РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2014 р.
Справа № 906/1019/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Демянчук Ю.Г.

судді
Бучинська Г.Б. ,

судді
Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Лелех
І.Ю.

за участю представників сторін:

позивача - Бєлан М.Ф. довіреність від
01.09.2014 р.

відповідача - Чертков В.О. довіреність
від 01.12.2013 р., Шпаківська О.С.
довіреність від 04.11.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" на рішення
господарського суду Житомирської
області від 16.09.14 р. у справі №906/1019/14
(суддя Гансецький В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Світс Ленд" (м.Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд" (м.
Житомир)

про стягнення 86403,15 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом
про стягнення на свою користь з
відповідача 86403,15 грн., з яких 73986,53 грн.
боргу за отриманий товар згідно
договору поставки № П11-14 від 01.01.14р.,
4260,49 грн. пені, 757,48 грн. 3% річних та 7398,65
грн. штрафу.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 16.09.2014 року у
справі №906/1019/14 (суддя Гансецький В.П.)
задоволено позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Світс
Ленд". Підлягає до стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Світс Ленд" - 73986,53
грн. боргу за отриманий товар згідно
договору поставки № П11-14 від 01.01.14р.,
4260,49 грн. пені, 757,48 грн. 3% річних, 7398,65
грн. штрафу та 1827,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним судовим
рішенням, відповідач звернувся до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою у якій просить оскаржуване
рішення скасувати. Позов задоволити
частково стягнувши з відповідача 34064,64
грн. заборгованості за поставлений
товар, пропорційно річні та судовий
збір, відмовити в стягненні штрафу та
пені. В обґрунтування підстав для його
скасування посилається на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 10.10.2014 року
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження у складі
колегії: головуючий суддя Демянчук Ю.Г.,
суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин
А.Р. та призначено до розгляду на 06.11.2014
року.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
та доповненнях до нього заперечив
проти доводів та вимог скарги,
вказавши, що господарський суд
Житомирської області при винесенні
рішення правомірно застосував норми
матеріального та процесуального права,
повністю з'ясував обставини справи та
дослідив докази у справі, постановив
законне та обґрунтоване рішення, а тому
просить оскаржуване рішення залишити
без змін, а в задоволенні апеляційної
скарги відмовити.

Ухвалою суду від 06.11.2014 р. в порядку ст. 77
ГПК України, розгляд справи
відкладався.

На виконання вимог ухвали Рівненського
апеляційного господарського суду від
06.11.2014 р. року, позивач подав клопотання
про долучення документів до матеріалів
справи (вх. № 24997/14 та вх. № 24906/14 від
27.11.2014 р.), апелянтом в свою чергу подано
лист (вх. № 24998/14 від 27.11.2014 р.) та
пояснення (вх. № 24962/14 27.11.2014 р.).

В судове засідання прибули
представники скаржника та позивача,
які надали суду усні пояснення по суті
доводів та заперечень, викладених
відповідно в апеляційній скарзі, у
відзиві та доповреннях до нього.

В статті 99 ГПК України зазначено, що в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст. 101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача
в судовому засіданні, перевіривши
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково, з огляду на таке.

01.01.2014 року між ТОВ "Світс Ленд" (далі -
позивач/постачальник) та ТОВ
"Маркет-Трейд" (далі -
відповідач/покупець) було укладено
договір поставки № П11-14 (а.с.9-14) та
протокол узгодження розбіжностей до
даного договору (а.с.19).

За умовами п.1.1 вказаного договору, в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, постачальник зобов'язався
поставити (передати) покупцю
кондитерську продукцію (надалі -
іменується "товар"), а покупець в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, зобов'язався прийняти й
оплатити товар в обумовлені цим
договором строки.

Відповідно до п. 1.4 договору,
найменування, кількість, асортимент та
ціна товару погоджується додатково
шляхом підписання повноважними
представниками сторін специфікацій/
прайс - листів (Додаток №1) до цього
договору, що є його невід'ємною
частиною.

Згідно з п. 4.2 договору, покупець
зобов'язався сплатити постачальнику
загальну ціну партії товару протягом 28
календарних днів з моменту поставки
товару та оформлення накладної шляхом
переказу відповідних грошових коштів
на банківський рахунок постачальника.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили,
що датою перерахування вважається дата
зарахування коштів на поточний рахунок
постачальника.

Відповідно до протоколу від 01.01.2014р.
узгодження розбіжностей до договору
поставки №П11-14 від 01.01.14р. (а.с.19) сторони
погодили наступну редакцію п.9.3
договору поставки: "3а прострочення
платежу покупець сплачує
постачальнику, крім суми
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції та
трьох відсотків річних за весь час
прострочення, пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежу. За порушення
строку оплати понад 30 (тридцяти)
календарних днів, покупець сплачує
постачальнику штраф у розмірі 10% від
суми простроченого платежу."

В силу п. 13.1 даний договір вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та його
скріплення печатками сторін та діє до
31.12.2014 року, але у будь-якому випадку до
повного і належного виконання
сторонами взятих на себе зобов'язань за
цим договором. Останній підписаний
уповноваженими особами товариства з
обмеженою відповідальністю "Світс
Ленд" та товариства з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд" та
скріплений відбитками печаток сторін.

Отже, матеріали справи свідчать, що між
сторонами існували господарські
відносини щодо поставки товарів, що
підтверджується належними та
допустимими доказами.

Колегією суддів встановлено, що у січні
- березні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Світс
Ленд" здійснило поставку товару -
кондитерську продукцію Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" на загальну суму 108628,82
грн., що підтверджується видатковими
накладними: № 120 від 10.01.2014р., № 575 від
06.02.2014р., № 689 від 13.02.2014р., № 1043 від
27.02.2014р., № 1045 від 27.02.2014р., № 1215 від
06.03.2014р. (а.с.20-25).

Згідно даних позивача, відповідачем
згідно накладної № 746 від 31.03.2014р. було
повернуто товар на суму 72,60 грн. (а.с.26)
та частково оплачено отриманий товар в
загальній сумі 34569,69 грн. (а.с.2, 27-30).

При вирішенні спору по суті місцевим
судом взято до уваги розрахунки
позивача (а.с.6,53), довідку позивача
(а.с.51), підписаний сторонами акт звірки
взаєморозрахунків станом на 28.02.2014р.
(а.с.52), підписаний позивачем акт звірки
взаєморозрахунків станом на 31.07.2014р.
(а.с.55). Таким чином, внаслідок
неналежного виконання відповідачем
договірних зобов'язань, утворилась
заборгованість перед позивачем, яка
становить 73986,53 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи в квітні 2014 року позивачу були
надані маркетингові послуги на суму
26617,26 грн. Угодою про проведення
зустрічних однорідних грошових вимог
від 30.04.2014 р. сторони провели
зарахування заборгованості на суму
26617,26 грн. за договорами № 02/1/14 М про
надання послуг та договором поставки №
П11-14 від 01.01.2014 р.

В травні 2014 року також були надані
маркетингові послуги на суму 13308,63 грн.
Угодою про проведення зустрічних
однорідних грошових вимог від 31.05.2014 р.
сторони провели зарахування
заборгованості на суму 13308,63 грн. за
договорами № 02/1/14 М про надання послуг
та договором поставки № П11-14 від 01.01.2014
р.

Таким чином, станом на день подання
позову сума заборгованості
відповідача перед позивачем становила
34060,64 грн.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
передбачених статтею 11 цього Кодексу,
тобто, із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки;
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 175,
статті 193 Господарського кодексу
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку;
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. При цьому до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

За змістом статті 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Одностороння відмова від зобов'язання
чи одностороння зміна його умов не
допускаються, крім випадків,
передбачених договором чи законом,
зокрема, у випадках порушення
зобов'язання; такі випадки повинні
підтверджуватися належними доказами,
складеними та оформленими відповідно
до вимог законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 01.11.2014 р. Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" було направлено, а
позивачем 14.11.2014 р. отримано два
оригінали Податкових накладних № 3108
від 30.04.2014 р. та № 4131 від 31.05.2014 р. на
загальну суму 39925,89 грн. Отримані
первинні бухгалтерські документи
надали позивачу підставу для
проведення у бухгалтерському обліку
послуги, що були надані відповідачем, а
відтак проведення зарахування
зустрічних однорідних грошових вимог
на загальну суму 39925,89 грн.

В силу статті 601 ЦК України зобов'язання
припиняється зарахуванням зустрічних
однорідних вимог, строк виконання яких
настав, а також вимог, строк виконання
яких не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги.
Зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

На вимогу колегії суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
позивачем здійснено уточнений
перерахунок штрафних санкцій
нарахованих згідно договору поставки
№П11-14 від 01.01.2014 року, який після
перерахунку відповідно становить 2878,57
грн. пені, 539,26 грн. 3% річних, та штраф у
розмірі 10% від суми простроченого
платежу (34060,64 грн.) за порушення строку
оплати понад 30 календарних днів, що
складає 3406,06 грн. (а.с.203-204).

Подані позивачем розрахунки колегія
суддів визнає обгрунтованими.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги про стягнення пені та 3% річних
підлягають задоволенню частково у сумі
2878,57 грн. пені та 539,26 грн. 3% річних в
частині стягнення 1381,92 грн. пені та 218,22
грн. 3% річних слід відмовити.

Представник відповідача в судовому
засіданні посилаючись на обставини,
викладені у клопотанні від 27.11.2014 р. б/н
(вх. № 24996/14), просить суд зменшити
розмір штрафу заявленого позивачем.

Колегія суддів вважає за необхідне
зменшити розмір штрафу на 1703,03 грн.
тобто на 50%. У той час, колегія суддів
приймає до уваги те, що позивач проти
зменшення суми стягуваного штрафу до
1703,03 грн. не заперечував та
погоджується, що така сума є вірною та
відповідає засадам справедливості.

Щодо зменшення розміру штрафу
заявленого позивачем, колегія суддів
також враховує інтереси позивача та
ступінь виконання відповідачем
зобов'язання за договором, що на час
розгляду справи в суді апеляційної
інстанції складає 100%, що
підтверджується наданими позивачем
платіжними дорученнями про сплату
основного боргу в розмірі 34060,64 грн.
(а.с.206-214).

Однак, зазначений факт не є підставою
для припинення провадження в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в розмірі 34060,64 грн., оскільки
відповідач сплатив вказані кошти вже
після прийняття рішення по справі.

Разом з тим, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 103 ГПК
України, апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право скасувати рішення
повністю або частково і прийняти нове
рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.104 ГПК України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Оцінюючи вищевикладені обставини
справи, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд" на
рішення господарського суду
Житомирської області від 16.09.2014 р. у
даній справі слід задоволити частково,
а рішення господарського суду
Житомирської області від 16.09.2014 р. у
справі №906/1019/14 скасувати частково в
частині стягнутих сум боргу, пені, 3%
річних та штрафу.

Відповідно до приписів статті 49 ГПК
України здійснити перерозподіл
судових витрат.

Статтею105 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що за наслідками розгляду
апеляційної скарги апеляційний
господарський суд приймає постанову, у
якій, зокрема, зазначається про
новий розподіл судових витрат у разі
скасування чи зміни рішення.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" на рішення
господарського суду Житомирської
області від 16.09.2014 р. у справі № 906/1019/14
задоволити частково.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 16.09.2014 р. зі
справи №906/1019/14 скасувати частково в
частині стягнутих сум боргу, пені, 3%
річних та штрафу. Викласти резолютивну
частину в такій редакції:

"Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маркет-Трейд" (10003,
м.Житомир, вул.Домбровського 3,
ідентифікаційний код 32121992) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Світс Ленд" (02156,
м.Київ, Деснянський район,
вул.Братиславська 8, ідентифікаційний
код 30491141) - 34060,64 грн. боргу за отриманий
товар згідно договору поставки № П11-14
від 01.01.14р., 2878,57 грн. пені, 539,26 грн. 3%
річних, 1703,03 грн. штрафу та 828,54 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
першої інстанції.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Світс Ленд" (02156,
м.Київ, Деснянський район,
вул.Братиславська 8, ідентифікаційний
код 30491141) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Маркет-Трейд" (10003, м.Житомир,
вул.Домбровського 3, ідентифікаційний
код 32121992) 499,23 грн. судового збору за
розгляд справи в суді апеляційної
інстанції".

Доручити господарському суду
Житомирської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Справу № 906/1019/14 повернути до
господарського суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Демянчук Ю.Г.

Суддя
Бучинська Г.Б.

Суддя
Василишин А.Р.