ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" грудня 2014 р.Справа № 916/2829/14

За позовом Заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Одеської обласної державної
адміністрації

до відповідачів
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації;

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Крафт"

про визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки

Суддя Гут
С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від прокурора: Петрова Г.В.,
посвідчення №029770 від 20.10.2014р.;

Від Одеської обласної державної
адміністрації: не з'явився;

Від відповідача
(Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації): не з'явився;

Від відповідача (Товариства з
обмеженою відповідальністю „Крафт"):
Блонський П.Ю., довіреність №1 від
01.01.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Одеської обласної державної
адміністрації, звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до відповідачів
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації; Товариства з
обмеженою відповідальністю „Крафт"
про визнання незаконним та скасування
розпорядження, визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 29.05.2014р. №916/1959/14 було
повернуто позовну заяву без розгляду, в
порядку п.5 ч.1 ст.63 ГПК України.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 08.07.2014р.
поновлено строк на апеляційне
оскарження ухвали господарського суду
Одеської області від 29.05.2014р. №916/1959/14;
ухвалу господарського суду Одеської
області від 29.05.2014р. №916/1959/14 - скасовано,
а матеріали позовної заяви передано на
розгляд до господарського суду
Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.07.2014р. порушено
провадження у справі №916/2829/14.

Приймаючи до уваги перебування судді
Оборотової О.Ю. з 17.09.2014р. на
лікарняному, розпорядженням керівника
апарату господарського суду Одеської
області №729 від 17.09.2014р., призначено
повторний автоматичний розподіл
справи №916/2829/14, та справу було
розподілено судді господарського суду
Одеської області Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.09.2014р. прийнято справу
№916/2829/14 до провадження судді Гут С.Ф.

17.09.2014р. від Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
надійшли пояснення по справі(вх.№24219/14
від 17.09.2014р.) стосовно розміру орендної
плати, згідно яких зазначає про те, що
орендна плата в оскаржуваному договорі
визначена. Так відповідно до п.9
відповідного договору розмір орендної
плати становить 9310грн. за рік, що
складає 456190грн. за весь строк оренди.
При цьому в описовій частині договору
зазначено, що договір укладений, крім
іншого, на підставі рішення
Білгород-Дністровської районної ради
№57-У від 19.10.2006р. „Про затвердження
розміру орендної плати за користування
земельними ділянками на умовах оренди,
зайнятими під закладами відпочинку,
торгівельними об'єктами та іншими
об'єктами господарювання на курортній
території Білгород-Дністровського
району". Також, відповідним рішенням
було затверджено ставку орендної плати
за користування, на умовах оренди,
земельними ділянками під закладами
відпочинку Білгород-Дністровського
району, що становила 2,66 грн. за один
метр квадратний площі. На підставі
затвердженої ставки було обраховано
розмір орендної плати за земельну
ділянку за договором. Дане рішення у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 144
Конституції України, є обов'язковим до
виконання на відповідній території.
Крім того, при визначенні розміру
орендної плати сторонами договору було
дотримано норми ст. 21 Закону України
«Про оренду землі». Так, орендна плата
за землю -це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди.

17.09.2014р. від відповідача (Товариства з
обмеженою відповідальністю „Крафт")
надійшло клопотання про продовження
строку розгляду спору на п'ятнадцять
днів.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 13.11.2014р. було продовжено
строк вирішення спору по справі
№916/2829/14 до 02.12.2014р., в порядку ст.69 ГПК
України.

28.10.14р. від відповідача надійшли
письмові пояснення(вх.№28288/14 від
28.10.14р.), а також 13.11.14р. надійшли
додаткові письмові пояснення(вх.№30029/14
від 13.11.14р.).

Прокурор підтримує позовні вимоги у
повному обсязі, та просить суд визнати
незаконним та скасувати розпорядження
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації від 23.11.2007р. №
2061/2007, а також визнати недійсним
договір оренди земельної ділянки
площею 0,35га, в тому числі 0,0208га, під
забудовою, 0,3292га пісків із земель, що
знаходились в користуванні СВК
«Чорноморський», яка знаходиться на
території Будацької коси, за межами
населеного пункту біля села Курортне,
Білгород-Дністровського району
Одеської області, укладений 26.11.2007р. між
Білгород-Дністровською районною
державною адміністрацією та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Крафт" для
обслуговування та реконструкції
будівель і споруд закладу відпочинку
„Крафт" строком на 49 років,
зареєстрований у
Білгород-Дністровському районному
відділі ДП «ЦДЗК» Одеської
регіональної філії, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2007
за № 38.

Одеська обласна державна
адміністрація в судові засідання не
з'являвся, письмові пояснення по справі
не надав.

Відповідач Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
вважає позовні вимоги безпідставними
та такими, що не підлягають
задоволенню, проти позову заперечує, та
просить суд застосувати позовну
давність до позовних вимог, та у позові
відмовити, з підстав викладених у
відзиві на позов(вх.№20388/14 від 06.08.2014р.).
Так в обґрунтування відзиву зазначає
про те, що розпорядженням
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації від 23.11.2007р.
№2061/2007 Товариству з обмеженою
відповідальністю „Крафт" надано
земельну ділянку площею 0,35га, яка
розташована на території Будацької
коси,біля села Курортне,
Білгород-Дністровського району,
Одеської області, за межами населених
пунктів, у довгострокову оренду
строком на 49 років для обслуговування
та реконструкції будівель і споруд
закладу відпочинку «Крафт».У
відповідності до ст. 116 Земельного
кодексу України (в редакції 2007 року)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації. Згідно ст.
124 зазначеного кодексу передача в
оренду земельних, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладання договору оренди
земельної ділянки. Таким чином
райдержадміністрація приймаючи
оскаржене розпорядження діяла в межах
повноважень та в порядку передбаченому
законодавством. Відповідно до п. 7 ст. 13
ЗУ «Про місцеві державні
адміністрації» до відання місцевих
державних адміністрацій у межах і
формах, визначених Конституцією і
законами України, належить вирішення
питань: використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля. Згідно п. 2
ст. 21 ЗУ «Про місцеві державні
адміністрації» розпоряджається
землями державної власності
відповідно до закону. Крім того, на
момент видання відповідного
розпорядження районна державна
адміністрація була наділена
повноваженнями щодо розпорядження
земельними ділянками державної
власності за межами населених пунктів,
в тому числі рекреаційного призначення
на підставі ст. 17 та п. 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України в
редакції 2007р. Так, відповідно до п. а) ст.
17 Земельного кодексу України (в
редакції 2007 року) до повноважень
місцевих державних адміністрацій у
галузі земельних відносин належить
розпорядження землями державної
власності в межах, визначеним цим
Кодексом. Згідно п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади. З огляду на
вищезазначене, розпорядження районної
державної адміністрації від 23.11.2007р. №
2061/2007 є правомірним. Щодо
безпідставності позовних вимог у
частині визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 26.11.2007р.,
то на підставі оскаржуваного
розпорядження між
Білгород-Дністровською районною
державною адміністрацією та ТОВ
„Крафт" 26.11.2007р. укладено договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,35га, для обслуговування та
реконструкції будівель і споруд
закладу відпочинку „Крафт", на
території Будацької коси, за межами
населеного пункту біля села Курортне,
Білгород-Дністровського району
Одеської області строком на 49 років.
Пунктом 2 розпорядження передбачено « 2.
Надати Товариству з обмеженою
відповідальністю „Крафт" земельну
ділянку площею 0,35га, розташовану на
території Будацької коси, біля села
Курортне, Білгород-Дністровського
району Одеської області, за межами
населених пунктів, у довгострокову
оренду строком на 49 років, для
обслуговування та реконструкції
будівель і споруд закладу відпочинку
„Крафт". Таким чином, укладання
договору було наслідком прийнятого
розпорядження і районна державна
адміністрація під час укладання
договору була належною стороною. Крім
того, в позовній заяві заступником
прокурора чітко не обґрунтовано та не
наведено доказів в чому саме полягає
порушення інтересів держави в особі
Одеської обласної державної
адміністрації укладенням
оскаржуваного договору. Також, на даний
час ТОВ „Крафт" є належним
користувачем земельної ділянки,
наданої йому за договором оренди,
виконує всі умови, передбачені
договором, вчасно, в повному обсязі
сплачує орендну плату та використовує
земельну ділянку за цільовим
призначенням. Таким чином, жодного
порушення інтересів держави внаслідок
укладання оскаржуваного договору не
відбулося. Крім того, якщо у
передбачених законом випадках з
позовом до суду звернувся прокурор, що
не є позивачем, то позовна давність
обчислюватиметься від дня, коли
порушення свого права або про особу,
яка його порушила, довідався або мав
довідатися саме позивач, а не прокурор.
Зазначені положення підтверджені
Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від
25.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів».
Одеська обласна адміністрація, в
інтересах якої подано позов, у
відповідності до ст. 33 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
здійснює контроль за діяльністю
райдержадміністрації, щомісячно
отримує копії розпоряджень прийнятих
головою, тому, про існування
оскаржуваного розпорядження їй стало
відомо ще в 2007році. Також, відповідно до
п.3.3.3 Розділу ІІІ Регламенту
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації,
затвердженого розпорядженням №194/2002
від 15.04.2002 року, районна державна
адміністрація надсилає обласній
державній адміністрації копії
розпоряджень голови
райдержадміністрації - не пізніше ніж у
тижневий термін. Таким чином, позивачу,
в інтересах якого подано позов, було
відомо про існування розпорядження ще
в 2007 році і протягом визначеного
законодавством строку позовної
давності він мав можливість
скористатися своїм правом звернутися
до суду або вжити інші заходи, тому
просить суд застосувати строк позовної
давності, та в позові відмовити.

Відповідач Товариство з обмеженою
відповідальністю „Крафт" вважає
позовні вимоги безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню,
проти позову заперечує, та просить суд
застосувати позовну давність до
позовних вимог, та у позові відмовити, з
підстав викладених у відзиві на
позов(вх.№20385/14 від 06.08.2014р.). Так в
обґрунтування відзиву зазначає про те,
що у позовній заяві заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора просить суд визнати
незаконним та скасувати розпорядження
Білгород-Дністровської районної
державної адміністрації від 23.11.2007р.
№2061/2007, визнати недійсним договору
оренди земельної ділянки площею 0,35 га,
яка знаходиться на території Будацької
коси, за межами населеного пункту біля
села Курортне, Білгород-Дністровського
району Одеської області, укладений
26.11.2007р. між Білгород-Дністровською
районною державною адміністрацією та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Крафт» для
обслуговування та реконструкції
будівель і споруд закладу відпочинку
«Крафт» строком на 49 років По перше,
прокуратура маніпулюючи
законодавством, зазначає в позові що
договір оренди був укладений
неналежною стороною -
Білгород-Дністровською районною
державною адміністрацією, хоча ч. 4. ст..
122 ЗК України (у редакції станом на
23.11.2007р.), передбачено, що саме обласні
державні адміністрації надають
земельні ділянки на їх території із
земель державної власності у постійне
користування юридичним особам у межах
міст обласного значення та за межами
населених пунктів для всіх потреб.
Відповідно до частини першої статті 92
ЗК України право постійного
користування земельною ділянкою - це
право володіння і користування
земельною ділянкою, яка перебуває у
державній або комунальній власності,
без встановлений строку. По друге,
права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають:
а)підприємства, установи та
організації, що належать до державної
та комунальної власності; б)громадські
організації інвалідів України, їх
підприємства (об'єднання), установи та
організації. ТОВ „Крафт" являється
приватним підприємством та не
претендує на права постійного
користування орендованою земельною
ділянкою. ТОВ „Крафт" орендувало
земельну ділянку на підставі ст. 93 ЗК
України у належної особи. У
відповідності до ст. 116 Земельного
кодексу України (в редакції 2007р.)
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування та державних
органів приватизації щодо земельних
ділянок, на яких розташовані об'єкти,
які підлягають приватизації. Згідно ст.
124 зазначеного кодексу передача в
оренду земельних, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладання договору оренди
земельної ділянки. Таким чином
райдержадміністрація приймаючи
оскаржене розпорядження діяла в межах
повноважень та в порядку передбаченому
законодавством. Крім того, на момент
видання відповідного розпорядження
районна державна адміністрація була
наділена повноваженнями щодо
розпорядження земельними ділянками
державної власності за межами
населених пунктів, в тому числі
рекреаційного призначення на підставі
ст. 17 та п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України в редакції
2007 р. Так, відповідно до п. а) ст. 17
Земельного кодексу України (в редакції
2007р.) до повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить розпорядження
землями державної власності в межах,
визначеним Земельним кодексом України.
З огляду на вищезазначене
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
23.11.2007р. №2061/2007 є правомірним. На
підставі оскаржуваного розпорядження
між Білгород-Дністровською районною
державною адміністрацією та ТОВ
„Крафт" 26.11.2007р. укладено договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,35га, для обслуговування та
реконструкції будівель і споруд
закладу відпочинку „Крафт", на
території Будацької коси, за межами
населеного пункту біля села Курортне,
Білгород-Дністровського району
Одеської області строком на 49 років.
Таким чином, укладання договору було
наслідком прийнятого розпорядження і
районна державна адміністрація під час
укладання договору була належною
стороною. Крім того, в позовній заяві
заступником прокурора чітко не
обґрунтовано та не наведено доказів в
чому саме полягає порушення інтересів
держави в особі Одеської обласної
державної адміністрації укладенням
оскаржуваного договору. Також, на даний
час ТОВ „Крафт" є належним
користувачем земельної ділянки,
наданої йому за договором оренди,
виконує всі умови, передбачені
договором, вчасно, в повному обсязі
сплачує орендну плату та використовує
земельну ділянку за цільовим
призначенням. Таким чином, жодного
порушення інтересів держави внаслідок
укладання оскаржуваного договору не
відбулося. Посилання прокурора на те,
що оспорюваними актами спричинено
державі і територіальній громаді
економічні збитки, що ці акти
перешкоджають здійсненню права
власності Держави на землю, що спірна
земельна ділянка нераціонально
використовується, а оточуючому
середовищу спричиняються збитки є лише
безпідставним твердженням, не
підтвердженим жодним доказом, а
навпаки, -спростованим матеріалами
справи. Порушень прав Держави щодо
розпорядження спірною земельною
ділянкою не вбачається, оскільки
земельна ділянка була і залишається в
державній власності, а оспорюваними
актами передана в користування на
правах оренди ТОВ „Крафт", за що
отримується в доход бюджету орендна
плата. Також зазначає про те, що
позивачу, в інтересах якого подано
позов, було відомо про існування
розпорядження ще в 2007 році і протягом
визначеного законодавством строку
позовної давності він мав можливість
скористатися своїм правом звернутися
до суду або вжити інші заходи, тому
просить суд застосувати строк позовної
давності, та в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

Білгород-Дністровською міжрайонною
прокуратурою проведено перевірку
додержання органами виконавчої влади
та місцевого самоврядування вимог
законодавства при наданні у
користування земельних ділянок на
території міста
Білгород-Дністровського та
Білгород-Дністровського району.

Перевіркою встановлено, що
розпорядженням Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
23.11.2007р. №2061/2007 Товариству з обмеженою
відповідальністю „Крафт" було надано
земельну ділянку площею 0,35га,
розташовану на території Будацької
коси, біля села Курортне,
Білгород-Дністровського району,
Одеської області, за межами населених
пунктів, у довгострокову оренду
строком на 49 років для обслуговування
та реконструкції будівель і споруд
закладу відпочинку «Крафт».

На підставі зазначеного розпорядження
між Білгород-Дністровською районною
державною адміністрацією та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Крафт" 26.11.2007р. було
укладено договір оренди земельної
ділянки загальною площею 0,35га, в тому
числі 0,0208га, під забудовою, 0,3292га
пісків із земель, що знаходились в
користуванні СВК «Чорноморський» для
обслуговування та реконструкції
будівель і споруд закладу відпочинку
«Крафт», на території Будацької коси,
за межами населеного пункту біля села
Курортне, Білгород-Дністровського
району Одеської області строком на 49
років, зареєстрований у
Білгород-Дністровському районному
відділі ДП «ЦДЗК» Одеської
регіональної філії, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2007
за № 38.

В обґрунтування позову прокурор
зазначає про те, що даний договір
оренди підлягає визнанню недійсним,
оскільки, як вбачається зі змісту
преамбули до договору оренди земельної
ділянки, всупереч нормам ЗК України,
цей договір оренди земельної ділянки
був укладений неналежною стороною -
Білгород-Дністровською районною
державною адміністрацією, хоча ч. 4 ст.
122 ЗК України (у редакції станом на
23.11.2007р.), передбачено, що саме обласні
державні адміністрації володіють
компетенцією розпоряджатися землями, з
приводу яких укладено договір.

Разом з тим, перевіркою встановлено, що
нормативна грошова оцінка на час
розпорядження земельною ділянкою в
порушення зазначених приписів
законодавства не проводилась.

Виходячи з вищезазначеного, заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Одеської обласної державної
адміністрації договір просить суд
визнати незаконним та скасувати
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
23.11.2007 № 2061/2007, як незаконне, внаслідок
ухвалення без належних повноважень, а
також визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 0,35га, в тому
числі 0,0208га, під забудовою, 0,3292га
пісків із земель, що знаходились в
користуванні СВК «Чорноморський», яка
знаходиться на території Будацької
коси, за межами населеного пункту біля
села Курортне, Білгород-Дністровського
району Одеської області, укладений
26.11.2007р. між Білгород-Дністровською
районною державною адміністрацією та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Крафт" для
обслуговування та реконструкції
будівель і споруд закладу відпочинку
„Крафт" строком на 49 років,
зареєстрований у
Білгород-Дністровському районному
відділі ДП «ЦДЗК» Одеської
регіональної філії, про що у Державному
реєстрі земель вчинено запис від 26.11.2007
за № 38.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов висновків, що заявлені
Заступником Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Одеської обласної
державної адміністрації позовні
вимоги є неправомірними, такими, що не
відповідають дійсним обставинам
справи з огляду на наступні положення
законодавства.

Частинами 1, 2 ст.124 Конституції України
передбачено, що правосуддя в Україні
здійснюється виключно судами,
делегування функцій судів, а також
привласнення цих функцій іншими
органами чи посадовими особами не
допускається, та юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Згідно з частинами 1, 2, 5 ст.55
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом. Кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Кожен має
право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною першою статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною першою статті 203 Цивільного
кодексу України, у редакції Закону
України від 16.01.2003 № 435-IV, яка діяла на
момент укладення Договору від 26.11.2007р.,
передбачено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Пунктом "в" частини третьої статті 152
Земельного кодексу України
передбачений захист прав на земельні
ділянки шляхом визнання угоди
недійсною.

Для правильного вирішення спору про
визнання недійсним договору оренди
суттєве значення має з'ясування
правового режиму спірної земельної
ділянки та дотримання сторонами
порядку передачі її в оренду згідно з
вимогами статей 84, 118, 123, 124 ЗК України з
урахуванням необхідності у певних
випадках дотримання порядку її
вилучення (пункт 2.24 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" від 17.05.2011р. №6).

Частиною першою статті 116 Земельного
кодексу України, у редакції, що діяла на
момент укладення Договору від 26.11.2007р.,
встановлено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 122 Земельного
кодексу України, у редакції, що діяла на
момент укладення Договору від 26.11.2007р.
передбачено, що районні державні
адміністрації на їх території надають
земельні ділянки із земель державної
власності у постійне користування
юридичним особам у межах сіл, селищ,
міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для: а) сільськогосподарського
використання; б) ведення водного
господарства, крім випадків,
передбачених частиною сьомою цієї
статті; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), крім
випадків, визначених частиною сьомою
цієї статті.

Частиною четвертою статті 122
Земельного кодексу України, у редакції,
що діяла на момент укладення Договору
від 26.11.2007р. передбачено, що Обласні
державні адміністрації надають
земельні ділянки на їх території із
земель державної власності у постійне
користування юридичним особам у межах
міст обласного значення та за межами
населених пунктів для всіх потреб, крім
випадків, визначених частинами
третьою, сьомою цієї статті.

Відповідно до частин першої, третьої
статті 124 Земельного кодексу України, у
редакції, що діяла на момент укладення
Договору від 26.11.2007р., передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки. Передача в оренду
земельних ділянок громадянам і
юридичним особам із зміною їх
цільового призначення та із земель
запасу під забудову здійснюється за
проектами відведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 7 ст. 13 ЗУ «Про місцеві
державні адміністрації» до відання
місцевих державних адміністрацій у
межах і формах, визначених
Конституцією і законами України,
належить вирішення питань:
використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля.

Згідно п. 2 ст. 21 ЗУ «Про місцеві
державні адміністрації»
розпоряджається землями державної
власності відповідно до закону.

Крім того, на момент видання
відповідного розпорядження районна
державна адміністрація була наділена
повноваженнями щодо розпорядження
земельними ділянками державної
власності за межами населених пунктів,
в тому числі рекреаційного призначення
на підставі ст. 17 та п. 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України в
редакції 2007р. Так, відповідно до п. а) ст.
17 Земельного кодексу України (в
редакції 2007 року) до повноважень
місцевих державних адміністрацій у
галузі земельних відносин належить
розпорядження землями державної
власності в межах, визначеним цим
Кодексом. Згідно п.12 Перехідних
положень Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

З огляду на вищезазначене,
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
23.11.2007р. № 2061/2007 є правомірним.

Судом встановлено, що Договір від
26.11.2007р. укладено на підставі
розпорядження Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації від
23.11.2007р. № 2061/2007, яким затверджено
Товариству з обмеженою
відповідальністю „Крафт" технічну
документацію із землеустрою щодо
складання договору оренди земельної
ділянки, надано Товариству з обмеженою
відповідальністю „Крафт" земельну
ділянку площею 0,35га, розташовану на
території Будацької коси, за межами
населеного пункту біля села Курортне,
Білгород-Дністровського району
Одеської області, у довгострокову
оренду терміном на 49 років, для
обслуговування та реконструкції
будівель і споруд закладу відпочинку
„Крафт".

Отже, сторонами Договору від 26.11.2007р.
дотримано порядок передачі в оренду
земельної ділянки, передбачений
частиною першою статті 116, частинами
першою, шостою статті 123, частинами
першою, третьою статті 124 Земельного
кодексу України, у редакції, що діяла на
момент його укладення.

Частинами першою, другою статті 15
Закону України "Про оренду землі" від
06.10.1998р. №161-XIV, у редакції, яка діяла на
момент укладення Договору від 26.11.2007р.,
передбачено, що істотними умовами
договору оренди землі, зокрема, є
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату. Відсутність у договорі
оренди землі цих істотних умов є
підставою для визнання договору
недійсним відповідно до закону.

Орендна плата за землю - це платіж, який
орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до Закону
України "Про плату за землю" (частини
перша, друга статті 21 Закону України
"Про оренду землі"). Тобто, законом
обмежено волевиявлення сторін лише
щодо встановлення строків внесення
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.

При цьому, річна орендна плата за
земельні ділянки, які перебувають у
державній або комунальній власності,
надходить до відповідних бюджетів,
розподіляється і використовується
відповідно до закону і не може бути
меншою за розмір земельного податку, що
встановлюється Законом України "Про
плату за землю", та перевищувати 10
відсотків їх нормативної грошової
оцінки. У разі визначення орендаря на
конкурентних засадах може бути
встановлений більший розмір орендної
плати (частини четверта статті 21 Закону
України "Про оренду землі").

Отже, вказані норми статті 21 Закону
України "Про оренду землі" не
встановлюють конкретний розмір
орендної плати, зокрема, й у
процентному співвідношенні до
нормативної грошової оцінки, а лише
фіксують його граничні межі, залишаючи
питання його визначення на розсуд
сторін.

Відповідно до частини першої статті 2,
статті 19 Закону України "Про плату за
землю" від 03.07.1992 № 2535-XII, у редакції
Закону України від 19.09.1996 № 378/96-ВР, який
діяв на момент укладення Договору від
26.11.2007р., плата за землю справляється у
вигляді земельного податку або
орендної плати, що визначається
залежно від грошової оцінки земель.
Розмір, умови і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за угодою сторін у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності). Тобто,
вказаними нормами визначення
конкретного розміру орендної плати
також віднесено до компетенції сторін
договору.

Судом встановлено, що відповідно до п.9
договору розмір орендної плати
становить 9310грн. за рік, що складає
456190грн. за весь строк оренди.

При цьому в описовій частині договору
зазначено, що договір укладений, крім
іншого, на підставі рішення
Білгород-Дністровської районної ради
№57-У від 19.10.2006р."Про затвердження
розміру орендної плати за користування
земельними ділянками на умовах оренди,
зайнятими під закладами відпочинку,
торгівельними об'єктами та іншими
об'єктами господарювання на курортній
території Білгород-Дністровського
району".

Також Білгород-Дністровською районною
державною адміністрацією були надані
письмові пояснення, про те, що
відповідним рішенням було затверджено
ставку орендної плати за користування,
на умовах оренди, земельними ділянками
під закладами відпочинку
Білгород-Дністровського району, що
становила 2,66грн. за один метр
квадратний площі. На підставі
затвердженої ставки було обраховано
розмір орендної плати за земельну
ділянку за договором.

Отже, сторонами Договору від 26.11.2007р.
дотримано вимоги частини першої
статті 15 Закону України "Про оренду
землі" щодо наявності в ньому таких
суттєвих умов, як розміру орендної
плати, індексації, форми платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату. А відтак, відсутні підстави
для визнання недійсним вказаного
договору відповідно до закону.

Частиною 2 ст.16 Закону України „Про
оренду землі" передбачено, що укладення
договору оренди земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону.

Таким чином, укладання договору було
наслідком прийнятого розпорядження і
районна державна адміністрація під час
укладання договору була належною
стороною.

Прокурором не доведено порушення
інтересів держави та необхідність їх
захисту у зв'язку із укладенням
Договору від 26.11.2007р., та дотримання
справедливої рівноваги між інтересами
суспільства та правами власника у
випадку визнання вказаного договору
недійсним, оскільки ТОВ „Крафт" є
належним користувачем земельної
ділянки, наданої йому за договором
оренди, виконує всі умови, передбачені
договором, вчасно, в повному обсязі
сплачує орендну плату та використовує
земельну ділянку за цільовим
призначенням.

Відповідачі Білгород-Дністровська
районна державна адміністрація та
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Крафт" у відзивах на
позов просять суд застосувати строк
позовної давності, та в позові
відмовити.

Судом заяви відповідачів, щодо
застосування позовної давності не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

За змістом частини першої статті 261
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується лише за
наявності порушення права особи. Отже,
перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості (пункт
2.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів" від 29.05.2013р. №10).

Оскільки, судом встановлено, що право
або охоронюваний законом інтерес
позивача не порушені, положення статей
256, 257, частини першої статті 261
Цивільного кодексу України щодо
позовної давності не застосовуються.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

За таких обставин, суд відмовляє
Заступнику Білгород-Дністровського
міжрайонного прокурора в інтересах
держави в особі Одеської обласної
державної адміністрації у задоволенні
позову, оскільки позовні вимоги не
обґрунтовані, та матеріалами справи не
підтверджені.

Згідно ст.49 ГПК України судовий збір за
розгляд судом двох немайнових вимог в
сумі 2436грн. відповідно до п.4.6.
Постанови Пленуму ВГСУ №7 від 21.02.2013р.
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
підлягає стягненню з Одеської обласної
державної адміністрації до державного
бюджету України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44,49,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити.

2. Стягнути з Одеської обласної
державної адміністрації (65032, м. Одеса,
проспект Шевченка,4, код 00022585) користь
Державного бюджету України (р/р
3008, одержувач ГУ ДКСУ в Одеській
області, , банк
одержувача ГУ ДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, код бюджетної класифікації
22030001, символ звітності 206) витрати по
сплаті судового збору у розмірі 2436(дві
тисячі чотириста тридцять шість)грн.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 08.12.2014р.

.

Суддя
С.Ф. Гут