 1, 5 % від
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, згідно договору оренди від
30.07.2002 р. №62-6-00035 за земельну ділянку
площею 10 530, 41 м2, розташовану за адресою:
вул. Миколи Закревського у
Деснянському районі м. Києва.

Позивач зазначає, що зміна розміру
відсотків від грошової оцінки землі є
підставою для внесення змін до
договору в частині орендної плати та
відповідач із відповідною заявою до
Київської міської ради не звернувся.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
просить суд внести зміни до договору
оренди земельної ділянки від 30.07.2002 р.
№ 62-6-0035, укладеного між Київською
міською радою та Приватним
підприємством «Обрій 2000», а саме
викласти п. 4.2 договору в наступній
редакції: «Річна орендна плата за
земельну ділянку встановлюється у
розмірі 3 % (три відсотки) від її
нормативної грошової оцінки».

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 9 Земельного кодексу України
визначено, що до розмежування
повноважень Київської міської ради
віднесено, зокрема, розпорядження
землями територіальної громади міста,
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу
України, надання земельних ділянок
державної або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 ст. 124 Земельного
кодексу України, передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
згідно з їх повноваженнями, чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Таким чином, з аналізу вищенаведених
норм випливає, що підставою для
користування земельною ділянкою, яка
перебуває у комунальній власності, є
відповідне рішення місцевої ради та
договір оренди, укладений на підставі
рішення органу місцевого
самоврядування.

Орендою землі у відповідності до ст. 1
Закону України «Про оренду землі» є
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Статтею 2 Земельного кодексу України
визначено, що земельні відносини - це
суспільні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу
України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду
землі», договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про оренду землі», істотними умовами
договору оренди землі є, зокрема
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм

платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та
відповідальності за її несплату.

За приписами статті 21 Закону України
«Про оренду землі» (в редакції, чинній
на момент укладення спірного договору)
річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, надходить
до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою за розмір земельного податку, що
встановлюється Законом України "Про
плату за землю".

Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду
землі», зміна умов договору оренди
землі здійснюється за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

З 01.01.2011 р. набрав чинності Податковий
кодекс України, положеннями якого
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою 3 відсотків
нормативної грошової оцінки.

За приписами статті 289 Податкового
кодексу України, для визначення
розміру податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Статтею 651 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом; а
також у разі істотної зміни обставин,
якими сторони керувалися при укладенні
договору (ст. 652 Цивільного кодексу
України).

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Статтею 188 Господарського кодексу
України передбачено, що зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до статті 632 Цивільного
кодексу України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням Київської міської ради від
28.02.2013 р. № 89/9146 «Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України» внесено зміни до договорів
оренди земельних ділянок та
встановлено річну орендну плату у
розмірі 3 (трьох) % від нормативно
грошової оцінки земельних ділянок.

Так, п. 2.8. постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» № 6 від 17.05.2011 р. зазначено, що
вирішення спорів про внесення змін до
договору пов'язане із застосуванням
положення частини першої статті 626
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої договір є узгодженим
волевиявленням двох або більше сторін,
і тому суд не може зобов'язати іншу
сторону договору внести зміни до нього.
Отже, зацікавлена сторона у випадках,
передбачених законом, може просити суд
про внесення зміни до договору згідно з
рішенням суду, а не про зобов'язання
відповідача внести такі зміни до
договору.

Згідно п. 2.19 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» № 6 від 17.05.2011 р. у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку. Оскільки відповідно
до частини першої статті 188
Господарського кодексу України зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускається, внесення змін до
договору оренди землі у разі зміни
ставок орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів
уповноваженим органом повинно
здійснюватися з дотриманням порядку,
визначеного цією статтею
Господарського кодексу України. У разі
не досягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору.

При цьому, відповідно до висновку
Верховного Суду України, що викладений
у постанові від 20.11.2012 р. у справі №
28/5005/640/2012 з посиланням на рішення
Конституційного Суду України від 09.07.2002
р., надсилання пропозиції відповідачу
про внесення змін до спірного договору
оренди є виключно правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
вимог ст. 188 Господарського кодексу
України щодо обов'язку надсилання
іншій стороні пропозицій про зміну
умов договору оренди земельної ділянки
не позбавляє його права звернутися до
суду з позовом до відповідача про зміну
умов договору за наявності спору, тобто
відсутності згоди на зміну умов
договору.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, положення
норм чинного законодавства України та
приймаючи до уваги фактичні обставини
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги Заступника прокурора
Деснянського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки від
30.07.2002 р. № 62-6-0035 є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд
відзначає наступне.

Згідно пункту 4.8 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»,
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход Державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

За таких обставин, витрати по сплаті
судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Заступника прокурора
Деснянського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради - задовольнити.

2. Внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 30.07.2002 р. № 62-6-00035,
укладеного між Київською міською радою
та Приватним підприємством «Обрій 2000»,
а саме викласти п. 4.2 договору в
наступній редакції: «Річна орендна
плата за земельну ділянку
встановлюється у розмірі 3 % (три
відсотки) від її нормативної грошової
оцінки».

3. Стягнути з Приватного підприємства
«Обрій 2000» (02089, м. Київ, вул. Радистів,
буд. 40, ідентифікаційний код - 31173950) до
Державного бюджету України 1 218 (одну
тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. -
судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 28.11.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.