номер провадження справи 10/115/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014
Справа № 905/3941/14-908/4290/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Азовзагальмаш", м.
Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рассвет", с.
Малоянисоль, Володарського р-ну,
Донецької області

про стягнення 791 598 грн. 76 коп.

Суддя: Алейникова Т.Г.

Представники сторін:

від позивача - Бережний Ю. В., на
підставі довіреності № 234/ЮРО-84 від
17.03.2014 р.;

від відповідача - не з'явився.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява
Публічного акціонерного товариства
"Азовзагальмаш", м. Маріуполь до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рассвет", с.
Малоянисоль, Володарського р-ну,
Донецької області про стягнення
заборгованості в розмірі 791 598 грн. 76
коп. за договором позики № 3 від 03.08.2012
р., яка складається з 669 127, 00 грн. - суми
заборгованості; 47 746, 34 грн. - процентів
відповідно до п. 6.1 Договору, 55 321, 00 грн. -
3% річних; 19 404, 42 грн. - інфляційні
витрати.

Відповідно до Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України № 30 від 26.11.2010р.,
протоколом автоматичного розподілу
справи між суддями від 23.10.2014 р., справу
905/3941/14 -908/4290/14 передано на розгляд судді
Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 24.10.2014
р. порушено провадження у справі №
905/3941/14 - 908/4290/14. Справі присвоєно номер
провадження 10/115/14, її розгляд
призначено на 12.11.2014 р.

Представник позивача в судовому
засіданні 24.11.2014 р. підтримав свої
вимоги викладені в позовній заяві.
Представник відповідача у судове
засідання 24.11.2014 р. не з'явився, відзив
на адресу суду не направив.

У відповідності до ст. 22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що
нез'явлення в судове засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу, є підставою для
відкладення розгляду справи в межах
строків, встановлених ст. 69 ГПК України.

У зв'язку із неявкою в судове засідання
представника відповідача, ненадання
відзиву на позовну заяву та для
отримання всіх необхідних документів
по справі, судом було відкладено
розгляд справи на 01.12.2014 р. о 11 год. 20 хв.

Статтею 64 ГПК України передбачено, що
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається учасникам спору за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином. Таким чином,
відповідач є повідомленим належним
чином, про час і місце розгляду справи
судом.

Згідно п. 3.6 Роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р.
№ 02-5/289 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" з
наступними змінами та доповненнями,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві. У випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Неявка відповідача не перешкоджала
вирішенню спору, у судовому засіданні
01.12.2014 р., розгляд справи був закінчений,
в судовому засіданні було оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

Справа розглянута в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами
та без застосування засобів технічної
фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

03.08.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством "Азовзагальмаш", м.
Маріуполь (позикодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Рассвет", с.
Малоянисоль, Володарського р-ну,
Донецької області (позичальник) було
укладено договір позики № 3.

Відповідно до п. 1.1 Договору
позикодавець (позивач) передає у
власність позичальнику (відповідачу)
грошові кошти в розмірі, встановленим
Договором, а позичальник
зобов'язується повернути їх
позикодавцю.

Відповідно до п. 2.3 Договору сума позики
становить 1 650 000, 00 грн. (один мільйон
шістсот п'ятдесят тисяч). За цим
Договором проценти не нараховуються та
не сплачуються (п. 2.2 Договору).

Позикодавець перераховує суму позики в
безготівковому порядку на поточний
рахунок позичальника (п.3.1 Договору).

У відповідності зі ст. 1046 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (позикодавець) передає у
власність іншій стороні (позичальнику)
кошти або інші речі, визначені родовими
ознаками, а позичальник зобов'язується
повернути позикодавцю таку ж суму
коштів (суму позики) або таку ж
чисельність речей того ж роду та такої
ж якості.

Договір позики вважається укладеним з
моменту передачі коштів або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно п.3.1 Договору позивач в
період з 03.08.2012 р. по 27.11.2012 р.
перерахував на користь позичальника
грошові кошти в сумі 1 650 000 грн.
наступними платіжними дорученнями з
призначенням платежу «перерахування
грошових коштів за договором
безпроцентної позики № 3 від 03.08.12 р. без
ПДВ»:

- № 503157 від 03.08.2012 р. на суму 30 000 грн.;

- № 503396 від 06.08.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 503897 від 08.08.2012 р. на суму 70 000 грн.;

- № 504113 від 09.08.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 504971 від 14.08.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 505763 від 17.08.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 506014 від 20.08.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 506289 від 21.08.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 506527 від 22.08.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 506883 від 27.08.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 507234 від 28.08.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 507839 від 30.08.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 508385 від 04.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 508530 від 05.09.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 509169 від 07.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 509476 від 10.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 509711 від 11.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 510063 від 12.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 510309 від 13.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 510840 від 17.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- №511371 від 18.09.2012 р. на суму 30 000 грн.;

- № 511703 від 20.09.2012 р. на суму 100 000 грн.;

- № 511979 від 21.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 512149 від 24.09.2012 р. на суму 50 000 грн.;

- № 523368 від 27.11.2012 р. на суму 20 000 грн.

У відповідності з п. 4.1 Договору
позичальник повинен повернути позику
позикодавцю до 30 червня 2013 р.

Таким чином, сума позики в розмірі 1 630
000,00 грн. (оскільки грошові кошти були
перераховані до 30.09.2012 р.) підлягала
поверненню в строк, встановлений п. 4.1
Договору, а саме - до 30.06.2013 р., а сума
позики в розмірі 20 000, 00 грн. (оскільки
грошові кошти були перераховані після
30.06.2013 г.) - в строк відповідно до ст. 1049
ЦК України, тобто протягом 30 днів з
моменту пред'явлення вимоги, тобто до
28.04.2014 р. (дата пред'явлення вимоги -
24.03.2014 р. + 4 дні поштового пробігу + 30
днів = 28.04.2014 р.).

20.06.2013 р. відповідачем були частково
повернуті грошові кошти в сумі 980 873, 00
грн., що підтверджується банківською
випискою ПАТ «ПУМБ» за 20.06.2013 р.

Таким чином, на час подання позову до
суду грошові кошти в розмірі 669 127, 00 грн.
позивачу не були повернуті, які
складаються з 1 650 000, 00 грн. (сума позики
за Договором), 980 873, 00 грн. (повернення
суми позики), 669 127, 00 грн. залишок
заборгованості.

Відповідно до п. 7.1 Договору цей Договір
набирає чинності з моменту підписання
(03.08.2012 р.) та діє до повного виконання
позичальником своїх обов'язків за
Договором.

24.03.2014 р. позивачем було направлено на
адресу відповідача вимогу вих. № 523/349
щодо повернення грошових коштів в
розмірі 669 127 грн.

Відповіді на зазначену вимогу отримано
не було, грошові кошти в сумі 669 127, 00 грн.
позивачу не були повернуті.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши
матеріали справи та заслухавши
пояснення представника позивача, суд
вважає за необхідне задовольнити
позовні вимоги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України договори та інші
правочини відносяться до підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 173 Господарського
Кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформації тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Згідно до частини другої статті 193
Господарського кодексу України,
порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до статті 216 Господарського
кодексу України за невиконання або
неналежне виконання господарських
зобов'язань чи порушення правил
здійснення господарської діяльності
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність.

Відповідно до статті 229 ГК України,
учасник господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитор) певну
дію (передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України в разі порушення
зобов'язання однією зі сторін договору
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом. Відповідно до
частини 1 статті 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Ст. 218 Господарського кодексу України
встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що при
простроченні повернення позики (її
частини) позичальник сплачує проценти
в розмірі облікової ставки НБУ,
виходячи з неповернутої суми за весь
період прострочення.

При розрахунку процентів відповідно до
п. 6.1 Договору позивач приймає в
розрахунок період з 19.06.2013 р. по 19.06.2014 р.
(дата подання позову), 365 днів, сума
процентів за зазначений період складає
47 746, 34 грн.

Частиною 1 статті 625 ЦК України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до частини другої статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем були нараховані 3 % річних в
розмірі 55 321, 00 грн., інфляційні втрати
складають 19 404, 42 грн.

Таким чином, на момент розгляду справи
по суті загальна сума позовних вимог
склала 791 598, 76 грн., яка складається з 669
127, 00 грн. - суми заборгованості; 47 746, 34
грн. - проценти відповідно до п. 6.1
Договору, 55 321, 00 грн. - 3% річних; 19 404, 42
грн. - інфляційні витрати.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У порушення зазначених норм закону та
умов Договору позики № 3 від 03.08.2012 р.
відповідач зобов'язання за вказаним
Договором належним чином не виконав, а
саме не сплатив необхідні кошти для
погашення заборгованості.

Наведені докази і доводи свідчать про
те, що відповідач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Рассвет»
в односторонньому порядку протиправно
відмовився від виконання взятих на
себе зобов'язань за умовами укладеного
договору позики № 3 від 03.08.2012 р. і не
бажає добровільно сплачувати борг.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
Договором позики № 3 від 03.08.2012 р.,
становить 791 598, 76 грн., яка складається з
669 127, 00 грн. - суми заборгованості; 47 746, 34
грн. - проценти відповідно до п. 6.1
Договору, 55 321, 00 грн. - 3% річних; 19 404, 42
грн. - інфляційні витрати.

Факт порушення відповідачем умов
договору позики № 3 від 03.08.2012 р., а також
факт заборгованості за договором,
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач в судове засідання двічі не
з'являвся, відзив на адресу суду не
направив. Про час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, викладені у справі
позивачем були підтверджені належними
доказами.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши надані докази та
врахувавши пояснення представника
позивача, суд задовольняє позов
Публічного акціонерного товариства
"Азовзагальмаш", м. Маріуполь до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рассвет" про
стягнення заборгованості в розмірі 791
598 грн. 76 коп. за договором позики № 3 від
03.08.2012 р., яка складається з 669 127, 00 грн. -
суми заборгованості; 47 746, 34 грн. -
процентів відповідно до п. 6.1 Договору,
55 321, 00 грн. - 3% річних; 19 404, 42 грн. -
інфляційних витрат.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» - судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подасться до суду; ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру встановлюється 2 % від ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір в розмірі 15831 (п'ятнадцять
тисяч вісімсот тридцять одна) грн. 96
коп. покладається повністю на
відповідача, внаслідок неправильних
дій якого виник спір у суді.

Повернути позивачу з Державного
бюджету України зайво сплачену суму
судового збору в розмірі 168, 04 грн.

Керуючись ст. 44, 49, 75, 82, 84, ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Азовзагальмаш", м. Маріуполь до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рассвет"
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рассвет» (87010, с.
Малоянисоль, Володарський район,
Донецька область, вул. Леніна, 45, , П/р № 4001 в КБ
«Приватбанк», м. Маріуполь, МФО 335429) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Азовзагальмаш» (87535, м.
Маріуполь, Донецька область, пл.
Машинобудівельників, 1, ,
П/р № 66 в АТ «Сбербанк Росії», м.
Маріуполь, МФО 320627) - 669 127 (шістсот
шістдесят дев'ять тисяч сто двадцять
сім) грн. 00 коп., суму заборгованості; 47
746 (сорок сім тисяч сімсот сорок шість)
грн. 34 коп. - проценти відповідно до п. 6.1
Договору, 55 321 (п'ятдесят п'ять тисяч
триста двадцять одна) грн. 00 коп. - 3%
річних, 19 404 (дев'ятнадцять тисяч
чотириста чотири) грн. 42 коп. -
інфляційних витрат та судовий збір в
розмірі 15831 (п'ятнадцять тисяч вісімсот
тридцять одна) грн. 96 коп.

Видати наказ.

Повернути позивачу з Державного
бюджету України зайво сплачену суму
судового збору в розмірі 168, 04 грн.

Суддя Т.Г.
Алейникова

Рішення підписане 04.12.2014 р.