ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 911/4037/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФТ ГРУП»;

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Старпласт»;

Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак»;

про стягнення 200 000,00 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Щербак О.В. (довіреність
б/н від 01.07.2014 р.);

від відповідача 1: Ковальчук-Відьмук
В.М. ( довіреність б/н б/д);

від відповідача 2: не з'явився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФТ ГРУП» (позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Старпласт»
(відповідач1) та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак»
(відповідач2) про стягнення
200 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 22.09.2014 року порушено
провадження у справі № 911/4037/14 та
призначено до розгляду на 21.10.2014 року.

20.10.2014 року до Господарського суду
Київської області надійшло клопотання
від представника відповідача 1 про
відкладення розгляду справи.

В судове засідання, яке відбулось 21.10.2014
року представники відповідачів не
з'явилися, відповідачі вимоги ухвали
Господарського суду Київської області
від 22.09.2014 року не виконали.

Позивачем подано до суду заяву від
21.10.2014 року про збільшення позовних
вимог на 200000 грн. у зв'язку з настанням
строку сплати чергового платежу, у
зв'язку з чим, просить стягнути з
відповідачів солідарно 400000 грн.
Розгляд справи відкладався до 11.11.2014
року.

10.11.2014 року відповідач1 надав суду
відзив на позов, в якому позовні вимоги
визнав на суму 200000 грн.

В судове засіданя 11.11.2014 року
представник відповідача2 не з'явився, у
зв'язку з чим, розгляд справи
відкладався до 18.11.2014 року. Також,
позивача та відповідача 1 було
зобов'язано провести звірку
заборгованості по Договору про
реструктуризацію заборгованості за
договором поставки № 130312 від
13.03.2012 року, укладеного між ТОВ «ФТ
ГРУП» та ТОВ «ЕЛКО ПАК» від 10.06.2014 року.

В судовому засіданні 18.11.2014 року
позивач подав заяву від 14.11.2014 року про
збільшення позовних вимог на 200000 грн., в
якій просить стягнути з відповідачів
всього 600000 грн. у зв'язку з настанням
строку сплати чергового платежу. Також,
в судовому засіданні позивач подав
заяву від 18.11.2014 року про зменшення
позовних вимог, в якій просить стягнути
з відповідачів солідарно 550000
грн. у зв'язку з частковою сплатою
відповідачем1 50000 грн.

Також, позивачем надано до мктеріалів
справи копію акту звірки розрахунків з
відповідачем1, за яким підтверджено
заборгованість в сумі 550000 грн.

У п. 17 інформаційного листа від 20.10.2006
року N 01-8/2351 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у
2005 році та в I півріччі 2006 року» Вищий
господарський суд України зазначив, що
відповідно до частини четвертої статті
22 ГПК позивач вправі до прийняття
рішення у справі, зокрема, зменшити
розмір позовних вимог. Під зменшенням
розміру позовних вимог слід розуміти
зміну (у бік зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, в тому числі ціни позову. Згідно
з частиною третьою статті 55 ГПК ціну
позову вказує позивач. Отже, у разі
зменшення позовних вимог, якщо його
прийнято господарським судом, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір. Питання щодо
повернення зайво сплаченої суми
державного мита у зв'язку із зменшенням
позовних вимог вирішується
господарським судом на загальних
підставах і в порядку, визначених
законодавством.

Оскільки, наведене позивачем зменшення
позовних вимог не суперечить чинному
законодавству та не порушує будь-чиїх
прав та охоронюваних законом
інтересів, судом було прийняте
зменшення позовних вимог, у зв'язку з
чим, нова сума позову складає 550000 грн.
боргу.

В судове засідання 18.11.2014 року
представник відповідача2 повторно не
з'явився, відзив на позов не надав, про
причини неявки суд не повідомив.

Оскільки, про поважні причини неявки в
судове засідання відповідача2 суд не
повідомлений; клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача2 не надходило, тому суд
вважає, що, у відповідності до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами, без участі
представника відповідача2, яких
достатньо для винесення рішення по
суті.

Згідно постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані докази,
господарський суд,-

встановив:

13.03.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФТ ГРУП» (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак»
(відповідач2) було укладено Договір
поставки №130312 (далі - Договір поставки).

Згідно з п. 1.1. Договору поставки,
позивач зобов'язувався передати, а
відповідач2 прийняти та оплатити
пакувальні матеріали.

На виконання умов Договору поставки,
позивачем було виготовлено та
поставлено відповідачу2 замовлений
товар (пакувальні матеріали), що
підтверджується видатковими
накладними та довіреностями, оригінали
яких оглянуті судом, копії долучені до
матеріалів справи. , що містять підписи
представників сторін, та скріплені
печатками, Позивачем було поставлено
Відповідачу-2 обумовлений Договором
Товар. Претензій щодо якості та
комплектності вищевказаного
поставленого Товару від відповідача2
не надходило, факт отримання товару
відповідачем2 не заперечено та не
спростовано.

Однак, відповідач2 в порушення умов
Договору поставки, своєчасно та в
повному обсязі не розрахувався за
поставлений товару, у зв'язку з чим, за
ним утворилась заборгованість в сумі 1
371 186,36 грн., щодо якої 10.06.2014 року між
позивачем та відповідачем2 було
укладено Договір про реструктуризацію
заборгованості за Договором поставки
(далі - Договір про реструктуризацію).

Згідно п. 1.2. Договору про
реструктуризацію, ТОВ «Елко Пак»
(відповідач2) визнало та підтвердило
існування заборгованості перед ТОВ «ФТ
ГРУП» (позивачем) за Договором поставки
у сумі 1 371 186,36 грн.

У п. 2.1. Договору про реструктуризацію
сторони погодили графік погашення
заборгованості за Договором поставки,
який передбачає сплату відповідачем2
до 30.06.2014 року 171186,36 грн., до 31.07.2014 року -
200000 грн, до 29.08.2014 року - 200000 грн., до
30.09.2014року 200000 грн., до 31.10.2014 року 200000
грн., до 28.11.2014 року - 200000 грн. та до 31.12.2014
року - 200000 грн.

Також, позивач зазначає, що 12.06.2014 року
між ним, відповідачем2 (боржником) та
ТОВ «Старпласт» (відповідачем1) було
укладено Договір поруки №120614 (далі -
Договір поруки).

Відповідно до умов Договору поруки, ТОВ
«Старпласт» (відповідач1) поручилося
перед позивачем за виконання
відповідачем2 грошових зобов'язань за
Договором поставки з урахуванням змін
та доповнень внесених Договором про
реструктуризацію.

Згідно з рішенням Господарського суду
м. Києва від 27.08.2014 року. у справі
№910/15011/14 з ТОВ «Елко Пак» та ТОВ
«Старпласт» було стягнуто на користь
ТОВ «ФТ ГРУП» солідарну заборгованість
за Договором поставки за період з 12.06.2014
року по 30.06.2014 року та за період з 01.07.2014
року по 31.07.2014 року у сумі 251 186,36 грн.

У розділі 4 Договору поруки сторони
погодили, що до пред'явлення вимоги
Поручителю, Кредитор повинен належно
пред'явити вимогу до Боржника. Якщо
боржник на протязі 2х робочих днів не
виконав або відмовився задовольнити
вимогу кредитора на пред'явлену вимогу
за Договором поставки, з урахуванням
Договору про реструктуризацію
заборгованості, то Кредитор може
пред'явити вимогу в обсязі,
передбаченому п. 2.1 Договору про
реструктуризацію, тобто згідно графіка
оплат, до Поручителя.

Відповідно до наведено в п. 2.1 Договору
про реструктуризацію графіку сплати,
за період з 01.08.2014 року по 29.08.2014 року
відповідач2 мав сплатити на користь
позивача черговий платіж в сумі 200000
грн., одна своєчасно та в повному обсязі
не виконав свій обов'язок. У зв'язку з
чим, позивач звертався до відповідача2,
як до боржника та відповідача1, як до
поручителя з відповідними вимогами про
сплату заборгованості в сумі 200000 грн.

Також, в ході розгляду спору позивач
збільшував позовні вимоги у зв'язку з
настанням строку сплати чергових
платежів, а саме за період до 30.09.2014 року
200000 грн. та до 31.10.2014 року 200000 грн., які
також не були сплачені відповідачем2.

Відповідно, заявлена сума до стягнення
з врахуванням заяв позивача про
збільшення позовних вимог складає 600000
грн.

Оскільки, поручителем було сплачено 50000
грн., позивач уточнив позовні вимоги і
просить стягнути всього 550000 грн. з
боржника та поручителя солідарно.

При цьому матеріали справи містять
докази пред'явлення позивачем у
встановленому Договором поруки
порядку вимоги як до Боржника, так і до
його Поручителя, зокрема, від 07.10.2014
року № 83/14 (до боржника) та від
09.10.2014 року № 85/14 (до поручителя) за два
періоди та від 31.10.2014 року №
93/14 (до боржника) та від 03.11.2014 року № 95/14
(до поручителя). Позивачем надано суду
докази поштового надіслання
відповідних вимог.

Щодо посилань відповідача1 на
відсутність доказів отримання ним
вимог, суд зазначає, що умови Договору
поруки вимагають факту надіслання, про
що позивач надав належні докази.

Оскільки, в позові не заявлено санкцій
за прострочення виконання грошового
зобов'язання, відсутня необхідність
для обрахування строку поштового
перебігу для визначення точної дати
отримання.

Оглядовим листом Вищий господарський
суд України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 року
«Про деякі питання практики
застосування господарськими судами
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» (далі -
лист ВГСУ) було роз'яснено наслідки
ігнорування боржником адресованої
йому поштової кореспонденції.

Так у пункті 3 вищевказаного листа ВГСУ
роз'яснив, що неотримання відповідачем
вимоги обумовленої виключно
ігноруванням листа останнім не може
бути доказом порушення позивачем
процедури звернення (постанова Вищого
господарського суду України від 04.07.2012
року №20/5007/121/11).

Умови Договору поруки не передбачають
у який строк поручителем повинна бути
виконана така вимога, а тому суд
приходить до висновку, що вимога
повинна була бути розглянута та
задоволена поручителем відповідно до
ст.ст. 530 (ч. 2), 554 та 555 Цивільного кодексу
України у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського
кодексу України, ст. 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання, зокрема,
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
законом або договором.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язань може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно зі ст. 553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя.

Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відтак, оскільки умовами Договору
поруки відповідальність поручителя не
обмежена певною сумою, позовні вимоги
про солідарне стягнення 550000 грн.
заборгованості з відповідачів, як з
боржника, який прострочив сплату
чергової частини боргу у встановлений
договором строк, та з його поручителя,
який не виконав пред'явлену вимогу
протягом 7 (семи) днів з часу її
отримання, у відповідності до статей 525,
526, 530, 554, 555 Цивільного кодексу України
та 193 Господарського кодексу України
визнаються судом обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми
чинного законодавства України, повно
та всебічно розглянувши матеріали
справи господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги (уточнені)
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Сума сплаченого позивачем судового
збору в загальному розмірі 12000 грн.,
виходячи з розміру задоволених
позовних вимог (550000 грн.) витрати по
сплаті судового збору в сумі 11000 грн.
покладаються на відповідачів
солідарно.

Щодо решти сплаченого позивачем
судового збору в сумі 1000 грн., згідно з
п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий
збір», відповідна сума підлягає
поверненню у вз'язку зі зменшенням
позовних вимог.

Зокрема, п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» передбачено, що сплачена
сума судового збору повертається,
зокрема, в разі зменшення розміру
позовних вимог або внесення судового
збору в більшому розмірі, ніж
встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Старпласт» (08363, Київська обл.,
Бориспільський район, село Сошників,
вул. Іванова, 3; ідентифікаційний код
39020134) та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Елко Пак» (58029, м.
Чернівці, п-т Незалежності, 129, код 33056469)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФТ Груп» (61047, м.
Харків, вул. Роганська, 117;
ідентифікаційний код 37575589) 550000 (п'ятсот
п'ятдесят тисяч) грн. заборгованості та
11000 (одинадцять тисяч) грн. витрат по
сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

3. Повернути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ФТ Груп»
(61047, м. Харків, вул. Роганська, 117;
ідентифікаційний код 37575589) з
Державного бюджету України 1000 (одну
тисячу) грн. судового збору.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 25.11.2014 р.

Суддя
Т.П. Карпечкін