ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 р.
Справа № 914/3426/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Ділай У.І.

при секретарі Лосик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

За позовною заявою: Приватного
підприємства "Мірт", м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрінвестбуд", м.
Львів

про: стягнення 33 260,55 грн.

Представники :

Від позивача: Наконечна
Оксана-Анастасія Євгенівна -
представник (Довіреність б/н від
20.10.2014р.)

Від відповідача: не з'явився.

Представнику позивача роз'яснено права
і обов'язки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК
України. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811
ГПК України про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Приватного підприємства "Мірт",
м. Львів до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрінвестбуд", м. Львів про стягнення 33
260,55 грн.

В позовній заяві Позивач просить
відстрочити сплату судового збору за
подання позову до ухвалення судового
рішення у справі, та стягнути з ТОВ
«УКРІНВЕСТБУД» на користь ПП «Мірт»
заборгованість у розмірі 33 260,55 грн. за
надані послуги із застосуванням
спецтехніки (коток BOMAG BW 161) та
поставлений товар (асфальтобетон).

Ухвалою суду від 29.09.2014 р. вказана
позовна заява прийнята до провадження
та призначена до розгляду в судовому
засіданні на 21.10.2014 р. З підстав,
викладених в ухвалах суду розгляд
справи неодноразово відкладався.

25.11.2014 р. через канцелярію суду від
Позивача надійшла заява про уточнення
позовних вимог. Відповідно до заяви про
уточнення позовних вимог Позивач
вважає за необхідне уточнити суму
заявлених позовних вимог та стягнутим
з ТОВ «УКРІНВЕСТБУД» на користь ПП
«Мірт» заборгованість у розмірі 34 340,55
грн. за надані послуги із застосуванням
спецтехніки (коток BOMAG BW 161) згідно актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000011 від 29.02.12 р.,№ ОУ-000693 від 31.03.12
р.,№ ОУ-000715 від 28.05.12р.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

У п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначається, що
ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу,
не передбачено права позивача на
подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Збільшено (чи зменшено) може бути лише
розмір вимог майнового характеру. Якщо
в заяві позивача йдеться про
збільшення розміру немайнових вимог
(наприклад, про визнання недійсним ще
одного акта крім того, стосовно якого
відповідну вимогу вже заявлено), то
фактично також йдеться про подання
іншого позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем
має бути додержано правил вчинення
відповідної процесуальної дії, а
недотримання ним таких правил тягне за
собою процесуальні наслідки,
передбачені ГПК та зазначені в цій
постанові.

Із врахуванням вищенаведеного суд не
приймає Заяву позивача про уточнення
позовних вимог від 25.11.2014 р. до розгляду,
як заяву про збільшення позовних вимог,
оскільки позивачем не дотримано вимог
ст. 57 ГПК України та не додано доказів
скерування такої заяви відповідачу.

В судовому засіданні 25.11.2014р.
представник позивача вимоги викладені
у позовній заяві підтримав у повному
обсязі.

25.11.2014р. в судове засідання відповідач
явку повноважного представника не
забезпечив.

Враховуючи те, що суду представлено
достатньо доказів для вирішення спору
по суті, суд прийшов до висновку про
можливість розгляду справи в порядку
ст. 75 ГПК України за відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено:

Протягом 2012 р. ПП «Мірт» на замовлення
ТОВ «УКРІНВЕСТБУД» було виконано
роботу із застосуванням спецтехніки (
коток BOMAG BW 161) на загальну вартість 34
340,55 грн. та поставлено товару
(асфальтобетону) на суму 4 320,00 грн.,що у
сукупному розмірі становить 38 660,55 грн.

Актами здачі-приймання робіт (надання
послуг) № ОУ-0000011 від 29.02.12р., №ОУ-000693 від
31.03.12р., №ОУ-000715 від 28.05.12р. та видатковою
накладною № РН-000144 від 18.06.2012р. сторони
засвідчили належне виконання
Позивачем своїх договірних зобов'язань
загальною вартістю 38 660,55 грн. Зазначене
підтверджується підписами та
печатками сторін на доданих актах та
видатковій накладній.

Проте, в порушення взятих на себе
договірних зобов'язань надані послуги
відповідачем сплачено лише частково у
розмірі 5400,00 грн., що підтверджується
випискою з банківського рахунку
позивача за 19.06.2012р.

27.08. 2014 року на адресу Відповідача
направлено вимогу про сплату
заборгованості згідно актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000011 від 29.02.12р., №ОУ-000693 від 31.03.12р„
№ОУ-000715 від 28.05.12р. та видаткової
накладної № РН-000144 від 18.06.2012р. у
сукупному розмірі 33 260, 55 грн. Однак,
Відповідачем заборгованість станом на
день подання позову - не сплачено.

Відтак, заборгованість відповідача
перед позивачем становить 33260,55 грн.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, розглянувши та
дослідивши докази по справі та
оцінивши їх в сукупності, прийшов до
висновку, що позовні вимоги підлягають
до задоволення з наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України
зобов'язання є правовідношення, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку, при цьому зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Як встановлено в процесі розгляду
справи, протягом 2012 р. ПП «Мірт» на
замовлення ТОВ «УКРІНВЕСТБУД» було
виконано роботу із застосуванням
спецтехніки ( коток BOMAG BW 161) на загальну
вартість 34 340,55 грн. та поставлено
товару (асфальтобетону) на суму 4 320,00
грн., що у сукупному розмірі становить 38
660,55 грн.

Згідно частини першої статті 205 ЦК
України правочин може вчинятись усно
або в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом.

Згідно визначення ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною другою статті 184
Господарського кодексу України
передбачено, що укладення договору на
основі вільного волевиявлення може
відбуватись у спрощений спосіб або у
формі єдиного документа, з додержанням
загального порядку укладення
договорів, встановленого статтею 181
цього кодексу.

Приписами частини першої статті 181 ГК
України передбачено, що укладення
господарських договорів допускається
у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальної вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Приписами частини першої статті 265 ГК
України встановлено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін

Згідно визначення ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно приписів ст. 693 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, підписані повноважними
представниками юридичних осіб - сторін
Актів здачі-прийняття робіт (Надання
послуг) ОУ-0000011 від 29.02.12р., №ОУ-000693 від
31.03.12р., №ОУ-000715 від 28.05.12р. свідчать про
надання позивачем та прийняття
відповідачем наданих послуг по
виставлених рахунках на загальну суму
34340,55 грн., а підписання видаткової
накладної № РН-000144 від 18.06.2012р. свідчить
про отримання товару (асфальтобетон) на
суму 4320,00 грн.

Відповідач своїх зобов'язань з оплати
за надані послуги повністю не виконав,
внаслідок чого утворилась
заборгованість в розмірі 33260,55 грн.,

З метою досудового врегулювання спору
позивач 27.08. 2014 року надіслав на адресу
відповідача вимогу про сплату
заборгованості згідно актів
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ ОУ-0000011 від 29.02.12р., №ОУ-000693 від 31.03.12р„
№ОУ-000715 від 28.05.12р. та видаткової
накладної № РН-000144 від 18.06.2012р. у
сукупному розмірі 33 260, 55 грн. Однак,
Відповідачем заборгованість станом на
день подання позову - не сплачено.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 33260,55 грн., станом
на час розгляду справи в суді
відповідачем доказів її погашення не
подано.

За правилами ст. 526 ЦК України, 193 ГК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, а у
відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, доведеними наявними в
матеріалах справи доказами, а тому
підлягають до задоволення у повному
обсязі.

Відповідач викладених у позовній заяві
доводів позивача не спростував,
доказів належного виконання
зобов'язань щодо погашення
заборгованості суду не надав.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. 34 ГПК України).

Ухвалою суду від 29.09.2014р. про порушення
провадження у справі №914/3426/14,
відстрочено сплату судового збору за
подання позовної заяви ПП «Мірт» до
ухвалення судового рішення у справі, у
зв'язку з тим, що позивача визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру.

Відповідно до п. 3.4. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 21.02.2013р., у разі коли господарським
судом було відстрочено сплату
позивачем судового збору, який з тих чи
інших причин до прийняття рішення зі
справи сплачено не було, а останнє
прийнято на користь позивача, то
стягнення суми судового збору
здійснюється безпосередньо з
відповідача у доход Державного бюджету
України.

Відтак, судовий збір, відповідно до
ст. 49 ГПК України, покладається на
відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
174, 181,184,193,265 ГК України, ст.ст. 205, 509,
525, 526, 530, 599, 655, 693, 712, 901 ЦК України,
ст.ст. 4-3, 33, 34, 43, 49, 75, 82-84 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задоволити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрінвестбуд", (79070, м. Львів, вул.
Рахівська, 4. Ідентифікаційний код 32640146)
на користь Приватного підприємства
"Мірт", (79038, м. Львів, вул. Пасічна, 81/72.
Ідентифікаційний код 22396799) 33260,55 грн.
боргу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрінвестбуд", (79070,
м. Львів, вул. Рахівська, 4.
Ідентифікаційний код 32640146) в доход
державного бюджету 1827,00 грн. судового
збору.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 01.12.2014 р.

Суддя
Ділай У.І.