м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного
акціонерного товариства
транспортно-експедиційний комбінат
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАЛАНЛЕГПРОМ"
про стягнення 378034,00 грн.
Суддя Гулевець О.В.
Представники сторін:
Від позивача: Білинський М.О. (дов.)
Від відповідача: Дмитренко Н.В.
У судовому засіданні 26.11.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі відповідно до
положень ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач - Приватне акціонерне
товариство транспортно-експедиційний
комбінат "ЗАХІДУКРТРАНС" звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАЛАНЛЕГПРОМ" 357 988,00
грн. заборгованості за Договором
перевезення вантажу у міжнародному
сполученні № ЗУТ811 від 22.08.2013р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.10.2014р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на
04.11.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Приватного акціонерного
товариства транспортно-експедиційний
комбінат "ЗАХІДУКРТРАНС" надійшли
документи по справі.
04.11.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАЛАНЛЕГПРОМ"
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи та документи по справі.
Представник позивача - Приватного
акціонерного товариства
транспортно-експедиційний комбінат
"ЗАХІДУКРТРАНС" в судовому засіданні
04.11.2014р. надав суду пояснення по справі.
Представник відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТАЛАНЛЕГПРОМ" у судове засідання
04.11.2014р. не з'явився, однак, від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.11.2014р. відкладено розгляд
21.11.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Приватного акціонерного
товариства транспортно-експедиційний
комбінат "ЗАХІДУКРТРАНС" надійшла
заява про збільшення позовних вимог, в
якій позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
378034,00 грн., з яких: 295349,00 грн. - борг за
6351,00 грн. - 3% річних.
Частиною 4 ст. 22 ГПК України
передбачено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
Судом встановлено, що заява відповідає
вимогам ст. 22 ГПК України, а отже
подальший розгляд справи здійснюється
щодо вимог позивача зазначених в заяві
про збільшення позовних вимог.
24.11.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТАЛАНЛЕГПРОМ"
надійшов відзив на позов, в якому
відповідач визнав позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу у
сумі 295349,00 грн. та просить суд зменшити
розмір пені ст. 233 ГК України.
Представник позивача - Приватного
акціонерного товариства
транспортно-експедиційний комбінат
"ЗАХІДУКРТРАНС" в судовому засіданні
26.11.2014р. надав суду пояснення по суті
позовних вимог, позовні вимоги
підтримав та просив суд їх
Представник відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТАЛАНЛЕГПРОМ" у судовому засіданні
26.11.2014р. підтримав викладені у відзиві
обставини, визнав позовні вимоги в
частині стягнення основної
заборгованості та просив суд зменшити
розмір штрафних санкцій.
Представник позивача заперечив проти
зменшення розміру штрафних санкцій.
Враховуючи те, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, в судовому засіданні
26.11.2014. було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
відповідно до ст. 85 ГПК України.
Розглянувши документи і матеріали,
додані до позову, всебічно і повно
з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, вислухавши
представників сторін, суд
22.08.2013р. між Приватним акціонерним
товариством транспортно-експедиційний
комбінат "ЗАХІДУКРТРАНС" (позивач,
перевізник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТАЛАНЛЕГПРОМ"
(відповідач, замовник) укладено Договір
перевезення вантажу у міжнародному
сполученні № ЗУТ811 (надалі - Договір).
Відповідно до п. 1.1. Договору, даний
Договір регулює взаємовідносини між
сторонами, що виникають при плануванні,
організації та здійсненні міжнародних
перевезень вантажів автомобільним
транспортом, а також по оплаті наданих
транспортних послуг.
Згідно із п. 2.1. Договору, перевезення
вантажів та відповідальність сторін
визначаються даним Договором,
Конвенцією про договір міжнародного
перевезення вантажів (КДПВ), Митною
конвенцією про міжнародне перевезення
вантажів із застосуванням книжки МДП
(конвенція МДП), Європейською угодою
про міжнародне дорожнє перевезення
небезпечних вантажів (ДОПНВ), Цивільним
кодексом України, а також іншими
нормативно-правовими актами України,
що регламентують здійснення
автомобільних перевезень.
На кожне перевезення оформляється
транспортне замовлення (заявка), що
складається в письмовій формі,
підписується уповноваженою особою
замовника і передається перевізнику за
допомогою факсимільного зв'язку (п. 2.2.).
Замовлення (заявка) обов'язково має
містити наступні відомості: кількість
і тип необхідних транспортних засобів;
адреса проведення митного оформлення
при завантаженні та розвантаженні;
точна адреса місць завантаження та
сума фрахту; розвантаження вантажу,
контактна особа (П.І.Б., телефон); валюта
платежу; маршрут перевезення; інші
особливості перевезення вантажу; вид,
вага та об'єм вантажу; дата подачі
транспортного засобу під завантаження
Відповідно до п. 4.2. Договору,
розрахунок за виконане перевезення
здійснюється замовником на протязі 7-ми
банківських днів з моменту отримання
підтверджуючих документів, оплата
проводиться в гривнях.
Про неотримання банківських
документів на оплату замовник
зобов'язаний письмово повідомити
перевізника протягом тридцяти днів з
моменту розвантаження. В разі
відсутності такого повідомлення у
вказаний період вважається, що
підтверджуючі документи замовник
Позивач, в позові зазначає, що станом на
29.09.2014 року неоплаченими залишаються
надані послуги з перевезення за
заявками відповідача (копії заявок
наявні в матеріалах справи) на загальну
суму 295349,00 грн. згідно з наступними
року в сумі 3244,00 грн., CMR № 227 від 05.11.2013
рахунок №СФА-000295 від 30.01.2014 року в сумі
грн., CMR № 559 від 31.01.2014 року; рахунок
грн., CMR № 603 від 12.02.2014 року; рахунок
грн., CMR №675 від 28.02.2014 року; рахунок
грн., CMR №727 від 12.03.2014 року.
Позивач направив на адресу за вих.
№14/06-144-21 від 10.06.2014 року про сплату
боргу за здійснені перевезення на суму
У відповідь на вказану претензію,
відповідач листом №46 від 18.06.2014 року,
посилаючись на тимчасові фінансові
труднощі, зобов'язався спалатити суму
боргу згідно запропонованого ним
графіку до 01.09.2014 року.
Оскільки, станом на 29.09.2014 року,
відповідач своїх зобов'язань за
Договором перевезення вантажу у
міжнародному сполученні № ЗУТ811 від
22.08.2013р. не виконав, заборгованість в
сумі 295349,00 грн. не сплатив, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТАЛАНЛЕГПРОМ" 357 988,00 грн.
заборгованості за Договором
перевезення вантажу у міжнародному
сполученні № ЗУТ811 від 22.08.2013р.
Відповідач позовні вимоги в частині
стягнення основної заборгованості в
розмірі 295349,00 грн. визнав та заявив про
зменшення розміру штрафних санкцій.
Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу
України, договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського
кодексу України, за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
Частиною 2 ст. 307 Господарського кодексу
України встановлено, що договір
перевезення вантажу укладається у
письмовій формі. Укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складенням перевізного документа
(транспортної накладної, коносамента
тощо) відповідно до вимог
Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу
України, загальні умови перевезення
визначаються цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного
кодексу України, за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.
Відповідно до ст. 4, ч. 1 ст. 5 Конвенції
"Про договір міжнародного дорожнього
перевезення вантажів (КДПВ)" від 19.05.1956
р., договір перевезення
підтверджується складанням вантажної
накладної. Відсутність, неправильність
чи утрата вантажної накладної не
впливають на існування та чинність
договору перевезення, до якого й у
цьому випадку застосовуються
положення цієї Конвенції.
Вантажна накладна складається в трьох
оригінальних примірниках, підписаних
відправником і перевізником. Ці
підписи можуть бути надруковані чи
замінені печатками відправника і
перевізника, якщо це допускається
законодавством країни, в якій складена
вантажна накладна. Перший примірник
передається відправнику, другий
супроводжує вантаж, а третій
залишається у перевізника.
Частиною 1 статті 9 вказаної вище
Конвенції, вантажна накладна є
первинним доказом укладання договору
перевезення, умов цього договору і
прийняття вантажу перевізником.
Судом встановлено, що позивачем згідно
наявних в матеріалах справи первинних
документів надано відповідачу послуги
з перевезення за заявками відповідача
на загальну суму 295349,00 грн., однак
відповідач, допустив порушення умов
Договору перевезення вантажу у
міжнародному сполученні № ЗУТ811 від
22.08.2013р. в частині здійснення оплати за
Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що факт наявності
заборгованості у розмірі 295349,00 грн. за
поставлений товар, належним чином
доведений та документально
Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Оскільки, заборгованість відповідача
перед позивачем у сумі 295349,00 грн. на час
прийняття рішення не погашена, розмір
вказаної заборгованості відповідає
фактичним обставинам справи, то вимога
позивача про стягнення з відповідача
295349,00 грн. заборгованості, підлягає
Враховуючи те, що відповідачем
порушено зобов'язання за Договором в
частині здійснення оплати за
перевезений вантаж, позивачем
нараховані (згідно з заяви про
збільшення позовних вимог) пеня у
6351,00 грн., інфляційні втрати у розмірі
Стаття 611 чинного Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. (ч. 1
ст. 549 ЦК України).
Відповідно до п. 5.6.4. Договору, у випадку
несвоєчасної оплати за надану
перевізником послугу, замовник сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми заборгованості за
кожен день прострочення, але не більше
ніж розмір плати за перевезення, а
також річні та інфляційні втрати.
Суд перевіривши розрахунок пені,
здійснений позивачем, встановив, що
Відповідач заявив про зменшення
розміру позовних вимог в частині
Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого
Господарського суду України №18 від
26.12.2011 "Про деякі питання застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
передбачено, що вирішуючи, в тому числі
й з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.
Пунктом 1 ст. 233 ГК України закріплено,
що суд має право зменшити розмір
санкцій, якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора. При цьому повинно
бути взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін.

Оцінивши співвідношення розміру
заявленої пені, розмір заборгованості,
враховуючи майновий стан сторін,
положення вищенаведених норм та
доводи, якими відповідач обґрунтовує
необхідність зменшення пені, з
урахуванням принципів розумності та
справедливості, суд дійшов висновку
про зменшення розміру пені на 13880,50 грн.

Таким чином, з відповідача на корить
позивача підлягає стягнення пеня у
розмірі 13880,50 грн.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розрахунки інфляційних втрат та 3%
річних здійснені позивачем є вірними, у
зв'язку з чим вимоги про стягнення з
відповідача інфляційних втрат у
розмірі 48573,00 грн. та 3% річних у розмірі
6351,00 грн. підлягають задоволенню.

При цьому, відповідно до п. 4.3. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України", у разі коли
господарський суд на підставі пункту 3
статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки
(штрафу, пені), витрати позивача,
пов'язані зі сплатою судового збору,
відшкодовуються за рахунок
відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Судовий збір за розгляд справи
відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 83, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТАЛАНЛЕГПРОМ" (01373, м. Київ, вул.
Саксаганського, будинок 77, ) на користь Приватного
акціонерного товариства
транспортно-експедиційний комбінат
"ЗАХІДУКРТРАНС"(82100, Львівська область,
м. Дрогобич, вул. П. Орлика, будинок 22,
) 295349 (двісті дев'яносто
п'ять тисяч триста сорок дев'ять) грн. 00
коп. - заборгованості, 13880 (тринадцять
тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 50 коп. -
пені, 48573 (сорок вісім тисяч п'ятсот
сімдесят три) грн. 00 коп. - інфляційних
втрат, 6351 (шість тисяч триста п'ятдесят
одну) грн. 00 коп. - 3 % річних, 7560 (сім тисяч
п'ятсот шістдесят) грн. 68 коп. - судового
збору.

3. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 01.12.2014р.

Суддя
О.В. Гулевець