м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАРЄВ"
до: товариства з обмеженою
відповідальністю "ЯППІ ТРЕЙДИНГ"
про: стягнення 7 410,48 грн.
Суддя: Шкурдова
від позивача: Чех О.Я. - пред. по дов.
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛАРЄВ" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "ЯППІ ТРЕЙДІНГ" про
стягнення 7 410,48 грн.
В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначає, що ним на підставі
укладеного з відповідачем Договору
поставлено відповідачу товар, який
останнім в повному обсязі оплачено не
було, внаслідок чого у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованість в розмірі 5 999,95 грн. У
зв'язку з невиконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором
позивачем нараховану відповідачу
інфляційні втрати в розмірі 622,38 грн. та
3 % річних в розмірі 87,45 грн на підставі
ст.625 ЦК України, а також на підставі
пеню в розмірі 700,70 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.11.14р. порушено провадження у
розгляду на 03.12.2014р.
У судове засідання 03.12.2014р. представник
позивача з'явився та надав пояснення по
справі.
Представник відповідача у судове
засідання 03.12.14р. не з'явився, про час та
місце розгляду справи був належним
В судовому засіданні 03.12.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
Враховуючи наявність доказів
належного повідомлення відповідача
про час і місце проведення судового
засідання, відсутність доказів
неможливості прибуття в судове
засідання представника відповідача,
достатність матеріалів для прийняття
рішення по суті, суд, відповідно до
приписів ст.75 Господарського
процесуального кодексу України,
розглядає справу за відсутності
представника відповідача за наявними в
справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2014р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Ларев»
(постачальник) та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Яппі-трейдинг" (покупець) укладено
Договір поставки №АА05186/3208 від 16.05.2014р.
(далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору
постачальник зобов'язався постачати і
передавати покупцю певний товар у
власність, а покупець зобов'язався
прийняти та реалізувати цей товар, а
також своєчасно здійснювати його
оплату на умовах цього Договору.

Згідно з п.1.2. Договору товар
поставляється в асортименті та за
цінами визначеними в прайс-листі
постачальника. Кількість товару та
асортимент конкретної партії
вказується у замовленні, узгодженому
сторонами у встановленому цим
договором порядку.

Відповідно до п.6.4. Договору оплата
здійснюється протягом 21 календарного
дня з моменту підписання сторонами
видаткової накладної.

Згідно з п.10.1. Договору цей договір
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 31.12.2017р.

Судом встановлено, що позивачем
поставлено відповідачу товар згідно
умов Договору на суму 17 856,13 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №5692 від 28.05.2014р. на суму 1 849,39
грн., №5875 від 04.06.2014р. на суму 583,00 грн.,
№6149 від 11.06.2014р. на суму 877,46 грн, №6489 від
25.06.2014р. на суму 2716,67 грн, №6857 від 09.07.2014р.
на суму 2 829,66 грн, №7030 від 16.07.2014р. на
суму 436,75 грн., №7029 від 16.07.2014р. на суму
436,75 грн, №7395 від 30.07.2014р. на суму 1 733,55
грн., №7394 від 30.07.2014р. на суму 1 645,89 грн,
№7718 від 13.08.2014р. на суму 1 703,17 грн, №7719
від 13.08.2014р. на суму 384,27 грн., №7720 від
13.08.2014р. на суму 378,29 грн, №7031 від 16.07.2014р.
на суму 1 009,17 грн, №7396 від 30.07.20114р. на
суму 1272,11 грн., копії яких долучені до
матеріалів справи.

Відповідачем в оплату поставленого
позивачем товару перераховано 11 856,18
грн, а саме 29.10.14р. відповідачем
сплачено 2 000,00 грн., 10.10.14р. відповідачем
сплачено 1 000,00 грн., 28.07.2014р.
відповідачем сплачено 5546,33 грн., 07.07.2014р.
відповідачем сплачено 877,46 грн., 25.06.2014р.
відповідачем сплачено 2432,39 грн., що
підтверджується банківською випискою
з рахунку позивача, копію якої
долучено до матеріалів справи.

Враховуючи, що позивачем поставлено
відповідачу товар на суму 17 856,13 грн,
відповідачем сплачено 11 856,18 грн,
неоплаченим залишився товар на суму 5
999,95 грн.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідачем
зобов'язання по оплаті поставленого
позивачем товару у строк, встановлений
п.6.4. Договору в повному обсязі не
виконано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів того, що
на виконання умов договору ним були
повністю проведені розрахунки з
позивачем, у зв'язку з чим позовні
вимоги про стягнення з відповідача 5
999,95 грн підлягають задоволенню.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
грошового зобов'язання за Договором
позивач, просить суд стягнути з
відповідача інфляційні втрати в
розмірі 622,38 грн., проценти за
користування коштами в розмірі 87,45 грн
та пеню в розмірі 700,70 грн.

Частинами 1 та 2 ст. 612 Цивільного
кодексу України визначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. Боржник, який прострочив
виконання зобов'язання, відповідає
перед кредитором за завдані
простроченням збитки і за неможливість
виконання, що випадково настала після
прострочення.

Як визначено частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплату
боргу з урахування індексу інфляції та
трьох процентів річних, що є способом
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

Судом перевірено розрахунок позивачем
інфляційних втрат за період з 01.06.2014р.
по 31.10.2014р. та 3 % річних за період з
28.05.2014р. по 04.11.2014р. та встановлено, що
позивачем не вірно визначено періоди
нарахування інфляційних втрат та 3 %
річних, а саме без врахування строку
оплати товару, визначеному в п.6.4.
Договору.

Судом здійснено перерахунок
інфляційних втрат за інші періоди, в
межах періоду для нарахування
інфляційних втрат, визначеному
позивачем, з врахуванням п. 6.4. Договору.
За перерахунком суду розмір
інфляційних втрат склав 510,61 грн.

Судом встановлено, що позивач здійснив
розрахунок 3 % річних в межах періодів,
за які право на нарахування 3 % річних у
позивача відсутнє. Так, позивач
здійснив розрахунок 3 % річних з суми
боргу 1849,39 грн за період з 28.05.2014 по
03.06.2014р., однак, право на нарахування 3 %
річних з суми боргу 1849,39 грн у позивача
виникає з 19.06.2014р., оскільки товар на
суму 1 849,39 грн поставлений позивачем
згідно видатковою накладною №5692 від
28.05.2014р. мав бути оплачений
відповідачем, з врахуванням
визначеного в п.6.4. Договору строку
оплати, не пізніше 18.06.2014р. Аналогічно
за інші періоди.

Оскільки, позивачем нараховано 3 %
річних у межах періодів, за які право на
нарахування 3 % річних у позивача
відсутнє, позовні вимоги про стягнення
з відповідача 87,45 грн 3 % річних
задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача пеню в розмірі 700,70 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України
визначено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання (ч.1
ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пеня є
неустойкою, яка обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до п.8.2. Договору у випадку
порушення строків оплати, визначених
цим договором (п.6.4.), покупець сплачує
на користь постачальника пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, від суми
заборгованості, що діяла у період, за
який сплачується пеня, за кожен день
прострочення.

Судом перевірено розрахунок пені та
встановлено, що позивач здійснив
розрахунок пені в межах періодів, за
які право на нарахування пені у
позивача відсутнє. Так, позивач
здійснив розрахунок пені з суми боргу
1849,39 грн за період з 28.05.2014 по 03.06.2014р.,
однак, право на нарахування пені з суми
боргу 1849,39 грн у позивача виникає з
19.06.2014р., оскільки товар на суму 1 849,39 грн
поставлений позивачем згідно
видатковою накладною №5692 від 28.05.2014р.
мав бути оплачений відповідачем, з
врахуванням визначеного в п.6.4.
Договору строку оплати, не пізніше
18.06.2014р. Аналогічно за інші періоди.

Оскільки, позивачем нараховано пеню у
межах періодів, за які право на
нарахування пені у позивача відсутнє,
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 700,70 грн пені задоволенню
не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у
спорах, що виникають при виконанні
договорів судовий збір покладається
на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК
України, Господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Яппі трейдинг" (01021,
м.Київ, вул.Грушевського, буд.28/2, оф.43,
) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю "ЛАРЄВ"
(02094, м.Київ, вул. КРАКІВСЬКА, будинок 18-А,
) 5 999 (п'ять тисяч
дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн 95 коп -
основного боргу, 510 (п'ятсот десять)
грн 61 коп - інфляційних втрат та 1605
(тисячу шістсот п'ять) грн 13 коп - витрат
по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 05.12.2014.

Суддя
Л.М. Шкурдова