номер провадження справи 14/129/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014
Справа № 908/4766/14

Суддя господарського суду
Запорізької області Сушко Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали господарської
справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» (адреса - 49094 м.
Дніпропетровська, вул. Набережна
Перемоги, 50; адреса для листування - 49027
м. Дніпропетровськ, а/с 1800)

до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (адреса -
АДРЕСА_1)

про стягнення заборгованості

за участю уповноважених представників
сторін:

від позивача: Суберляк Д.В.,
довіреність № 4007-О від 31.10.2012р.;

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

11 листопада 2014 року позивач Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк «Приватбанк» (далі по тексту ПАТ
КБ «Приватбанк») звернувся до суду з
позовом до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (далі по тексту
ФОП ОСОБА_2) про стягнення
заборгованості.

Системою документообігу
господарського суду здійснено
автоматичний розподіл справи для
розгляду між суддями та справу
призначено до розгляду головуючому
судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 13.11.2014р.
порушено провадження у справі №908/4766/14,
розгляд справи призначено в судовому
засіданні 02.12.2014р., при цьому
витребувано від сторін документи,
необхідні для вирішення спору.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 02.12.2014р.
розгляд справи відкладено до 03.12.2014р., у
зв'язку з необхідністю витребування
додаткових документів.

В судовому засіданні 03.12.2014р. розгляд
справи закінчено, на підставі ст.ст. 82-85
ГПК України, господарським судом
оголошено прийняте рішення суду.

Позов заявлено з тих підстав, що 26.03.2012р.
ФОП ОСОБА_2 підписала заяву про
відкриття поточного рахунку, згідно
якої приєдналася до «Умов та правил
надання банківських послуг», тарифів
банку, що розміщені в мережі Інтернет
на сайті http://privatbank.ua, які разом із
заявою складають договір банківського
обслуговування від 26.03.2012р. та взяв на
себе зобов'язання виконувати умови
договору. Відповідно до договору
Відповідачу встановлено кредитний
ліміт на поточний рахунок НОМЕР_2 в
електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку Банку і Клієнта, що визначено і
врегульовано Умовами та правилами
надання банківських послуг. Свої
зобов'язання за договором Позивач
виконав в повному обсязі, надавши
Відповідачу кредитний ліміт в розмірі
5000,00 грн. Проте Відповідач належним
чином не виконував зобов'язання щодо
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитними
коштами, внаслідок чого за ним склалася
заборгованість. Відповідачем порушено
строки повернення кредиту, отже крім
основної заборгованості, відповідно до
діючого законодавства України та умов
Договору у Позивача виникає право на
стягнення з Відповідача пені.

З урахуванням зазначених обставин,
Позивач просить стягнути з ФОП ОСОБА_2
на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»
заборгованість за Договором №Б/Н від
26.03.2012р. в розмірі 12 468,13 грн.
(заборгованість за кредитом - 5000,00 грн.;
заборгованість по процентам за
користування кредитом - 4 317,70 грн.; пеня
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань - 2070,43 грн.; заборгованість
по комісії за користування кредитом -
1080,00 грн.). Стягнути з Відповідача
судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, відзив на позов суду не
надав, представник Відповідача в
судове засідання 02.12.2014р. за викликом
суду не з'явився, правом надати відзив
на позов не скористався.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Ухвала господарського суду
Запорізької області від 13.11.2014р. про
порушення провадження у справі була
направлена за адресою
місцезнаходження ФОП ОСОБА_2, вказаною
у позовній заяві та зазначеною у Витязі
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців:
АДРЕСА_1. Таким чином, Відповідач
належним чином повідомлений про
призначення справи до розгляду
господарським судом та про час і місце
проведення судових засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав ї охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Крім того, відповідно
до статті 65 Господарського
процесуального кодексу України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя зобов'язує сторони
виконати певні дії, витребовує від них
документи, відомості, висновки,
необхідні для вирішення спору та
вчиняє інші дії спрямовані на
забезпечення правильного і
своєчасного розгляду справи.
Відповідачем вимоги ухвали суду не
виконано, не надано письмового відзиву
та письмових заперечень по суті
заявлених вимог, а також не надано
доказів які б підтверджували
поважність та винятковість причин
пропуску судових засідань.

Чисельними рішеннями Європейського
суду з прав людини у справах проти
України визнано порушення пункту 1
статті 6 «Право на справедливий розсуд»
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, що, зокрема,
полягало у тому, що національними
судами не забезпечено розгляд справи
заявника в «розумний строк» через
затримки у провадженні, в основному з
вини судів першої інстанції.

З урахуванням вищенаведеного, суд
визнав за можливе розглянути справу за
відсутності Відповідача.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

За клопотанням представника Позивача
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника Позивача, суд
встановив наступне.

26.03.2012р. ФОП ОСОБА_2 (Клієнт) звернулася
до ПАТ КБ «Приватбанк» із заявою про
відкриття поточного рахунку НОМЕР_2 в
українській гривні.

Згідно з цим договором-заявою Банк за
наявності вільних грошових ресурсів
здійснює обслуговування кредитного
ліміту клієнта за рахунок кредитних
коштів в межах ліміту, про розмір яких
банк сповіщає клієнта на свій розсуд в
письмовій формі або через встановлені
засоби електронного зв'язку Банку та
Клієнта. Порядок встановлення, зміни
ліміту, погашення заборгованості та
розмір процентної ставки за
користування кредитним лімітом
регламентується Умовами та правилами
надання банківських послуг (далі -
Умови) та Тарифами банку, розміщеними в
мережі Інтернет на сайті www.privatbank.ua, які
разом з даною анкетою (заявою)
складають Договір банківського
обслуговування.

Відповідно до п.3.18.1.16 Умов при
укладенні договорів та угод, або
здійсненні інших дій, які свідчать про
приєднання Клієнта до цих Умов (або у
формі заяви про відкриття поточного
рахунку або у формі авторизації
кредитної угоди в системах клієнт-банк
або в іншій формі), банк та клієнт
допускають використання підписів
Клієнта у вигляді електронно-цифрового
підпису чи підтвердження через пароль,
направлений банком через
верифікований номер телефону.
Підписання договорів та угод таким
чином прирівнюється до їх укладення у
письмовій формі.

У пунктах 3.18.1.1, 3.18.1.6, 3.18.1.8, 3.18.2.1.2
Умов встановлено, що кредитний ліміт
на поточний рахунок Клієнта надається
на поповнення обігових коштів та
здійснення поточних платежів, в межах
кредитного ліміту. Ліміт може бути
змінений Банком в односторонньому
порядку, передбаченому Умовами.
Проведення платежів Клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту
проводиться Банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання Клієнта до Умов (або у формі
Заяви про відкриття поточного рахунку).
Зобов'язання по видачі кредиту чи його
частини виникає у Банку в день надання
Клієнтом розрахункових документів на
використання кредиту в межах вказаних
у них сум.

Порядок розрахунків встановлений
в п.3.18.4 Умов, згідно з яким за
користування кредитом в період з дати
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку Клієнта при закритті
банківського дня Клієнт сплачує
проценти, виходячи з процентної ставки,
розмір якої залежить від строку
користування кредитом
(диференційована процентна ставка).
Порядок розрахунку процентів є
наступним:

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати його обнуління в одну з дат з
наступного 20-го до 25-го числа місяця
(«період, в який дебетове сальдо
підлягає обнулінню»), розрахунок
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі 0% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості. При
необнулінні дебетового сальдо
протягом 90 днів з останньої дати
періоду, в якому воно підлягало
обнулінню, Клієнт виплачує Банку за
користування кредитом проценти в
розмірі 24.00 % річних, починаючи з
останньої дати «періоду». У такому
разі, починаючи з 91-го дня після
закінчення «періоду», кредит
вважається простроченим, а грошові
зобов'язання Клієнта щодо погашення
заборгованості вважаються
простроченими. При порушенні
будь-якого з грошових зобов'язань
Клієнт сплачує Банку проценти за
користування кредитом в розмірі 48%
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. (п.п.3.18.4.1.1.,3.18.4.1.2).

Згідно з п.3.18.4.9 Умов розрахунок
процентів за користування кредитом
здійснюється щодня, починаючи з дати
виникнення на поточному рахунку
дебетового сальдо при закритті
банківського дня, за кількість днів
користування кредитними коштами,
виходячи з 360 днів у році. Розрахунок
процентів здійснюється до повного
погашення заборгованості по кредиту,
на суму залишку по кредиту. Нарахування
процентів здійснюється в дату сплати.

Пунктом 3.18.6.1 Умов визначено, що
обслуговування кредитного ліміту на
поточному рахунку клієнта
здійснюється з моменту подачі Клієнтом
до Банку заяви на приєднання до Умов та
правил надання банківських послуг (або
у формі заяви про відкриття поточного
рахунку) та/або з моменту надання
Клієнтом розрахункових документів на
використання коштів у рамках
кредитного ліміту в межах визначеної
суми, та діє в обсязі перерахованих
засобів до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору є договір.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.639 ЦК України договір
може бути укладений у будь-якій формі,
якщо вимоги щодо форми договору не
встановлені законом. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалася.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу
України та відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Відповідно до статті 629
вказаного Кодексу, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов Договору №Б/Н
від 26.03.2012р. Позивач надав Відповідачу
кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн., що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідач не заперечив факт
укладання з Банком договору шляхом
підписання заяви про відкриття
поточного рахунку і приєднання до Умов
та правил надання банківських послуг
та Тарифів банку, а також одержання від
Банку кредитних коштів у межах
наданого кредитного ліміту розмірі
5000,00 грн. у порядку, встановленому
зазначеними Умовами.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України
встановлено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальнику у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з п.3.18.1.3 Умов - кредит
надається в обмін на зобов'язання
Клієнта щодо його повернення, сплати
процентів та винагороди. В п.1.2.5
визначено, що Клієнт зобов'язаний
погашати заборгованість по кредиту,
процентам за користування ним, а також
сплачувати комісії на умовах,
передбачених договором.

Пунктом 3.18.4.4. встановлено обов'язок
клієнта сплачувати Банку винагороду за
використання ліміту відповідно до
п.п.3.18.1.6, 3.18.2.3.3, 1-го числа кожного
місяця в розмірі 0,9% від суми
максимального сальдо кредиту, яке
існувало на кінець банківського дня за
попередній місяць, в порядку,
передбаченому умовами. Клієнт доручає
Банку здійснювати списання винагороди
зі своїх рахунків.

Відповідно до п.3.18.2.3.4 Умов - Банк при
порушенні Клієнтом будь-якого із
зобов'язань, передбаченого Умовами, має
право вимагати від Клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом у повному обсязі.

Судом встановлено, що на адресу
Відповідача банком направлено
претензію №20326ZPХ0S016 від 21.08.2014р. про
сплату простроченої заборгованості за
тілом кредиту, за відсотками та з
комісії за користування кредитом, а
також сплату пені.

Згідно наданого Позивачем розрахунку
за Відповідачем склалася
заборгованість за кредитом в розмірі
5000 грн., за процентами в розмірі 4317,70
грн., а також заборгованість з комісії в
сумі 1080,00 грн.

При цьому Позивач вказує, що в
порушення вимог закону відповідач у
встановлені строки зобов'язання щодо
повернення грошових коштів та сплати
процентів за користування кредитними
коштами не виконав. Відповідач не надав
суду доказів належного виконання
зобов'язань у визначені строки,
заявлені позовні вимоги не спростував.

З урахуванням встановленого, суд
вважає вимоги Позивача про стягнення з
Відповідача на свою користь
заборгованості за кредитом в розмірі
5000,00 грн., за процентами в розмірі 4317,70
грн., а також заборгованість з комісії в
сумі 1080,00 грн. обґрунтованими,
підтвердженими доданими матеріалами і
розрахунками та такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, вимоги про стягнення пені в
розмірі 2070,43 грн. Позивач обґрунтовує з
посиланням на п. 3.18.5.1 Умов, яким
передбачено, що при порушенні Клієнтом
будь-яких зобов'язань зі сплати
процентів за користування кредитом,
передбачених п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3,
строків повернення кредиту,
передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4,
винагороди, передбаченої п.п.3.18.2.2.5,
3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Клієнт виплачує Банку
за кожен випадок порушення пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
виплачується пеня, (у % річних) від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочки. А у випадку реалізації
Банком права на встановлення іншого
строку повернення кредиту, Клієнт
сплачує Банку пеню у розмірі,
зазначеному в п.3.18.4.1.3 - 0,1315% від суми
залишку непогашеної заборгованості за
кожен день прострочки. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Згідно з п.3.18.5.4 нарахування неустойки
за кожний випадок порушення
зобов'язань здійснюється протягом 3
років з дня, коли відповідне
зобов'язання повинно бути виконано.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком. Під
неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до статті 549 цього Кодексу розуміється
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Оскільки судом встановлено, що
відповідач прострочив виконання
зобов'язань з повернення кредитних
коштів та сплаті процентів за
користування кредитними коштами, суд
знаходить представлений розрахунок
пені в розмірі 2070 грн. 43 коп.
обґрунтованим, вимоги не суперечними
ст. 232 ГК України та Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та
такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відтак, Позивачем надано всі належні та
допустимі докази на підтвердження
своїх вимог.

Разом з тим, Відповідач доказів
належного виконання взятих на себе
зобов'язань за кредитним договором і
доказів повернення позивачу відсотків
за користування кредитом, комісії та
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором суду не надав.
Правом участі в судовому засіданні не
скористався.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» заявлені до
ФОП ОСОБА_2 суд вважає обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
України судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк» до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк «Приватбанк»
(юридична адреса - 49094 м.
Дніпропетровська, вул. Набережна
Перемоги, 50; адреса для листування - 49027
м. Дніпропетровськ, а/с 1800, ) 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп.
заборгованості за кредитом, 4317 (чотири
триста тисячі сімнадцять) грн. 70 коп.
заборгованості по відсоткам за
користування кредитом, 1080 (одну тисячу
вісімдесят) грн. 00 коп. заборгованості
по комісії за користування кредитом, 2070
(дві тисячі сімдесят) грн. 43 коп. пені, 1
827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Л.М. Сушко

Рішення суду оформлено та
підписано відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 03.12.2014р.