ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"09" грудня 2014 р.Справа № 922/4266/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання
Михайлюк В.Ю.

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Банк "Київська Русь", м.Київ
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптека низьких цін
Полтава", м.Харків про стягнення 122300,45
гривень за участю представників:

позивача - Голиці В.В. (довіреність 170
від 09 квітня 2014 року)

відповідача - Генріхова Д.А.
(довіреність б/н від 13 жовтня 2014 року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, публічне акціонерне
товариство "Банк "Київська Русь",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптека низьких цін
Полтава" (відповідача) про стягнення
122300,45 гривень. Свої позовні вимоги
обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем умов договору
відступлення права вимоги №70378-20/14-7 від
05 червня 2014 року щодо повернення
коштів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01 жовтня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 03 листопада 2014
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03 листопада 2014
року розгляд справи було відкладено на
28 листопада 2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 27 листопада 2014
року від представника відповідача
надійшов відзив на позов (вх.№42468), в
якому останній зазначає про те, що
умови договору №1107 від 29 листопада 2013
року не передбачають права, обов`язку
покупця перераховувати грошові кошти
на рахунок інших третіх осіб. Також
відповідач зазначає, що у
відповідності до умов договору (п.1.1),
право вимоги за зобов`язаннями
відповідача відступається у сумі 106264,66
гривень. При цьому, на його думку,
вказана сума не підтверджена
документами. Крім того, відповідач
вказує на те, що видаткові накладні, на
які посилається позивач, в
обґрунтування позовних вимог, не
відповідають вимогам чинного
законодавства до складання первинних
документів. Договір про відступлення
прав вимоги, на який посилається
позивач, не містить всіх істотних умов
господарського договору, так як
сторони не визначили строк дії
договору, а тому має бути визнаний не
дійсним. Разом із відзивом відповідач
надав документи для долучення до
матеріалів справи.

Також, через канцелярію господарського
суду Харківської області 27 листопада
2014 року від представника відповідача
надійшло клопотання (вх.№42467) про
зупинення провадження у справі до
розгляду та вирішенню пов`язаною з нею
справи №910/2578/14 господарського суду
м.Києва про визнання недійсним
договору відступлення прав вимоги
№70378-20/14-7 від 05 червня 2014 року за
позовом ТОВ "Аптека низьких цін
Полтава" до Публічного акціонерного
товариства "Банк "Київська Русь".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 28 листопада 2014
року було відкладено розгляд справи на
09 грудня 2014 року.

08 грудня 2014 року представник
відповідача надав через канцелярію
суду заяву (вх.№44006), в якій просив суд
витребувати у позивача генеральні
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей
строком дії на 1 календарний рік у
вигляді додаткових угод до договору,
оформлених у відповідності до норм
чинного законодавства. Судом було
досліджено надане клопотання та
прийнято до розгляду.

08 грудня 2014 року справу №922/4266/14 було
передано до розгляду судді Аріт К.В., на
підставі витягу автоматизованої
системи документообігу суду про
повторний перерозподіл справи, у
зв'язку із відсутністю повноважень
судді Добрелі Н.С.

Суд звертає увагу сторін, що у
відповідності до п.3.8. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
розгляд справи починається заново в
разі зміни складу суду, а отже, спочатку
починається й перебіг строку вирішення
спору.

Представник відповідача у судовому
засіданні 09 грудня 2014 року підтримав
клопотання про зупинення провадження у
справі та наполягав на його
задоволенні.

Представник позивача у судовому
засіданні 09 грудня 2014 року проти
відповідного клопотання заперечував.

Суд, розглянувши клопотання
відповідача про зупинення провадження
у даній справі до моменту вирішення
справи №910/2578/14, відмовляє у його
задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

В абзацах 1, 2 пункту 3.16 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
зазначено, що статтею 79 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено вичерпний перелік підстав
зупинення провадження у справі.
Зупинення провадження у справі з інших
підстав є неправомірним. Зокрема,
відповідно до частини першої
вищезазначеної статті, господарський
суд зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядалася іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (ч.ч.2-4 ст.35
Господарського процесуального кодексу
України).

Відповідно до абз.3 п.3.16. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Суд констатує, що пов'язаність справ
полягає у тому, що рішення іншого суду,
який розглядає справу, встановлює
обставини, що впливають на збирання та
оцінку доказів у даній справі, зокрема
факти, що мають преюдиціальне значення.
Ці обставини повинні бути такими, що
мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі. Йдеться про те, що
господарський суд не може розглянути
певну справу через обмеженість своєї
юрисдикції щодо конкретної справи
внаслідок:

- невідповідності;

- обмеженості предметом позову;

- неможливості розгляду тотожної
справи;

- певної черговості розгляду вимог.

В даному випадку, суд не вбачає підстав
щодо обмеженості своєї юрисдикції у
даній справі.

Крім того, під дію частини першої
статті 79 Господарського
процесуального кодексу України
підпадає надіслання господарським
судом матеріалів справи до судів вищих
інстанцій, а отже відсутність у суді
зазначених матеріалів унеможливлює
розгляд ним справи.

До того ж, згідно з частиною 3 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань,
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Враховуючи викладене, суд не вбачає
підстав для задоволення клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі, до закінчення розгляду справи
№910/2578/14.

Представник відповідача у судовому
засіданні також підтримав заявлене
клопотання про витребування доказів та
наполягав на його задоволенні.

Представник позивача у судовому
засіданні проти клопотання про
витребування доказів заперечував.

Суд, розглянувши вищевказане
клопотання відповідача, зазначає
наступне.

Відповідно до приписів ст.38
Господарського процесуального кодексу
України, сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів.

У відповідному клопотанні повинно бути
зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, що перешкоджають його
наданню;

3) підстави, з яких випливає, що цей
доказ має підприємство

чи організація;

4) обставини, які може підтвердити цей
доказ.

Відповідно до ч.1 ст.34 Господарського
процесуального кодексу України, суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч.2 статті).

Отже, суд, дослідивши обставини,
покладені в обґрунтування
вищевказаного клопотання відповідача,
враховуючи відсутність в матеріалах
справи вказаних у клопотанні
довіреностей, та неможливість
відповідача самостійно надати їх до
суду, дійшов висновку про задоволення
даного клопотання шляхом витребування
у позивача довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей
строком дії на 1 календарний рік у
вигляді додаткових угод до договору,
оформлених у відповідності до норм
чинного законодавства.

У судовому засіданні 09 грудня 2014 року
була оголошена перерва до 12:30 год.

Після перерви представник позивача у
судове засідання не з'явився.

Представник відповідача у судовому
засіданні 09 грудня 2014 року проти
позовних вимог заперечував.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. Такими
обставинами, зокрема, є нез'явлення в
засідання представників сторін,
неподання ними витребуваних доказів,
необхідність витребування нових
доказів та інше.

Приймаючи до уваги принцип
змагальності сторін, принцип рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом, та те, що спір не може
бути вирішено у даному судовому
засіданні, суд дійшов висновку про
відкладення розгляду справи на іншу
дату, в порядку статті 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст.4-2, 4-3, 38, 77, 79, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі
відмовити.

Клопотання відповідача про
витребування доказів задовольнити.

Витребувати у позивача довіреності на
отримання товарно-матеріальних
цінностей строком дії на 1 календарний
рік у вигляді додаткових угод до
договору, оформлених у відповідності
до норм чинного законодавства.

Розгляд справи відкласти на "24" грудня
2014 р. о 10:00

Пропонувати позивачу надати до суду:

- додаткові докази отримання
відповідачем товару на спірну суму (за
наявності);

- правове обґрунтування підстав
нарахування штрафних санкцій, із
посиланням на відповідний пункт
договору відступлення права вимоги;

- обґрунтований розрахунок штрафних
санкцій та пояснення щодо періоду їх
нарахування;

- докази надіслання відповідачу
повідомлення про відступлення права
вимоги за спірним договором;

- докази досудового врегулювання спору
(листування, претензії, тощо).

Попередити сторони, що у разі неявки їх
представників у судове засідання, суд
має право розглянути справу за
наявними в ній матеріалами.

Суддя К.В. Аріт

Справа №922/4266/14