ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 р.
Справа № 914/4011/14

За позовом: Приватного акціонерного
товариства "Трускавецькурорт", м.
Трускавець Львівської області

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Трускавець
Львівської області

про стягнення 5 146, 67 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: Смук О.В.- представник

від відповідача: не з'явився

Зміст ст.22 ГПК України
представнику позивача роз'яснено.

Розглядається справа за позовом
Приватного акціонерного товариства
"Трускавецькурорт" до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
5 146, 67 грн.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 13.11.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду в судовому
засіданні на 01.12.2014 р.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
просив їх задоволити з підстав
викладених в позовній заяві та усних
поясненнях, наданих в судовому
засіданні. Також представником
позивача було подано заяву про
зменшення розміру позовних вимог, яку
суд прийняв до розгляду, в якій він
просить позовні вимоги в частині
стягнення заборгованості по орендній
платі у розмірі 3 431, 11 грн. припинити, у
зв'язку із сплатою відповідачем
заборгованості та стягнути з
відповідача штраф у розмірі 1 715, 56 грн.

Вказану заяву суд не може розглядати як
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, оскільки згідно з прохальною
частиною вказаної заяви загальний
розмір позовних вимог не змінився й
позивач лише просить припинити
провадження в частині позовних вимог в
розмірі 3 431, 11 грн., у зв'язку з їх
погашенням.

Відповідач вимог суду, зазначених в
ухвалі про порушення справи не виконав,
витребуваних доказів не подав, явку
свого представника в судове засідання
не забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про час та місце розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, отриманим відповідачем
17.11.2014 року.

За таких обставин суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
матеріалами, яких достатньо для
вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи в порядку
ст. 75 ГПК України, суд встановив
наступне:

Приватне акціонерне товариство
"Трускавецькурорт" (надалі - позивач)
звернулося в Господарський суд
Львівської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(надалі - відповідач) про стягнення 5
146, 67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що 01.01.2014 р. між
Закритим акціонерним товариством
(Закрите акціонерне товариство
лікувально оздоровчих закладів
"Трускавецькурорт" перейменоване у
Приватне акціонерне товариство
"Трускавецькурорт" згідно з рішенням
загальних зборів акціонерів - протокол
від 04.04.2014 р. № 1) (орендодавцем) та ФОП
ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір
оренди нежитлового приміщення № 199-01
(надалі - договір).

Відповідно до п.1.1 договору, з метою
підвищення ефективності використання
майна орендодавець зобов'язується
передати, а орендар прийняти в строкове
платне користування нерухоме майно:
нежитлове приміщення загальною площею
9, 30 кв.м. вартістю 12 176, 77 грн.,
розміщене у філії ЗАТ
"Трускавецькурорт" "Бол Медичний центр
№ 2" на 1 поверсі, згідно з поверховим
планом, за адресою АДРЕСА_1 та нежитлове
приміщення загальною площею 5, 58 кв.м.
вартістю 17 306, 06 грн., розміщене у філії
ЗАТ "Трускавецькурорт" "Бол Медичний
центр № 2" на 3 поверсі, згідно з
поверховим планом, за адресою АДРЕСА_1
для здійснення роздрібної торгівлі
спортивним одягом та білизною.

На виконання умов договору, позивач
передав відповідачу зазначене майно
згідно з актом приймання-передання
майна від 01.01.2014 р.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що
договір укладено терміном на 1 рік, що
діє з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року включно.
Однак, відповідно до п. 1.4 додаткової
угоди від 01.06.2014 р. № 038-09 до договору
оренди № 099-01 від 01.01.2014 р. цей договір
укладено стороком на 6 місяців 9 днів, що
діє з 01.01.2014 р. до 09.07.2014 р.

Відповідно до п. 2.2 договору плата за
користування майном визначається на
підставі розмірів орендної плати,
затверджених Радою директорів ЗАТ
"Трускавецькурорт", і становить за
період з 01.01.2014 р. по 31.05.2014 р. (включно) - 2
827, 20 грн. за місяць, за період з 01.06.2014 р.
по 31.12.2014 р. (включно) - 2 976, 00 грн. за
місяць без ПДВ за місяць. На суму плати
за користування майном проводиться
нарахування ПДВ. У плату за
користування майном не входять витрати
орендодавця на оплату комунальних
послуг та інших експлуатаційних
витрат.

Згідно п. 1.1 додаткової угоди № 038-09 від
01.06.2014 р. до договору оренди № 099-01 від
01.01.2014 р., сторони домовилися пункт 2.2
договору викласти у такій редакції:
плата за користування майном
визначається на підставі розмірів
орендної плати, затверджених Радою
директорів ЗАТ "Трускавецькурорт", і
становить за період з 01.01.2014 р. по 28.02.2014
р. (включно) - 2 827, 20 грн. без ПДВ за
місяць, за період з 01.03.2014 р. по 30.04.2014 р.
(включно) - 2 120, 40 грн. без ПДВ за місяць,
за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р. (включно)
- 2 678, 40 грн. без ПДВ за місяць, за
період 01.06.2014 р. по 31.12.2014 р. (включно) - 2
142, 72 грн. без ПДВ за місяць. На суму
плати за користування майном
проводиться нарахування ПДВ. У плату за
користування майном не входять витрати
орендодавця на оплату комунальних
послуг та інших експлуатаційних
витрат.

На виконання своїх зобов'язань за
договором, позивач передав відповідачу
в оренду майно, що підтверджується
наявними в матеріалах справи актами
наданих послуг від 31.01.2014 р. № 88 на суму
3773, 62 грн., від 28.02.2014 р. № 521 на суму 3 773,
62 грн., від 31.03.2014 р. № 914 на суму 2 925, 46
грн., від 30.04.2014 р. № 1361 на суму 2 776, 79
грн., від 31.05.2014 р. № 1656 на суму 3 297, 72
грн., від 30.06.2014 р. № 2009 на суму 2 659, 37
грн., від 31.07.2014 р. № 2323 на суму 772, 10 грн.

У пункті 2.6 договору сторони погодили,
що орендар сплачує плату за
користування майном шляхом щомісячних
перерахувань грошових коштів на
поточний рахунок орендодавця з
урахуванням умов, встановлених п. 2.7
договору.

Відповідно до п. 2.7 договору, обов'язок
орендаря зі сплати плати за
користування майном виконується: за
перший та останній місяць користування
майном - шляхом авансової оплати за
кожен місяць у розмірі не менше розміру
плати за користування майном, вказаної
у п. 2.2 договору, протягом 3 банківський
днів з моменту отримання відповідного
рахунку (його факсокопії); за другий та
кожен наступний, крім останнього,
місяць користування майном - шляхом
щомісячної, до 10 числа поточного місяця
авансованої оплати в розмірі не менше
розміру плати за користування майном,
вказаної у п. 2.2 договору.

Згідно до п. 2.8 договору, орендар
оплачує орендодавцю витрати на
комунальні послуги та інші
експлуатаційні витрати відповідно до
розрахунку експлуатаційних витрат
шляхом перерахування орендодавцю суми
цих витрат окремо на підставі
виставленого орендодавцем рахунку
(його факсокопії):

1. якщо сума таких витрат визначена у
розрахунку експлуатаційних витрат за
перший та останній місяць користування
майном - протягом 3 банківських днів з
моменту отримання відповідного
рахунку; за другий та кожен наступний,
крім останнього, місяць користування
майном - до 10 числа поточного місяця;

2. якщо сума таких витрат визначається
згідно з показниками лічильників - до 10
числа наступного місяця.

Як вказує у позовній заяві позивач,
відповідач здійснив часткову оплату за
оренду майна в розмірі 16 425, 62 грн., що
підтверджується Довідкою про
надходження коштів по контрагенту ФОП
ОСОБА_1 по договору оренди від 01.01.2014 р.
№ 199-01 за період з 01.01.2014 р. по 22.09.2014 р.,
підписаною сторонами без зауважень та
застережень.

Враховуючи наведене, позивач
звертаючись до суду у позовній заяві
просить стягнути з відповідача
основний борг у розмірі 3 433, 11 грн. та
згідно з п. 5.5 договору 50 % штрафу у
розмірі 1 715, 56 грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають до часткового
задоволення виходячи із наступних
мотивів:

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно
до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Приписами ст. 283 ГК України визначено,
що за договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності. До відносин
оренди застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк та згідно із ст. 762
ЦК України, за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлено договором найму.

Як встановлено судом, на підставі
укладеного між сторонами договору
оренди від 01.01.2014 р. позивач передав
відповідачу нерухоме майно: нежитлове
приміщення загальною площею 9, 30 кв.м.
вартістю 12 176, 77 грн., розміщене у філії
ЗАТ "Трускавецькурорт" "Бол Медичний
центр № 2" на 1 поверсі, згідно з
поверховим планом за адресою АДРЕСА_1
та нежитлове приміщення загальною
площею 5, 58 кв.м. вартістю 17 306, 06 грн.,
розміщене у філії ЗАТ
"Трускавецькурорт" "Бол Медичний центр
№ 2" на 3 поверсі, за адресою АДРЕСА_1 для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно ст. 286 ГК України орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Строки внесення орендної
плати визначаються в договорі.

На виконання своїх зобов'язань позивач
передав відповідачу майно в оренду.
Орендна плата згідно актів наданих
послуг від 31.01.2014 р. № 88; від 8.02.2014 р. № 521;
від 31.03.2014 р. № 914; від 30.04.2014 р. № 1361; від
31.05.2014 р. № 1656; від 30.06.2014 р. № 2009; від
31.07.2014 р. № 2323 становить 19 978, 68 грн.

Із наявних матеріалів справи
вбачається, що відповідач свої
зобов'язання згідно договору належним
чином не виконав, оплати за оренду
приміщення в повному розмірі не
здійснив, оплативши лише суму в розмірі
16 547, 57 грн., (з урахуванням переплати
відповідача станом на 01.01.2014 р.),
внаслідок чого виникла заборгованість
в розмірі 3 431, 11 грн.

Однак, 01.12.2014 р. в судовому засіданні
представником позивача було подано
заяву, в якій він зазначає про
погашення відповідачем заборгованості
з орендної плати та експлуатаційних
витратах.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що в частині стягнення заборгованості
в розмірі 3 431, 11 грн. провадження у
справі слід припинити, оскільки
вказана заборгованість сплачена
відповідачем після подання позивачем
позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 Цивільного
кодексу України правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 5.5 договору, при
порушенні орендарем строків сплати
плати за користування майном та оплати
витрат на комунальні послуги та інші
експлуатаційні витрати орендар
сплачує орендодавцю 10 % річних від
простроченої суми за користування
чужими коштами, а також сплачує за
кожен факт порушення наступний штраф: -
50% від несплаченої суми за прострочення
здійснення відповідного платежу на
строк від 1 до 3 місяців включно; - 100 % від
несплаченої суми за прострочення
здійснення відповідного платежу на
строк понад 3 місяці.

Таким чином позовні вимоги про
стягнення 50 % штрафу в розмірі 1 715, 56
грн. є обґрунтованими та підлягають до
задоволення.

Враховуючи, що позивачем представлено
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження своїх позовних
вимог, а відповідачем не забезпечено
явку повноважного представника в
судове засідання, не подано доказів
оплати штрафу чи не заперечено позовні
вимоги, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги є обґрунтованими та
такими, що підлягають до часткового
задоволення в сумі 1 715, 56 грн.

Зважаючи на те, що спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача,
судовий збір, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається на нього
повністю.

З огляду на викладене, керуючись ст.
ст. 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_2
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Трускавецькурорт" (82200,
Львівська обл., м. Трускавець, вул. П.
Сагайдачного, буд. 26, корпус 28, ) 3 542, 56 грн. , з них:

- 1 715, 56 грн. - штрафу;

- 1 827, 00 грн. - судового збору.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 3 431, 11 грн. основного боргу -
припинити.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116
ГПК України.

Повне рішення складено 05.12.2014 року.

Суддя
Манюк П.Т.