ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2014 р.
Справа № 923/1508/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ємленінової З.І. при
секретарі Бєловій О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 м. Харків

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 м.
Херсон

про стягнення 960671грн.63 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - уповноважені особи
ОСОБА_3, ОСОБА_4

від відповідача - уповноважена особа
ОСОБА_5

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(позивач по справі) звернулася з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (відповідач) про стягнення
124686грн. 21коп. основного боргу, 6234грн.
31коп. збільшення ціни відповідно до
пункту 6.7 договору, 321689грн. 88коп. пені
за п. 8.3 договору, 12468грн. 62коп. за п. 8.5
договору, 16479грн. 07коп. пені за пунктом
8.4 договору та 2644грн. 03коп. 3% річних,
посилаючись на несвоєчасні розрахунки
відповідача за договором поставки №
Д-52 від 01.02.2013року,.

Крім того, позивач просить також
стягнути 258449грн. 41коп. основного боргу,
178329грн. 81коп. пені п. 8.3 договору,
25844грн. 94коп. штрафу за п. 8.5 договору,
12358грн. 69коп. пені за умовами п.8.4
договору та 1486грн. 66коп. 3% річних,
посилаючись на несвоєчасні розрахунки
відповідача за договором поставки №
Д-86 від 13.01.2014року.

Ухвалою від 04.11.2014 року розгляд справи
відкладався.

В засіданні суду представник позивача
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що товар він не
отримував, а позивачем не надано
доказів того, що відповідач подавав
йому замовлення на поставку товару
відповідно до п. 5.1 договорів № Д-52 від
01.02.2013року та № Д-86 від 13.01.2014року. Крім
того відповідач зазначає, що позивач не
надав доказів того, що товар отримано
уповноваженою особою відповідача
згідно з п. 7.3 договорів.

В засіданні суду представник
відповідача, не заперечуючи факт
укладення договору, категорично
заперечував доводи представників
позивача щодо того, що товар було
отримано фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2 та стверджував, що підпис в
накладних не належить ФОП ОСОБА_2

За таких підстав, суд ухвалою від
20.11.2014року з метою об'єктивного,
повного та усестороннього вирішення
спору зобов'язав фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 та фізичну
особу-підприємця ОСОБА_2 особисто
прибути в засідання суду 04.12.2014року
для надання відповідних пояснень по
суті спору.

В засідання суду 04.12.2014року позивач
особисто не з'явилася, надавши довідку
від 02.12.2014року травматологічного
пункту Харківської міської клінічної
лікарні №11 відповідно до якої вона
перебуває на лікарняному у зв'язку із
травмою правого колінного суглоба.

Крім того позивачем надано письмове
пояснення по суті спору, посвідчене
01.12.2014року приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та забезпечена явка в
засіданні суду уповноваженої особи
ОСОБА_4, яка займалася відбором та
відвантаженням товару відповідачу.

Відповідач надіслав в засідання суду
уповноважену особу, однак ухилився від
виконання вимог суду щодо особистої
явки в засідання суду, подавши заяву з
посиланням на те, що за характером
хвороби йому протипоказано нервувати,
тому він не може прибути до суду.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши надані до справи докази,
заслухавши пояснення присутніх в
засіданні представників сторін , суд

в с т а н о в и в:

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(позивач по справі) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач)
укладено договори поставки №Д-52 від
01.02.2013року та №Д-86 від 13.01.2014року.

Відповідно до зазначених договорів
позивач, як постачальник, зобов'язався
в порядку і на умовах встановлених
договором, передати у власність
відповідача, як покупця, товар, а саме:
взуття повсякденне, сумки, аксесуари
та супутні товари до них, асортимент та
номенклатура яких визначаються у
видаткових накладних, що підписуються
уповноваженими представниками сторін.

Вищезазначені договори підписано
особисто фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_2, що не заперечували їх
представники в засіданні суду.

Вищезазначені договори вступили в силу
з моменту їх підписання сторонами і
діють відповідно до 01.02.2014року (п.12.2
договору №Д-52) та до 13.01.2015року (п.12.2
договору №Д-86).

При цьому вищезазначеними пунктами 12.2
договорів поставки сторони узгодили,
що якщо за 30 календарних днів до
закінчення строку дії договору жодна
сторона не виявить бажання розірвати
його, договір вважається продовженим
на той самий строк та на тих самих
умовах.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Приписами ч.1 ст. 628 ЦК України
передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Оскільки доказів вчинення дій щодо
розірвання договорів поставки в
порядку встановленому пунктами 12.2
договорів до матеріалів справи не
надано, вони є чинними на день
вирішення спору.

Частиною 1 статті 193 ГК України
встановлено обов'язок суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання
зобов'язання закріплені і в статті 526 ЦК
України.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом, або не
випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший порядок оплати
товару.

Пунктом 7.1 договорів поставки сторони
узгодили, що відвантаження товару
здійснюється на умовах EXW в день
поставки та в місці поставки за
адресою м.Київ, вул.. Машинобудівна, 44 чи
в іншому місці (складі), за участю
представників сторін.

Приймання товару покупцем за кількістю
здійснюється в день поставки за участю
представника постачальника (пункт 7.2).

Пунктом 7.3 договорів поставки також
передбачено, що приймання товару
здійснюється представниками сторін за
наявності в них довіреностей, та/або
інших документів, що підтверджують
повноваження представників сторін.

При цьому, відповідно до пункту 7.9
договорів поставки № Д-52 від 01.02.2013року
та № Д-86 від 13.01.2014року товар вважається
наданим у розпорядження покупця, якщо у
строк, встановлений договором, він
готовий для передачі покупцю у місці за
адресою м.Київ, вул.. Машинобудівна,44 чи
в іншому, узгодженому сторонами місці
(складі) та/або в момент здачі товару
перевізникові або організації зв'язку
для доставки покупцеві.

Матеріалами справи підтверджується,
що позивач виконав свої обов'язки за
договором поставки №Д-52 від 01.02.2013року
і за видатковими накладними №Д-52-1 від
17.09.2013року, Д-52-1 від 18.09.2013року передав
відповідачу передбачений договором
товар за цінами на момент
відвантаження на загальну суму
53902грн.00коп.

Крім того, на виконання обов'язків за
договором № Д-86 від 13.01.2014року позивач
за видатковими накладними №Д-86-1 від
01.04.2014року , №Д-86-1 від 25.04.2014року, №Д-86-2
від 25.04.2014року, Д-86-3 від 25.04.2014року, №Д-86-4
від 25.04.2014року, №Д-86-5 від 25.04.2014року
передав відповідачу також зазначений
в накладних товар на загальну суму
232981грн.58коп.

Оригінали зазначених видаткових
накладних досліджувалися в засіданні
суду.

Матеріалами справи та наданими
письмовими поясненнями особисто
позивача, а також усними поясненнями
представників позивача в засіданні
суду встановлено, що товар замовлявся
безпосередньо відповідач по телефону
або в електронному режимі через
працівника позивача ОСОБА_4, якою було
сформовано замовлення по
вищезазначених видаткових накладних
та відвантажено товар через
транспортну компанію «Автолюкс»,
перевізник ПІК «ААЗ Трейдінг Ко» в
м.Одесу (в 2013році) та в м.Херсон (в
2014році).

За правилами перевізника право
отримання вантажу має особа зазначена
в товарно-транспортній накладній при
пред'явленні паспорта, або документа,
що його замінює.

Із наданих копій товарно-транспортних
накладних №1294355 від 07.04.2014року, №1295992
від 27.04.2014року, № 1114581 від 28.04.2014року, а
також квитанцій про видачу багажу
№1207187 від 20.08.2013року, №1208792 від
21.08.2013року, оригінали яких надавалися
позивачем на огляд в засіданні суду,
вбачається, що саме ОСОБА_2 отримував
відправлений йому вантаж за
вищезазначеними видатковими
накладним, про що свідчить його підпис
на товарно-транспортних накладних..

Підписані ним видаткові накладні, які
були вкладені в товар, повернені
позивачу без будь-яких зауважень.

Таким чином, позивачем виконано умови
пунктів 7.3, 7.9 договорів поставки № Д-52
від 01.02.2013року та № Д-86 від 13.01.2014року та
передано у розпорядження відповідача
товар за договором №Д-53 суму
53902грн.00коп. та за договором №Д-86 на
суму 232981грн.58коп.

При цьому судом відхиляються посилання
відповідача на те, що відповідач не
отримував від позивача товар на
зазначені суми, оскільки належних та
допустимих доказів, встановлених
статтями 32, 34 ГПК України, які б
спростовували вищезазначені
обставини відповідачем суду не надано,
а ОСОБА_2 ухилився від явки в
засідання суду та дачі особистих
пояснень щодо факту отримання товару.

Суд зазначає, що саме видаткові
накладні та надані позивачем
товарно-транспортні накладні
приймаються судом як допустимі докази
по справі, які ідентифікують особу
відповідача, яким при отримані товару
від перевізника обов'язково надається
паспорт, що посвідчує його особу, як це
і передбачено пунктами 7.3 договорів
поставки, якими зазначено, що
приймання товару здійснюється
представниками сторін при наявності у
них довіреності, або інших документів,
що підтверджують повноваження
представника. Саме паспорт і є іншим
документом, який підтверджував
повноваження відповідача.

Відповідно до пунктів 6.1 договорів
поставки №Д-52 та №Д-86 відповідач
зобов'язаний здійснювати розрахунки
щотижнево, але не пізніше 120
календарних днів від дати поставки
кожної окремої партії товару з
дотриманням графіку розрахунків, який
зазначений пунктами 6.1 договорів.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог закону, інших актів
цивільного законодавства, а за їх
відсутності - відповідно до звичаїв
ділового обороту, або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Пунктом 4.8 договорів поставки сторони
домовилися, що позивач, як
постачальник, має право в
односторонньому порядку змінювати
ціну кожної одиниці відвантаженого
товару на день оплати за наступною
формулою: ціна після перерахунку = ціна
до перерахунку х індекс К., де індекс К -
коефіцієнт перерахунку ціни, який
дорівнює відношенню комерційного
курсу продажу долара США до гривні на
дату оплати товару.

При цьому сторони зобов'язуються
підписати уточнюючу специфікацію, в
якій зазначається ціна товару після
перерахунку, з урахуванням раніше
здійсненої передплати та оплат
відвантаженого товару. Кожний такий
перерахунок здійснюється на
неоплачену частину товару на день
оплати залишку товару.

Цим же пунктом сторони узгодили
порядок підписання уточнюючої
специфікації відповідно до якого
постачальник має право направити
покупцю зазначену уточнюючу
специфікацію для підписання, а
покупець зобов'язаний здійснити
відповідно до уточнюючої
специфікації, остаточну оплату. Не
пізніше наступного дня після отримання
уточнюючої специфікації, покупець
зобов'язаний підписати її та повернути
постачальнику. У випадку не підписання
та не повернення постачальнику
уточнюючої специфікації протягом 5
днів з моменту її отримання покупцем,
така специфікація вважається
узгодженою (підписаною ) сторонами.

Матеріалами справи підтверджується,
що 24.09.2014року позивач надіслав
відповідачу уточнюючі специфікації до
кожної видаткової накладної (аркуші
справи 67-68), які відповідач не підписав.

За таких підстав, позивачем виконані
умови договорів поставки і його
позовні вимоги про стягнення
заборгованості з урахуванням
перерахунку, здійсненого на підставі
пунктів 4.8 договорів в загальній сумі
389369грн.93 коп., в тому числі: 124686грн.21коп.
за договором №Д-52; 258449грн.41коп. за
договором №Д-86 обгрунтовані і
підлягають задоволенню, оскільки
доказів здійснення розрахунків за
отриманий товар відповідач суду не
надав.

Крім того, при укладенні договору
поставки №Д-52 від 01.02.2013року сторони
пунктом 6.7 передбачили, що у разі, якщо
покупець вчасно не розрахувався за
поставлений товар, затримує платежі,
увесь отриманий покупцем товар у
відповідному сезоні перераховується
зі збільшенням ціни на 5 %, тому
нараховані на підставі цього пункту
договору 6234грн.31коп. як збільшення ціни
товару, також підлягають задоволенню.

Суд також зазначає, що відповідно до ч.2
ст. 193 ГК України кожна сторона за
договором повинна вжити всіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язання є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених Господарським
Кодексом України, іншими законами та
договором.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно з вимогами частини 2 ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З урахуванням вимог ч.2 ст. 625 ЦК
України позовні вимоги про стягнення
3% річних в загальній сумі 4130грн.69коп.,
в тому числі: 2644грн.03коп. за договором
№Д-52 ; 1486грн.66коп. за договором №Д-86
також підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про
стягнення пені та штрафу за затримку
оплати вартості товару, суд враховує
наступне.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором, або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки (в тому числі і пені);
відшкодування збитків.

Штрафними санкціями за вимогами
статті 230 Господарського Кодексу
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), які учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання.

При укладені договорів поставки
сторони пунктом 8.3 договорів поставки
узгодили, що у разі прострочення
покупцем строків оплати поставленого
або замовленого товару, покупець
сплачує на користь постачальника
штрафну неустойку в вигляді пені в
розмірі 1% від загальної суми
поставленого або замовленого і не
оплаченого товару за кожен день
прострочення.

При цьому нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання починається з дня, коли
зобов'язання мало бути виконано та
припиняється в день його повного
виконання.

Крім того, пунктом 8.4 договорів №Д-52 і
№Д-86 передбачено, що у разі
прострочення покупцем строків оплати
поставленого або замовленого товару,
покупець сплачує на користь
постачальника пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період за який сплачується пеня
від суми грошової заборгованості за
кожен день прострочення.

Пунктами 8.6 договорів поставки сторони
також узгодили, що у разі прострочення
покупцем строків оплати поставленого
або замовленого товару, покупець
додатково сплачує на користь
постачальника штраф в розмірі 10% від
суми кожної партії поставки.

Позивач просить стягнути нараховану
ним пеню відповідно до пункту 8.3
договорів в сумі 321689грн.88коп. за
договором №Д-52 та 178329грн.81коп. за
договором №Д-86.

Крім того, він також просить стягнути
пеню нараховану в розмірі подвійної
облікової ставки на підставі пунктів 8.4
договорів поставки в сумі 16479грн.07коп.
за договором №Д-52 та 12358грн.69коп. за
договором №Д-86.

Чинне законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень щодо передбачення умовами
договору одночасного стягнення пені
та штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627 ЦК
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Однак, відповідно до ч.6 ст.231 ГК
України штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК
України платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до статей 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Таким чином, договірні
правовідносини між платником і
одержувачем грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань
врегульовано Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Отже, яким би способом не
визначався в договорі розмір пені, він
не може перевищувати той розмір, який
встановлено законом як граничний,
тобто за прострочення платежу за
договором може бути стягнено лише
пеню, сума якої не перевищує ту, що
обчислена на підставі подвійної
облікової ставки НБУ.

Оскільки документального
підтвердження причин невиконання
розрахунків за отриманий товар
відповідачем не надано, враховуючи
вищезазначені вимоги закону та
договору, позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню частково.
Судом стягується пеня за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань,
передбачена пунктом 8.4 договору в
загальній сумі 28837грн.76коп., в тому
числі: 16479грн.07коп. нарахована за
договором №Д-52 та 12358грн.69коп.,
нарахована за договором №Д-86.

Крім того, з відповідача також
стягується передбачений пунктами 8.5
договорів штраф за прострочку оплати
поставленого товару в розмірі 10% від
суми кожної поставки, що становить
всього 38313грн.56коп., в тому числі:
12468грн.62коп. за договором №Д-52 та
25844грн.94коп. за договором №Д-86.

Правові підстави стягнення пені в
розмірі 1% від загальної суми
неоплаченого товару в загальній сумі
500019грн.69коп., нараховані позивачем в
розмірі 321689грн.88коп. за договором №Д-52
та в сумі 178329грн.81 коп. за договором
№Д-86 відсутні.

Інші заперечення представника
відповідача судом відхиляються з
урахуванням вищезазначеного.

Судові витрати відповідно до ст.49 ГПК
України відносяться на сторони
пропорційно від суми задоволених
позовних вимог.

В засіданні оголошувалася
вступна та резолютивна частина
рішення.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код
НОМЕР_1 інші реквізити суду не відомі на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_2, п/рахунок НОМЕР_3 в АТ
«ОПТ Банк», м. Київ, МФО 300528,
ідентифікаційний код НОМЕР_2 -
389369грн.93коп. основного боргу,
28837грн.76коп. пені, 38313грн.56коп. штрафу,
4130грн.69коп. 3 % річних, 9213грн.04коп. витрат
по сплаті судового збору.

3. В стягненні решти суми позову
відмовити.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 08 грудня 2014р.

Суддя
З.І. Ємленінова