м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
2)Закритого акціонерного товариства
Молодіжний житловий комплекс
3)Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
про визнання майнових прав на об'єкт
незавершеного будівництва
Головуючий суддя Полякова К.В.
Суддя Літвінова М.Є.
Суддя Сташків Р.Б.
від позивача: Бойкініч Д.В. (дов.№25/149
ліквідатор відповідача 1: Корольов
В.М.(посв.№1089 від 19.07.2013)
від відповідача 2: Кошліченко В.С.
(дов.№а/2 від 02.01.2014)
від відповідача 3: не з'явився
Публічне акціонерне товариство
Акціонерний комерційний банк "Київ"
звернулось до Господарського суду
міста Києва із позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельна компанія
"Будінвестхолдінг", Закритого
акціонерного товариства Молодіжний
житловий комплекс "Академмістечко" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
фірма "Вест" про визнання майнових прав
на об'єкт незавершеного будівництва.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.08.2014 порушено провадження у
розгляду на 09.09.2014 року.
09.09.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від позивача надійшли письмові
пояснення по справі разом із
додатковими матеріалами, та від
ліквідатора відповідача 1 надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи та зобов'язання позивача
надіслати позовну заяву на його адресу.
Ухвалою суду від 09.09.2014 розгляд справи
відкладено на 25.09.2014 року.
25.09.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від ліквідатора відповідача 1
надійшло клопотання про застосування
строку позовної давності.
За наслідками судового засідання 25.09.2014
суд відклав розгляд справи на 02.10.2014
26.09.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від ліквідатора відповідача 1
надійшов відзив на позов.
02.10.2014 через відділ діловодства та
документообігу Господарського суду м.
Києва від позивача надійшли письмові
пояснення по справі та від відповідача
2 надійшов відзив на позовну заяву.
За наслідками судового засідання
02.10.2014, суд, у задоволення клопотання
представників сторін, продовжив строк
розгляду спору на п'ятнадцять днів та
відклав розгляд справи на 16.10.2014 року.
До початку судового засідання через
відділ діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
витребування доказів, яке суд
задовольнив частково.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.10.2014 призначено
колегіальний розгляд справи у складі
трьох суддів.
Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
16.10.2014 визначено для розгляду справи
складі: головуючий суддя Полякова К.В.,
судді Літвінова М.Є., Сташків Р.Б.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнята вищезазначеною колегією
суддів до свого провадження та
призначена до розгляду на 06.11.2014 року.
За наслідками судового засідання судом
постановлено ухвалу про відкладення
розгляду справи на 27.11.2014.
Під час судового засідання 27.11.2014
представником позивача подано до суду
клопотання про зупинення провадження у
справі до отримання результатів
судової експертизи, призначеної у
межах справи №23/297-б-44/163-б про
Суд, заслухавши заперечення
представників відповідачів, повно та
всебічно вивчивши подане клопотання,
дійшов висновку про відмову у його
задоволенні з огляду на
Положеннями статті 79 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
За приписами пункту 3.16. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", відповідно до
частини першої статті 79 ГПК
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом. При цьому пов'язаною з
даною справою є така інша справа, у якій
інший суд встановлює обставини, що
впливають чи можуть вплинути на
подання і оцінку доказів у даній
справі; в тому числі йдеться про факти,
які мають преюдиціальне значення
(частини друга - четверта статті 35 ГПК).
Під неможливістю розгляду справи слід
розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших причин
(п. 3.16 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
З системного аналізу вищевикладеного,
суд дійшов висновку, що положеннями
статті 79 Господарського
процесуального кодексу України не
передбачено такої підстави зупинення
провадження у справі, як то отримання
висновку експертів за наслідками
проведення судової експертизи,
призначеної у межах іншої справи, з
огляду на що у задоволенні заяви про
зупинення провадження у справі слід
Надалі, представник позивача просила
задовольнити позовні вимоги, надавши
пояснення, аналогічні тим, що викладені
Представник відповідача 1 та
представник відповідача 2 під час
судового засідання 27.11.2014 проти
задоволення позовних вимог
заперечували, посилаючись на обставини
та факти, викладені у письмових
пояснення та відзиві на позовну заяву.
Відповідач 3 у котре не направив свого
представника для участі у судовому
засіданні, хоча про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином, причини
неявки суду не повідомив.
У звязку із неявкою відповідача 3,
представник позивача в усному порядку
клопотав про відкладеня розгляду
справи, однак суд відхилив таке
клопотання з огляду на нижченаведене.
Нормами ст. 77 ГПК України передбачено,
що господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених ст. 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихсь
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
За таких обставин, незважаючи на те, що
відповідач3 не з'явився на виклик суду,
за висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаних
учасників судового спору не
перешкоджає вирішенню справи по суті.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача1,
2, з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -
Між Акціонерним комерційним банком
«Київ», який з 11.06.2009, у відповідності з
вимогами п.4 ст.3 та п.6 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
«Про акціонерні товариства»
перейменований в Публічне акціонерне
товариство «Акціонерний комерційний
банк «КИЇВ» (ПАТ «АКБ «КИЇВ», Банк) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія
«Будінвестхолдінг» (ТОВ «БК
«Будінвестхолдінг», Боржник) укладений
Договір інвестування будівництва
№18/10/05-НФ від 19.10.2005 (далі - Договір).
За умовами п.1.4. вищезазначеного
договору, Боржник після закінчення
будівництва у четвертому кварталі 2006
року та здачі будинку Державній
комісії по прийому будинків в
експлуатацію, передає ПАТ «АКБ «КИЇВ» у
власність, за умови сплати останнім
повної вартості, нежитлове приміщення,
вказане у п. 1.2.1 Договору, а саме -
нежитлове приміщення, загальною площею
120,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, Святошинська площа, 1, корпус «Г»,
У подальшому, Додатковою угодою №2 від
19.09.2007 до Договору внесені зміни,
відповідно до яких сторони виклали п.1.3.
в наступній редакції: «Фірма після
закінчення будівництва у другому
кварталі 2008 року та здачі будинку
Державній комісії по прийому будинків
в експлуатацію, передає Інвестору
вказане нежитлове приміщення, що є
предметом договору».
Пунктом 2.1. договору передбачено, що
загальна вартість інвестиційного
внеску становить 127 941,50 грн.
Банк виконав свої зобов'язання за
умовами Договору, перерахувавши
грошові кошти на розрахунковий рахунок
Боржника, що підтверджується платіжним
дорученням №3027 від 21.10.2005 та довідкою
про 100% оплату інвестиційного внеску
№Г-ЦП від 27.06.2006 року.
Оскільки, нежитлове приміщення не
введене в експлуатацію та не передане у
власність ПАТ «АКБ «КИЇВ», тобто
зобов'язання Боржника за умовами
договору в частині будівництва об'єкта
інвестування та передачі його у
власність інвестору залишаються
невиконаними, банк звернувся із даним
позовом до суду з вимогою визнання за
ПАТ «АКБ «Київ» майнових прав на
нежитлове приміщення, вказане у п. 1.2.1
Договору, а саме - нежитлове приміщення,
загальною площею 120,7 кв. м., що
знаходиться за адресою: м. Київ,
Святошинська площа, 1, корпус «Г»,
Одночасно, позивачем ідентичні позовні
вимоги заявлені й до Закритого
акціонерного товариства Молодіжний
житловий комплекс "Академмістечко" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
фірма "Вест", із посиланням на те що
незавершене будівництво включене до
ліквідаційної маси ТОВ «НВФ «Вест» у
справі про банкрутство №50/280 та до
ліквідаційної маси (активів) ЗАТ «МЖК
«Академмістечко» у справі про
банкрутство №50/279.
Заперечуючи проти задоволення
позовних вимог відповідачі,
стверджували, що ПАТ «АКБ «Київ»
використав своє право на судовий
захист стосовно взаємовідносин з ТОВ
«Будівельна компанія
«Будінвестхолдінг» у провадження у
справі про банкрутство боржника -
ТОВ "Будівельна компанія
"Будінвестхолдінг" у своєму письмовому
відзиві просив припинити провадження
на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України, як то
передбачено рекомендаціями Верховного
суду України, викадених у постанові
До того ж, відповідач 2 у своєму відзиві
наголошував на тому, що між ним та
позивачем відсутні будь-які договірні
та позадоговірні відносини, на
підставі яких, банк може звернутися із
вимогою про визнання майнових прав на
нежитлове приміщення, загальною площею
120,7 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, Святошинська площа, 1, корпус «Г»,
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню з наступних
Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Як свідчать матеріали справи,
правовідносини між Банком та ТОВ «БК
«Будінвестхолдінг» виникли на
підставі Договору інвестування
будівництва №18/10/05-НФ від 19.10.2005 року.
Умови інвестиційної діяльності на
території України регулюються Законом
України «Про естиційну діяльність».
Згідно ст.5 Закону України «Про
інвестиційну діяльність», суб'єктами
(інвесторами і власниками)
інвестиційної діяльності можуть бути
громадяни і юридичні особи України та
іноземних держав, а також держави.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» інвестор має
право володіти, листуватися і
розпоряджатися об'єктами інвестицій,
включаючи реінвестиції та торгівельні
аерації на території України
відповідно до законодавчих актів.
Інвестиціями є всі види майнових та
інтелектуальних цінностей. Такими
цінностями можуть бути майнові права
на нерухоме майно, які за ст. 4
вищевказаного Закону можуть бути
об'єктом інвестиційної діяльності.
Об'єктом цивільного права за
інвестиційним договором є закріплені
за позивачем майнові права, отримані в
результаті інвестицій на конкретно
визначену площу та якими позивач
вправі володіти, користуватися і
розпоряджатися. Ці майнові права є
відмінні від права власності на майно,
не потребують державної реєстрації і
охороняються законом.
Згідно ст. 18 Закону України «Про
інвестиційну діяльність» держава
гарантує стабільність умов здійснення
інвестиційної діяльності, додержання
прав і законних інтересів її суб'єктів.
Статтею 19 вказаного Закону визначено,
що захистом інвестицій є комплекс
організаційних, технічних та правових
заходів, спрямованих на створення умов,
які сприяють збереженню інвестицій,
досягненню цілі внесення інвестицій,
ефективній діяльності об'єктів
інвестування та реінвестування,
захисту законних прав та інтересів
інвесторів, у тому числі права на
отримання прибутку (доходу) від
Держава гарантує захист інвестицій
незалежно від форм власності, який
забезпечується законодавством
Згідно з ч. 1 ст. 144 ГК України майнові
права суб'єкта господарювання можуть
виникати з угод, передбачених законом,
а також з угод, не передбачених законом,
але таких, що йому не суперечать, а
згідно зі ст. 147 ГК майнові права
суб'єктів господарювання захищаються
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що ухвалою
Господарського суду міста Києва від
03.12.2008 порушено провадження у справі
№23/297-б-44/163-б про банкрутство ТОВ «БК
У зв'язку з неспроможністю ТОВ «БК
«Будінвестхолдінг» відновити свою
платоспроможність та задовольнити
визнані судом вимоги кредиторів не
інакше як через застосування
ліквідаційної процедури, та керуючись
ст.ст. 1, 22 Закону України «Про і
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
Господарський суд м. Києва Постановою
від 07.06.2011р. визнав Боржника банкрутом
та ввів ліквідаційну процедуру.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 14.05.2012 кредиторські вимоги ПАТ «АКБ
«КИЇВ» на суму 1 127 941,50 грн. визнано та
включено до реєстру вимог кредиторів
ТОВ «БК «Будінвестхолдінг». Правовою
підставою кредиторських вимог ПАТ «АКБ
«Київ» є Договір інвестування
будівництва №18/10/05-НФ від 19.10.2005 року.
Вказаний факт сторонами у межах
розгляду даного господарського спору
не заперечувався та не спростовуваний
належними та допустимим доказами.
Відповідно до п. 54 постанови Пленуму
Верховного суду України №15 від
18.12.2009 «Про судову практику у
справах про банкрутство», Закон і ГПК
не містять приписів стосовно
заборони прийняття судом позовної
заяви до боржника, щодо якого вже
порушено справу про банкрутство, а
також стосовно вирішення спору за цим
позовом по суті. Порушення справи про
банкрутство не віднесено статтею 62 ГПК
до підстав для відмови судом у
прийнятті позовної заяви. Тому суди
мають у встановленому ГПК порядку
приймати позовні заяви до особи, щодо
якої порушено справу про банкрутство і
вирішувати спір за цією вимогою по суті
за правилами позовного провадження
до опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення справи про банкрутство.
Після публікації оголошення
господарський суд на підставі
частини першої статті 79 ГПК ухвалою
суду зупиняє позовне провадження і
роз'яснює позивачу зміст і наслідки
частини другої статті 14 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його
Якщо позивач не звернувся у місячний
строк з дня публікації із заявою про
визнання його вимог до боржника у
справі про банкрутство, господарський
суд поновлює позовне провадження та
відмовляє у задоволенні позову на
підставі частини другої статті 14
У разі звернення позивача із заявою
про визнання його вимог до боржника у
справі про банкрутство після винесення
ухвали суду про порушення справи про
банкрутство за результатами розгляду
цих вимог позовне провадження
підлягає припиненню на підставі
пункту 2 частини першої статті 80 ГПК (п.
55 постанови Пленуму Верховного суду
України №15 від 18.12.2009 «Про судову
практику у справах про банкрутство»).
Таким чином, враховуючи що судовим
рішенням, яке набрало законної сили,
зокрема, ухвалою суду у справі №
23/297-б-44/163-б від 14.05.2012 кредиторські
вимоги ПАТ «АКБ «КИЇВ» на суму 1 127 941,50
грн. визнано та включено до реєстру
вимог кредиторів ТОВ «БК
«Будінвестхолдінг», суд дійшов
висновку, що Публічним акціонерним
товариством «Акціонерний комерційний
банк «Київ» трансформовано свої права
за Договором інвестування будівництва
№18/10/05-НФ від 19.10.2005 у грошовий
еквівалент, який дорівнює розміру
інвестиційного внеску за договором, а
тому фактично реалізоване право
позивача, яке виникло на підставі
договору інвестування.

За приписами п. 2. ч. 1. ст.80
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Узагальнюючи вищевикладене,
враховуючи рекомендації Верховного
суду України, суд дійшов висновку, що
провадження у справі №910/16373/14 за
позовом Публічного акціонерного
товариства Акціонерний комерційний
банк "Київ" про визнання майнових прав
на об'єкт незавершеного будівництва у
частині заявлених вимог до Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Будівельна компанія
«Будінвестхолдінг» підлягає
припиненню.

Щодо вимог ПАТ «АКБ «Київ» про визнання
майнових прав на об'єкт незавершеного
будівництва, заявлених до Закритого
акціонерного товариства Молодіжний
житловий комплекс "Академмістечко" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
фірма "Вест", суд визнав їх такими, що не
підлягають задоволенню з огляду на
нижченаведене.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства

Частина 1 статті 1 ГПК України
передбачає, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

До господарського суду вправі
звернутися кожна особа, яка вважає, що
її право чи охоронюваний законом
інтерес порушено чи оспорюється. Тобто
у контексті цієї норми має значення
лише суб'єктивне уявлення особи про те,
що її право чи законний інтерес
потребує захисту.

Водночас за змістом вказаної статті
порушення права чи законного інтересу
або спір щодо них повинні існувати на
момент звернення до суду. Якщо в
результаті розгляду справи виявиться,
що порушення відсутнє, суд має
відмовити в позові.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Положеннями статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що Господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Судом встановлено, що майнові права
сторони можуть виникати на підставі
договору, а бо в силу закону, зокрема, у
межах даного спору на підставі
договору інвестування. Однак, ПАТ "АКБ
"Київ" не надав до суду доказів у
підтвердження наявності правовідносин
із Молодіжним житловим комплексом
"Академмістечко" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
Науково-виробнича фірма "Вест" щодо
обєкту інвестування. Посилання
позивача на факт включення його обома
товариствами до реєстру інвесторів
будівництва житлового будинку за
адресою: м. Київ, Святошинська площа, 1
корпус "Г" не знаходить свого
документального підтвердження. Крім
того, обєктом інвестування ПАТ "АКБ
"Київ" є нежитлове приміщення, за
адресою м. Київ, Святошинська площа, 1
корпус "Г" поверх-цокольний, у той час як
вказаний ним реєстр стосується лише
інвесторів житлового будинку.

Таким чином, оскільки позивачем -
Публічним акціонерним товариством
"Акціонерний комерційний банк "Київ" не
доведено належними та допустимим
доказами наявність порушення його прав
та законом охоронюваних інтересів з
боку відповідача 2 та відповідача 3,
Господарський суд міста Києва не
вбачає підстав для задоволення
позовних вимог у частині визнання
майнових прав на об'єкт незавершеного
будівництва, заявлених до Закритого
акціонерного товариства Молодіжний
житловий комплекс "Академмістечко" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково-виробнича
фірма "Вест".

Одночасно, суд відхиляє заяву
відповідача про застосування строку
позовної давності, з огляду на
нижчевикладене.

Положеннями частини 1 статті 251 ЦК
України, визначено, що строком є певний
період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення.

Згідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк
визначається роками, місяцями, тижнями,
днями або годинами.

Статтею 257 ЦК України встановлено
загальна позовна давність тривалістю у
три роки. Позовна давність
обчислюється за загальними правилами
визначення строків, встановленими
статтями 253-255 цього Кодексу (ст. 260 ЦК
України).

Відповідно до стаття 256 ЦК України,
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

За приписами статті 257 ЦК України
загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно статті 261 ЦК України частини 1 та
5 перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила та за зобов'язаннями
з визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Одночасно суд відзначає, що за змістом
статті 261 ЦК України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушеного права.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 10
від 29.05.2013 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів" перш
ніж застосувати позовну давність,
господарський суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушено право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі
коли такі право чи інтерес не порушені,
суд відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості.

Оскільки у межах розгляду даної
господарської справи, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог, тому заява відповідача
про застосування строків позовної
давності є такою, що не підлягає
задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
32-34, 43, 49, 80, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Провадження у справі за позовом
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний комерційний банк "Київ" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна компанія
"Будінвестхолдінг» про визнання
майнових прав на об'єкт незавершеного
будівництва - припинити.

У задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
Акціонерний комерційний банк "Київ" до
Закритого акціонерного товариства
Молодіжний житловий комплекс
"Академмістечко" та Товариства з
обмеженою відповідальністю
Науково-виробнича фірма "Вест" про
визнання майнових прав на об'єкт
незавершеного будівництва - відмовити.

Рішення постановлено у нарадчій
кімнаті та проголошено його вступну та
резолютивну частину у судовому
засіданні 27.11.2014 року.

Повне рішення буде складено протягом
п'яти днів з дня проголошення вступної
та резолютивної частини рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

та підписано 02.12.2014 року.

Головуючий суддя
К.В. Полякова

Суддя
М.Є.Літвінова

Суддя
Р.Б. Сташків