ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р.Справа № 922/4183/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго" м. Харків до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Харків про стягнення 21 293,21грн. за
участю представників сторін:

позивача - Оганян Л.А., дов. № 01-42юр/1643
від 29.09.2014р.;

відповідача - ОСОБА_1, особисто за
паспортом; ОСОБА_3, за договором про
надання правової допомоги б/н від
30.10.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просить стягнути з
відповідача 17 567,57грн. недоврахованої
електричної енергії за актом порушення
Правил користування електричною
енергією № 03-01976, 1 014,12грн. пені,
2 213,28грн. збитків від інфляції, 498,24грн.
3% річних за неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
постачання електричної енергії № 4-1231с
від 25.01.2006р., а також покласти на
відповідача понесені витрати зі сплати
судового збору.

Представник позивача надав до суду
заяву про виправлення описки в
позовній заяві, у зв'язку з чим, просить
суд прийняти дану заяву до розгляду та
вважати вірною другий пункт прохальної
частини позову в наступній редакції:

"Стягнути з відповідача на користь АК
"Харківобленерго" на п/р 07 в філії
ХОУ ВАТ "Ощадбанк", МФО 351823, донарахування згідно Акту
порушення Правил користування
електричною енергією - 17 567,57грн.".

Суд приймає цю заяву, оскільки вона
відповідає чинному законодавству та не
порушує процесуальні права сторін.

Представник позивача позовні вимоги
підтримує, просить позов задовольнити
в повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві на
позов та в судовому засіданні проти
позовних вимог заперечує з підстав,
викладених у відзиві.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

25.01.2006р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір про постачання
електричної енергії № 4-1231с, відповідно
до умов якого позивач зобов'язався
постачати електричну енергію
відповідачу, а відповідач оплачувати
її вартість та здійснювати інші
платежі згідно з умовами цього
договору та додатками до нього, що є
його невід'ємними частинами.

Відповідно до Закону України "Про
електроенергетику" від 16.10.1997р. за №
575/97-ВР та "Правил користування
електричною енергією", затверджених
Постановою Національної комісії
регулювання електроенергетики України
№ 28 від 31.07.1996р., договір про постачання
електричної енергії є основним
документом та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.

У зв'язку з прийняттям нової редакції
Правил користування електричної
енергії згідно постанови Національної
комісії регулювання електроенергетики
України № 105 від 04.02.2010р. між сторонами
24.06.2011р. було укладено додаткову угоду
про внесення змін до договору про
постачання електричної енергії № 4-1231с
від 25.01.2006р., якою договір був
викладений у новій редакції.

За умовами п.2.2.2 договору (в редакції
додаткової угоди до договору від
24.06.2011р.) позивач зобов'язався постачати
електричну енергію, як різновид товару,
в обсягах, визначених відповідно до
розділу 5 договору, з урахуванням
розділу 6 договору, а відповідач
виконувати умови цього договору та
своєчасно оплачувати вартість
спожитої електричної енергії та інші
нарахування згідно з умовами додатку №
2 "Порядок розрахунків" до договору,
дотримуватись режиму споживання
електричної енергії згідно з умовами
розділу 5 цього Договору (п.2.3.2.1, 2.3.3
договору).

Даний договір набирає чинності з дня
його підписання та укладено на строк до
31.12.2011р. Відповідно до п.9.4 договору (в
редакції додаткової угоди до договору
від 24.06.2011р.), сторонами строк дії
договору було пролонговано на 2014 рік.

07.02.2013р., під час технічної перевірки
засобу обліку відповідача за адресою
пр. Гагаріна, 176, к.7 у м. Харкові
позивачем було зафіксовано порушення
п.6.40 Правил користування електричною
енергією, а саме: "явні ознаки втручання
в параметри розрахункових засобів
обліку з метою зміни їх показників", про
що складено акт порушень Правил
користування електричною енергією №
03-01976.

Відповідно до п. 6.42 Правил користування
електричною енергією, для визначення
обсягу недоврахованої електричної
енергії по акту порушень Правил
користування електричною енергією №
03-01976 від 07.02.2013 р., позивачем було
створено комісію з розгляду актів про
порушення Правил користування
електричною енергією, засідання якої
призначено на 02.08.2013р., про що 25.07.2013р. на
адресу відповідача кур'єрською поштою
відправлено повідомлення про
проведення засідання комісії з
розгляду актів про порушення Правил
користування електричною енергією, від
отримання якого відповідач відмовився
(а.с.43).

Комісією було прийнято рішення
виконати донарахування, про що
складено Протокол № 1 від 02.08.2013р.
засідання комісії з розгляду акту
порушень Правил користування
електричною енергією.

Позивачем зроблений перерахунок
обсягу недорахованої електричної
енергії за період із 15.11.2010р. (дата акту
технічної перевірки) по 07.02.2013р. (день
усунення порушення), відповідно до
якого обсяг недорахованої електричної
енергії складав 16812кВт/ч. на загальну
суму 17 567,57грн.

Відповідно до п. 2.5 Методики визначення
обсягу та вартості електричної
енергії, період перерахунку становить
кількість робочих днів споживача від
дня останнього контрольного огляду або
технічної перевірки до дня виявлення
порушення, але не більше загальної
кількості робочих днів у шести
календарних місяцях, що передували дню
виявлення порушення.

Розрахунок обсягу електроенергії, не
облікованої внаслідок порушення
споживачем Правил користування
електричної енергії позивачем
здійснено у відповідності до пункту 2.5
Методики визначення обсягу та вартості
електричної енергії, не облікованої в
наслідок порушення споживачами правил
користування електричною енергією,
затвердженої постановою Національної
комісії регулювання електроенергетики
України від 04.05.2006р. № 562, за формулою 2.4.

19.08.2013р. на адресу відповідача
направлено рахунок № 1231 на оплату
заборгованості за актом про порушення
Правил користування електричною
енергією, від отримання якого
відповідач відмовився (а.с.45).

Оскільки відповідачем заборгованість,
що виникла із донарахування згідно
Акту порушення Правил користування
електричною енергією № 03-01976 від
07.02.2013р. в розмірі 17 567,57грн. сплачена не
була, позивач звернувся з позовом до
суду.

Дослідивши матеріали справи, надані
докази, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до п.2.3.2 договору (в редакції
додаткової угоди до договору від
24.06.2011р.) відповідач взяв на себе
зобов'язання забезпечувати цілісність
пломб постачальника та держповірки на
ланцюгах, шафах та приладах обліку,
цілісність самих ланцюгів, шаф та
приладів обліку.

Згідно із п.3.3 Правил користування
електричною енергією відповідальність
за збереження і цілісність
розрахункових засобів обліку
електричної енергії та пломб
(відбитків їх тавр) відповідно до акта
про пломбування покладається на
власника (користувача)
електроустановки або організацію, на
території (у приміщенні) якої вони
встановлені.

Факт порушення пломб, а також втручання
відповідача в роботу засобів обліку,
внаслідок чого останнім здійснювалося
безоблікове споживання
електроенергії, підтверджується
висновком експертного дослідження
Харківського науково-дослідного
інституту судових експертиз ім.
засл.проф. М.С. Бокаріуса № 1694/1695 від
29.03.2013р., яким встановлено, що дві
пломби, якими був опечатаний кожух
лічильника підлягали розкриттю та
повторному навішуванню. В приладі
обліку електричної енергії наявні
додаткові елементи у ланцюгу живлення
кроковим двигуном у вигляді двох
"герконів" та двох резисторів, які не
передбачені принциповою схемою
заводу-виробника. При дії на "геркон"
постійним магнітним полем змінюється
схема підключення ланцюгу живлення
приводу лічильного механізму, при якій
електрична енергія буде споживатись
але лічильником враховуватись не буде.
При подачі певного сигналу через
болтові з'єднання ковпаку лічильника
та кришки контактних зажимів з цоколем
лічильника на ланцюг живлення кроковим
двигуном, він може обертати лічильний
механізм у різних напрямках і тим самим
збільшувати або зменшувати покази
лічильника.

Дана експертиза була проведена
позивачем відповідно до вимог п.6.38
Правил користування електричною
енергією, яким передбачено, що у разі
потреби проводиться експертиза
відповідних засобів обліку. Якщо
експертиза виявить втручання
споживача в роботу засобів обліку,
споживачу проводиться перерахунок
кількості спожитої електричної
енергії відповідно до законодавства
України.

Відповідач, заперечуючи проти позовних
вимог, посилається на те, що при
проведенні експертного дослідження №
1694/1695 досліджувався інший лічильник,
оскільки номер лічильника, який
досліджувався та номер лічильника,
який був вилучений у відповідача не
співпадають.

Дані заперечення відповідача не
приймаються судом, оскільки з аналізу
матеріалів експертного дослідження №
1694/1695, здійсненого Харківським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса,
судом вбачається, що експертами
досліджувався прилад обліку
електричної енергії СО - ЄА05М1 № 081731,
про що свідчать фототаблиці №№ 6, 7, 8, з
яких чітко вбачається номер приладу
обліку № 081731, що наданий для проведення
експертизи, і цей прилад обліку
зазначений експертами у фактичній
(принциповій) схемі приладу обліку та у
висновках експертів. Саме цей прилад
обліку електричної енергії СО - ЄА05М1 №
081731 був встановлений та вилучений у
відповідача, що підтверджується актом
про порушення Правил користування
електричною енергією, в актом про
пломбування та здачу пломб і приладів
обліку на збереження № 2061 від 15.11.2010р.,
актом технічної перевірки
розрахункових засобів обліку № 349 від
07.02.2013р., актом-нарядом на заміну
лічильника електроенергії у споживача
№ 33 від 07.02.2013р.

Судом також не приймаються посилання
відповідача на відсутність його
особистої причетності до порушень
Правил користування електричною
енергією, оскільки, по-перше,
відповідно до ч.4 ст.319 Цивільного
кодексу України власність зобов'язує, а
по-друге, за договором про постачання
електроенергії, об'єкт, на якому
виявлено порушення цілісності пломб та
втручання у роботу приладу обліку,
відноситься до зони відповідальності
саме відповідача (а не інших осіб).

Посилання відповідача на факт того, що
після встановлення йому нового
цифрового лічильника його витрати на
споживання електричної енергії
зменшилися на 30% судом не приймаються,
оскільки дані заперечення ніяким чином
не підтверджують факт наявності або
відсутності порушень відповідачем
Правил користування електричною
енергією, що встановлені актом
порушень цих правил № 03-01976 від 07.02.2013р.

Висновки відповідача про
суперечливість викладених в акті
перевірки обставин суд вважає
помилковими, виходячи з наступного.

Відповідач, в обґрунтування своїх
заперечень цитує встановлені в акті
перевірки факти: «явні признаки
втручання», однак «виявити які
представники позивача не змогли».
Після чого відповідач робить висновок
про те, що встановлені позивачем в акті
перевірки факти є суперечливими.

Судом вбачається, що при цитуванні акту
перевірки відповідач втрачає декілька
слів, а саме: «під час проведення
контрольного огляду», що призводить
його до помилкових висновків.

Так, в акті перевірки при викладенні
обставин та суті порушень позивачем
зазначено наступне: «явні признаки
втручання в параметри розрахункового
приладу обліку з метою зміни його
показників, виявити які представники
позивача під час проведення
контрольного огляду не мали змоги».

Таким чином, висновки відповідача про
суперечливість встановлених позивачем
в акті перевірки фактів є помилковими.

Також, відповідач у своїх запереченнях
посилається на те, що даний спір не
підлягає розгляду господарським судом,
посилаючись на те, що договір на
постачання електричної енергії № 4-1231с
від 24.01.2006р. підписаний відповідачем як
фізичною особою, а не фізичною
особою-підприємцем.

Дані заперечення судом не приймаються,
оскільки по - перше: з матеріалів справи
судом вбачається, що спірний договір,
разом зі всіма додатками до нього
підписаний з боку відповідача як
фізичної особи - підприємця, по - друге:
це питання вже було предметом
дослідження у Московському районному
суді м. Харкова у справі № 643/10808/14-ц за
позовом ОСОБА_1 до АК "Харківобленерго",
де суд виніс ухвалу, якою закрив
провадження у даній справі посилаючись
на те, що факти, викладені в акті про
порушення Правил користування
електричною енергією за № 03-01976 від
07.02.2013р., зафіксовані позивачем під час
здійснення відповідачем
підприємницької діяльності, а тому
дана справа не підлягає розгляду в
порядку цивільного провадження, а
повинна розглядатись господарським
судом.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст.43
Господарського процесуального кодексу
України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача донарахування
згідно Акту порушення Правил
користування електричною енергією №
03-01976 від 07.02.2013р. в розмірі 17 567,57грн. є
обґрунтованими, доведеними
документально матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення 3% та збитків від інфляції суд
встановив наступне.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплату боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

На підставі зазначеної статті позивач
за період з 01.09.2013р. по 31.08.2014р. нарахував
відповідачу 3% річних в розмірі 498,24грн.
та за період з листопада 2013р. по серпень
2014р. збитки від інфляції в розмірі 2
213,28грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку, що
позивачем правомірно обраний період
нарахування 3% річних та збитків від
інфляції та вірно здійснений сам
розрахунок, а тому позовні вимоги в цій
частині є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині
стягнення пені в розмірі 1 014,12грн., суд
дійшов висновку, що позовні вимоги в
цій частині не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст.235 Господарського
кодексу України за порушення
господарських зобов'язань до суб'єктів
господарювання та інших учасників
господарських відносин можуть
застосовуватися
оперативно-господарські санкції -
заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або
попередження повторення порушень
зобов'язання, що використовуються
самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку. До суб'єкта,
який порушив господарське
зобов'язання, можуть бути застосовані
лише ті оперативно-господарські
санкції, застосування яких передбачено
договором.

Частиною 1 ст.236 Господарського кодексу
України встановлено види
господарсько-оперативних санкцій,
серед яких, зокрема, передбачено
встановлення в односторонньому
порядку на майбутнє додаткових
гарантій належного виконання
зобов'язань стороною, яка порушила
зобов'язання: зміна порядку оплати
продукції (робіт, послуг), переведення
платника на попередню оплату продукції
(робіт, послуг) або на оплату після
перевірки їх якості тощо.

За приписами ч.2 ст.236 Господарського
процесуального кодексу України
перелік оперативно-господарських
санкцій, встановлений у її першій
частині, не є вичерпним. Сторони можуть
передбачити у договорі також інші
оперативно-господарські санкції.

Отже, зі змісту вказаних положень
чинного законодавства вбачається, що
рішення постачальника електричної
енергії про донарахування споживачу
вартості недоврахованої спожитої
електроенергії є саме
оперативно-господарською санкцією,
тому на неї неможливо нарахувати
неустойку, яка нараховується на суму
заборгованості, а не на суму санкції.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги в частині стягнення
пені є безпідставними,
необґрунтованими та такими, що
задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат за подання позову до суду, суд
дійшов висновку, що судові витрати зі
сплати судового збору покладаються на
відповідача в повному обсязі, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. ст.49
Господарського процесуального кодексу
України при задоволенні позову
частково судовий збір покладається на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно із ч. 2 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України якщо спір виник внаслідок
неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору.

Виходячи із викладеного та враховуючи
те, що спір доведено до суду з вини
відповідача, а також те, що мінімальна
сума судового збору за подання
позовної заяви майнового характеру
складає 1 827,00грн., відповідно до ст.4
Закону України "Про судовий збір", суд
покладає на відповідача обов'язок
відшкодувати позивачу суму судового
збору за подання позовної заяви до суду
в розмірі 1 827,00грн.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 611, 625 Цивільного кодексу
України, статтями 235, 236 Господарського
кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33,
34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, ідент. номер НОМЕР_1 (юридична
адреса: АДРЕСА_1, фактична адреса:
АДРЕСА_2, відомості про рахунки
відсутні) на користь Акціонерної
компанії "Харківобленерго", (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська,149):

- на п/р 07 в філії ХОУ ВАТ ДОБУ, МФО
351823 - 17 567,57грн. донарахування згідно
акту порушення Правил користування
електричною енергією;

- на п/р в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629 - 2
213,28грн. збитків від інфляції, 498,24грн. 3%
річних, 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині
стягнення пені в розмірі 1 014,12грн.
відмовити.

Повне рішення складено 08.12.2014 р.

Суддя Т.А. Лавренюк