ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 листопада 2014 р.
Справа № 918/269/14

Суддя Горплюк А.М. розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Продмаркет-Захід"

до відповідача Фізичної особи -
підприємця Стахнюка Олексія Ігоровича

про стягнення в сумі 30 949 грн. 59 коп.

В засіданні приймали участь:

Від позивача: Романович Р.В.
(довіреність №17 від 01.10.2014р.).

Від відповідача: Олійник Т.А.
(довіреність № 614 від 24.03.2014р.).

Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Продмаркет-Захід"
звернулося до господарського суду
Рівненської області з позовною заявою
до фізичної особи - підприємця Стахнюка
Олексія Ігоровича, в якому просить
стягнути з відповідача основний борг в
розмірі 25 912 грн. 29 коп., пеню в розмірі
862 грн. 22 коп., штраф в розмірі 3 794 грн. 49
коп., 3% річних в розмірі 198 грн. 95 коп.,
втрати від інфляції в розмірі 181 грн. 64
коп..

Ухвалою суду від 11.03.2014р. позовну заяву
прийнято до розгляду та порушено
провадження, справу призначено до
слухання на 25. 03.2014р..

В судовому засіданні 25.03.2014р.
оголошувалась перерва до 08.04.2014р..

Ухвалою суду від 08.04.2014р. розгляд справи
відкладено на 24.04.2014р..

За клопотанням позивача в порядку ст. 69
ГПК України ухвалою суду від 24.04.2014р.
продовжено строк розгляду справи на 15
днів, розгляд справи відкладено на
13.05.2014р.

В судовому засіданні 13. 05.2014р.
оголошувалась перерва до 15.05.2014р..

15.05.2012р. відповідач, через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду, подав відзив на
позов, в якому він заперечує проти
позовних вимог в повному обсязі
вказуючи, що підпис відповідача на
договорі поставки №ПМА - 3005 підроблено,
відповідач не укладав з позивачем
жодного договору й не вчиняв ніяких
дій, які б свідчили про визнання
вказаного договору.

В судовому засіданні 15. 05.2014р.
оголошувалась перерва до 19.05.2014р..

19.05.2014р. товариство з обмеженою
відповідальністю "Продмаркет-Захід",
через відділ канцелярії та
документального забезпечення суду,
подало клопотання, в якому просить
призначити судову почеркознавчу
експертизу та поставити перед
експертом наступне питання:

1) Чи виконано підпис в оригіналі
Договору поставки № ПМА - 3005 від 10.12.2012р.
від імені Покупця Стахнюка Олексія
Ігоровича (Стахнюк О.І.), саме Стахнюком
Олексієм Ігоровичем (Стахнюк О.І.)?

Ухвалою суду від 19.05.2014р. призначено
судову почеркознавчу експертизу,
проведення якої доручено Львівському
науково-дослідному інституту судових
експертиз. Перед судовим експертом
поставлені наступні питання:

1) Чи виконано підпис в оригіналі
Договору поставки № ПМА - 3005 від 10.12.2012р.
від імені Покупця Стахнюка Олексія
Ігоровича (Стахнюк О.І.), саме Стахнюком
Олексієм Ігоровичем (Стахнюк О.І.) чи
іншою особою?

2) Чи виконано напис "Стахнюк О.І." у
товарно-транспортних накладних №А1119263
від 29.11.2013р. (а.с. 14, 106), №А1203004 від 10.12.2013р.
(а.с. 67, 107) саме Стахнюком Олексієм
Ігоровичем чи іншою особою?

3) Чи виконано напис "Стахнюк" у
товаро-транспортній накладній №А1211008
від 11.12.2012р. (а.с. 105) саме Стахнюком
Олексієм Ігоровичем чи іншою особою?

Ухвалою суду від 19.05.2014р. провадження у
справі №918/269/14 було зупинено до
отримання висновку експерта.

10.11.2014р. до господарського суду
Рівненської області з Львівського
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшов висновок експерта
№3173 за результатами проведення
криміналістичної експертизи з
дослідження підписів за матеріалами
господарської справи №918/269/14.

Ухвалою суду від 12.11.2014р. провадження у
справі №918/269/14 було поновлено, справу
призначено до слухання в судовому
засіданні на 25.11.2014р..

В судовому засіданні 25.11.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав вказаних у
позовній заяві та письмових
поясненнях, представник відповідача
заперечив проти позовних вимог з
підстав вказаних у відзиві на позов.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що 10.12.2012 р.
товариство з обмеженою
відповідальністю «Продмаркет-Захід»
(надалі - постачальник) та фізична
особа-підприємець Стахнюк Олексій
Ігорович (надалі - покупець) уклали
договір поставки №ПМА-3005 (а.с. 129-130).
Відповідно до п.1.1. цього договору
постачальник зобов'язується поставити
і передати, а покупець зобов'язався
прийняти і оплатити товар на умовах
викладених в цьому договорі.

Згідно з п.2.2. договору ціна товару
встановлюється постачальником на
момент поставки:

2.2.1. у разі, якщо покупець подає
постачальникові усне замовлення, ціна
товару зазначається у відповідних
накладних, на підставі яких товар буде
передано покупцеві. При цьому, ціна
товару, зазначена у відповідній
накладній, вважається узгодженою
сторонами та не підлягає зміні. Відмова
покупця прийняти товар за ціною,
вказаною у накладній, з посиланням на
невідповідність ціни досягнутим
сторонами домовленостям, вважається
невиконанням покупцем договірних
зобов'язань;

2.2.2. у разі, якщо сторони визначають
ціну товару у відповідному додатку до
цього договору, ціна товару вважається
дійсною протягом дії такого належним
чином оформленого договору.

Відповідно до п.3.1. договору, товар
передається покупцю партіями на
підставі усного замовлення або додатку
до цього договору. Умови щодо предмету
поставки (товару), передбачені п.1.2.
цього договору, письмово закріплюються
у відповідній накладній або у додатку
до цього договору. Датою поставки
вважається дата фактичного передання
товару від постачальника покупцеві.
Дата поставки узгоджується сторонами
під час прийняття усного замовлення
або закріплюється у відповідному
додатку до цього договору (п.3.2.
договору).

Згідно з п. 3.3. договору, поставка
товару здійснюється транспортом
постачальника, за його рахунок, або, за
бажанням покупця, шляхом само вивозу зі
складу постачальника на умовах FCA
відповідно до правил «Інкотермс 2000» з
урахуванням того, що поставка
здійснюється в межах митної території
України. Місце та порядок поставки
узгоджується при прийнятті замовлення
або закріплюється у відповідному
додатку до договору. Покупець гарантує
правильність зазначення ним місця
поставки та забезпечує у місці
поставки наявність осіб, які
уповноважені приймати товар.
Відповідальність за неможливість
прийняти товар у місці, вказаному
покупцем, якщо таке місце вказане
помилково або у ньому відсутні особи,
уповноважені приймати товар,
покладається на покупця.

Передача товару покупцеві або
представнику покупця (особі,
уповноваженій покупцем приймати товар
за цим договором здійснюється:

на підставі отриманої від покупця
довіреності на одержання цінностей
вказаного зразку;

або на підставі укладеного сторонами
додатку до цього договору із
зазначенням в ньому даних про особу.

Покупець гарантує, що товар за цим
договором буде прийматися лише
уповноваженими на його прийняття
особами. Постачальник має право, але не
зобов'язаний, перевіряти справжність
паспортних даних особи, яка отримує
товар, її підпису та відбитку печатки
(штампу). У разі, якщо товар прийнято
особою, яка хоч і не мала права на
прийняття товару від постачальника,
але відповідно до останніх отриманих
від покупця документів, булла вказана
покупцем як уповноважена на прийняття
товару, поставка вважається виконаною
постачальником належним чином (п. 3.4.
договору).

У відповідності до п.3.5.договору, право
власності на товар, а також ризик
випадкового псування, знищення та
пошкодження товару, переходить до
покупця у момент фактичного
приймання-передання товару у місці
поставки. Факт приймання товару
покупцем засвідчується підписанням
ним накладної (-их) на поставлений
товар. З моменту підписання покупцем
відповідної накладної поставка
вважається належним чином виконаною
постачальником (п.3.6. договору).

Згідно з п. 4.4. договору, у всіх випадках
підписання покупцем накладної
засвідчує факт належного виконання
постачальником своїх зобов'язань зі
здійснення поставки. У такому разі,
претензії покупця щодо кількості та
якості поставленого товару
постачальником не приймаються і за
недоліки, виявлені після підписання
накладної (-их), постачальник
відповідальності не несе.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. договору,
оплата товару за згодою сторін у
національній валюті України - гривні у
спосіб, що не суперечить законодавству
України. Покупець зобов'язаний
оплатити товар протягом (але не
пізніше) 21 календарних днів з моменту
поставки.

Пунктом 8.1. договору визначено, що при
порушенні строків оплати товару,
встановлених п.6.2 договору, покупець
зобов'язаний сплатити на користь
постачальника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України, яка діяла в період
прострочення, від вартості
неоплаченого товару за кожний день
прострочення платежу. При порушенні
строку оплати товару на термін, що
перевищує 15 календарних днів від
терміну, зазначеного в п.6.2. даного
договору, покупець, крім пені, сплачує
постачальнику штраф у розмірі 10% суми
прострочення виконання зобов'язання,
але не менше 2 000 гривень (п.8.3.
договору).

Договір №ПМА-3005 від 10.12.2012р. підписаний
сторонами та скріплений відтиском
печатки товариства з обмеженою
відповідальністю «Продмаркет-Захід».

Заперечення відповідача про те, що
фізична особа-підприємець Стахнюк
Олексій Ігорович не перебував з
позивачем в договірних відносинах,
підписи у договорі №ПМА-3005 від 10.12.2012р.
підроблені, спростовані висновком
судового експерта № 3173 від 05.11.2014 р.
Львівського науково-дослідного
інституту судових експертиз (а.с. 235-237).

Відповідно до висновку судового
експерта підписи від імені Стахнюка
О.І., розташовані у графах: «Від
Покупця» та «Покупець», після
слова:»Керівник» в нижній частині
першого та другого аркушів договору
поставки №ПМА-3005 від 10 грудня 2012р., -
виконані самим Стахнюком Олексієм
Ігоровичем.

На виконання зазначеного Договору,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Продмаркет-Захід"
поставило, а фізична особа -
підприємець Стахнюк Олексій Ігорович
отримав товар на загальну суму 43 387 грн.
55 коп., що підтверджується
товарно-транспортною накладною №А1119263
від 29.11.2013р. (а.с. 161).

Із матеріалів справи вбачається, що
відповідач частково оплатив
заборгованість в розмірі 10 000 грн., а
також повернув частину товару на суму 7
475 грн. 26 коп. (а.с. 90, 91, 109).

30.01.2014р. позивач направив відповідачу
вимогу на погашення заборгованості
(а.с. 15, доказ направлення відповідачу
а.с. 17), в якій вимагав від відповідача
сплатити суму заборгованості. Дана
вимога залишена відповідачем без
задоволення та відповіді.

Таким чином, станом на час розгляду
справи в суді, за відповідачем перед
позивачем рахується заборгованість за
поставлений товар в сумі 25 912 грн. 29
коп..

На підставі п.п. 8.1., 8.3. договору, позивач
нарахував відповідачу пеню в розмірі 862
грн. 22 коп. (за період з 21.12.2013р. по
06.03.2014р.) та штраф в розмірі 3 794 грн. 49
коп.. Крім того, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК
України відповідачу нараховано 3%
річних у сумі 198 грн. 95 коп. (за період з
21.12.2013р. по 06.03.2014р.), а також втрати від
інфляції в розмірі 181 грн. 64 коп.
(розрахунок а.с. 7-10).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторні, встановивши обставини справи і
давши їм правову оцінку, господарський
суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частина 2 статті 530 ЦК України якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 526 ЦК України, що
кореспондується із статтею 193 ГК
України - зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України - боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст.692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Наявні матеріали справи свідчать, що
між сторонами існували господарські
відносини з поставки товару і позивач
поставляв відповідачу товар згідно
накладних, а відповідач приймав товар
та оплачував його.

Позивач, як на підставу своїх вимог,
посилається на те, що ним було
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 43 387 грн. 55 коп. згідно
накладної №А1119263 від 29.11.2013р.. Між тим,
за поставлений товар відповідач
розрахувався частково, що
підтверджується прибутковими касовими
ордерами від 17.01.2014р. та 22.01.2014р. на суму
10 000 грн. (а.с. 109). Крім того, відповідач
на підставі прибуткової накладної
№Пв-А370 від 24.12.2013р. та прибуткової
накладної №Пв-А117 від 28.02.2014р. повернув
частину товару на загальну суму 7 475
грн. 26 коп..

Згідно п. 5 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і
використаних довіреностей на
одержання цінностей, затвердженої
наказом Міністерства фінансів України
№99 від 16.05.1996р. у тих випадках, коли
бухгалтерський облік ведеться
безпосередньо керівником (власником),
довіреність на одержання цінностей
підписується керівником (власником)
самостійно.

Разом з тим, відзначається, що згідно
листа Міністерства фінансів України
№31-04200-30/23-7454/6784 від 29.08.2005р. довіреність
на отримання цінностей, яка є первинним
документом, що фіксує рішення
уповноваженої особи (керівника)
підприємства про уповноваження
конкретної фізичної особи одержати для
підприємства визначені перелік та
кількість цінностей. Тобто довіреність
не являється документом, що
підтверджує факт господарської
операції по передачі товару.

Відповідно до 2.13. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку керівником
підприємства, установи затверджується
перелік осіб, які мають право давати
дозвіл (підписувати первинні
документи) на здійснення
господарської операції, пов'язаної з
відпуском (витрачанням) грошових
коштів і документів,
товарно-матеріальних цінностей,
нематеріальних активів та іншого
майна.

Відпуск матеріальних цінностей без
довіреності є порушенням ведення
бухгалтерського обліку і тягне за
собою відповідальність, передбачену
Кодексом України про адміністративні
правопорушення, але не являється
запереченням факту передачі (поставки)
товарів.

У письмових поясненнях товариство з
обмеженою відповідальністю
"Продмаркет-Захід" зазначає, що товар
згідно накладної №А1119263 від 29.11.2013р.
доставлено покупцю за адресою м. Рівне,
вул. Коновальця, 7, магазин "Продукти" та
отримано представником відповідача.

З огляду на викладене, відсутність
довіреності, не спростовує факту
поставки позивачем товару відповідачу,
як і факту його отримання.

Також судом приймається до уваги те, що
наявні в матеріалах справи докази
свідчать про те, що до виникнення
спірних відносин сторони певний час
успішно співпрацювали - відповідач
придбавав у позивача товар і оплачував
його. Так, згідно товарно-транспортної
накладної №А1211008 від 11.12.2012р. було
здійснено поставку товару на загальну
суму 33 621 грн. 95 коп., згідно
товарно-транспортної накладної №А1203004
від 10.12.2013р. було здійснено поставку
товару на загальну суму 27 292 грн. 54 коп.,
зазначені товарно-транспортної
накладні були оплачені відповідачем у
повному обсязі (а.с. 89, 108,160,162).

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 25 912 грн. 29 коп.
заборгованості обґрунтовані,
стверджуються матеріалами справи, а
відтак підлягають задоволенню.

Крім того, у поданій позовній заяві
позивач просить стягнути з відповідача
також пеню, штраф, 3% річних та
інфляційні втрати.

При прийнятті рішення в цій частині суд
бере до уваги таке.

Частина 1 статті 546 ЦК України
передбачає, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

У відповідності до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.1. договору визначено, що при
порушенні строків оплати товару,
встановлених п.6.2 договору, покупець
зобов'язаний сплатити на користь
постачальника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України, яка діяла в період
прострочення, від вартості
неоплаченого товару за кожний день
прострочення платежу.

За умовами п.8.3. договору, при порушенні
строку оплати товару на термін, що
перевищує 15 календарних днів від
терміну, зазначеного в п.6.2. даного
договору, покупець, крім пені, сплачує
постачальнику штраф у розмірі 10% суми
прострочення виконання зобов'язання.
Така умова договору не суперечить
вищенаведеним нормам законодавства та
узгоджується із свободою договору,
встановленою ст.627 ЦК України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Суд погоджується з вірністю зробленого
позивачем розрахунку штрафних санкцій,
а відтак вимоги позивача про стягнення
з відповідача пені в розмірі 862 грн. 22
коп. нарахованої позивачем за період з
21.12.2013р. по 06.03.2014р. та 3 794 грн. 49 коп.
штрафу обґрунтовані, стверджується
матеріалами справи та підлягають
задоволенню.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Суд погоджується з вірністю зробленого
позивачем розрахунку 3% річних, а відтак
вимоги позивача про стягнення з
відповідача 198 грн. 95 коп. 3% річних.

При цьому, перевіривши здійснений
позивачем розрахунок втрати від
інфляції, суд вважає, що задоволенню
підлягає сума 51 грн. 82 коп.. У частині
стягнення з відповідача 129 грн. 82 коп. -
інфляційних втрат суд відмовляє.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача основного
боргу в розмірі 25 912 грн. 29 коп., пені в
розмірі 862 грн. 22 коп., штрафу в розмірі 3
794 грн. 49 коп., 3% річних в розмірі 198 грн. 95
коп., втрат від інфляції в розмірі 51 грн.
82 коп. стверджуються Договором та
іншими матеріалами справи і підлягають
задоволенню на підставі ст.ст. 11, 509, 526,
530, 546, 549, 625, 612, 629 ЦК України та ст.ст. 173,
193, 230, 232 ГК України.

На відповідача на підставі частини 2
статті 49 ГПК України покладаються
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827 грн. 00 коп..

Відповідно до частини 5 статті 49 ГПК
України, суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Ухвалою суду від 19.05.2014р. призначено
судову почеркознавчу експертизу,
витрати про проведення якої покладено
на товариство з обмеженою
відповідальністю «Продмаркет-Захід»
та фізичну особу-підприємця Стахнюка
Олексія Ігоровича в рівних частинах.

Вартість проведення експертизи
складає 3 552 грн. 00 коп. (а.с. 234), яка була
попередньо оплачена позивачем згідно
рахунку №913 від 02.09.2014р., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 10806 від 10.09.2014р. (а.с. 251).

На відповідача на підставі частини 5
статті 49 ГПК України покладаються
витрати по сплаті за проведення
експертиз в розмірі 3 552 грн. 00 коп..

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
Стахнюка Олексія Ігоровича (33005,
Рівненська область, м. Рівне, вул. Олени
Теліги, буд. 49, кв. 1, ідент. номер )
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Продмеркет-Захід"
(04112, м. Київ, вул. Гонти, 3А, ) - 25 912 грн. 29 коп. основного боргу,
862 грн. 22 коп. пені, 3 794 грн. 49 коп. штрафу,
198 грн. 95 коп. 3% річних та 51 грн. 82 коп.
втрат від інфляції.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця
Стахнюка Олексія Ігоровича (33005,
Рівненська область, м. Рівне, вул. Олени
Теліги, буд. 49, кв. 1, ідент. номер )
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Продмеркет-Захід"
(04112, м. Київ, вул. Гонти, 3А, ) - 3 552 грн. 00 коп. витрат по сплаті
за проведення судової почеркознавчої
експертизи та 1 827 грн. витрат по сплаті
судового збору.

4. В задоволенні позовних вимог в
частині стягнення 129 грн. 82 коп. втрат
від інфляції - відмовити.

5. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення підписане суддею "01" грудня
2014р.

Суддя
Горплюк А.М.