КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа№ 911/3708/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Кудлай О.Г.

від відповідача - Кукса Г.А.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Фермерського господарства
«Чудова марка» на рішення
Господарського суду Київської області
від 03.10.2014 року (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Білоцерківвода»

до Фермерського
господарства «Чудова марка»

про стягнення 47556,11 грн.,-

Постанова прийнята 09.12.2014 в зв`язку
з оголошенням перерви в судовому
засіданні 20.11.2014 відповідно до ст. 77 ГПК
України.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Білоцерківвода»
звернувся до Господарського суду
Київської області з позовом до ТОВ
«Чудова марка» про стягнення 47556,11 грн.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 03.10.2014 позов був
задоволений повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій вказує, що
рішення прийнято з порушення норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить скасувати рішення
Господарського суду Київської області
повінстю та постановити нове, яким в
задоволені позовних вимог відмовити
повністю.

Ухвалою суду від 17.10.2014 апеляційну
скаргу прийнято до провадження та
призначено до розгляду.

Через відділ документального
забезпечення до суду надійшов відзив
на апеляційну скаргу від представника
позивача, в якому зазначено, що рішення
суду першої інстанції є обґрунтованим
та законним, а тому просили апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
рішення суду без змін.

Представник позивача та представник
відповідача в судове засідання на
вказану дату з`явилися та надали усні
пояснення стосовно предмету спору.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні матеріали
справи, встановив наступне:

01.07.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Білоцерківвода» та
Фермерським господарством «Чудова
марка» був укладений договір про
надання послуг з централізованого
постачання холодної води та
водовідведення № 8886.

Згідно умов договору виконавець
зобов'язався надати споживачу послуги
з централізованого постачання
холодної води та водовідведення у
необхідних обсягах, встановлених
нормативним розрахунком, та
відповідної якості, а споживач -
своєчасно і у повному обсязі
оплачувати отримані послуги за
встановленими тарифами у строки і на
умовах, передбачених договором.

18.03.2014 представниками ТОВ
«Білоцерківвода» проведено відбір
проб стічних вод з контрольного
колодязя відповідача для визначення
вмісту забруднюючих речовин, що
скидаються підприємством із стічними
водами в каналізаційну мережу м. Біла
Церква, про що складено акт відбору
проб стічної води від 18.03.2014, із
зазначенням дати, місця та умов їх
відбору.

Відбір проб здійснювався у присутності
представника відповідача Скринського
Г.Г., акт не містить жодних заперечень
відповідача чи зауважень, підписаний
представником відповідача без
вказівки на такі.

За результатами лабораторних
досліджень відібраних проб, проведених
хіміко-технологічною лабораторією
стічних вод ТОВ «Білоцерківвода» , що
підтверджується протоколом проведених
аналізів № 83 від 24.03.2014, було
встановлено, що у стічних водах, які
скидаються відповідачем до міської
каналізаційної мережі, містяться
забруднюючі речовини, які перевищують
допустимі концентрації, встановлені
місцевими правилами 25.03.2014.

25.03.2014 позивач направив відповідачу
факсограмне повідомлення № 1-04/08-733від
25.03.2014, яким повідомив останнього про
перевищення допустимих концентрацій
забруднюючих речовин у стічних водах
підприємства та результати хімічного
аналізу відібраних проб.

15.04.2014 позивач разом з супровідним
листом № 1-04/08-904 від 14.04.2014 направив
відповідачу рахунок на оплату № 32 від
10.04.2014, який 16.04.201 отримано
представником відповідача -
Михальченком, що підтверджується
підписом останнього на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Листом № 149 від 16.04.2014 відповідач просив
позивача розрахунок плати за скид
наднормативних забруднень зі стічними
водами у міську каналізацію за
рахунком № 32 від 01.04.2014 в сумі 45 038,86грн.
розділити на три платежі, які будуть
сплачуватися в наступному порядку: - з
21.04.2014 по 27.04.2014 - 15318,88 грн.; - з 28.04.2014 по
04.05.2014 - 14859,99 грн.; - з 05.05. 2014 по 11.05.2014 -
14859,99 грн.

04.06.2014 позивач з метою досудового
врегулювання спору звернувся до
відповідача з претензією № 1-04/09-1440,
згідно якої просив останнього сплатити
45 038,86грн. боргу за скид наднормативних
забруднень, яка 19.06.2014 отримана
представником відповідача, що
підтверджується підписом останнього
на рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення.

Вказана претензія залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Зважаючи на те, що відповідачем так і не
був оплачений рахунок плати за скид
наднормативних забруднень зі стічними
водами у міську каналізацію, позивач
звернувся до суду із відповідним
позовом.

Згідно з ст. 174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати: безпосередньо із
закону або іншого нормативно-правового
акта, що регулює господарську
діяльність; з акту управління
господарською діяльністю; з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать; внаслідок
заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом
господарювання, придбання або
збереження майна суб'єкта або суб'єктом
господарювання за рахунок іншої особи
без достатніх на те підстав; у
результаті створення об'єктів
інтелектуальної власності та інших дій
суб'єктів, а також внаслідок подій, з
якими закон пов'язує настання правових
наслідків у сфері господарювання.

Частиною першою ст. 181 Господарського
кодексу України визначено, що
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 Цивільного
кодексу України).

Статтею 173 Господарського кодексу
України передбачено, що один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу
України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає,
що кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як було встановлено судом першої
інстанції, позивач свої зобов`язання за
договором виконав належним чином.

Так, оскільки засоби обліку на
підприємстві відповідача встановлені
тільки на водопостачання, що
підтверджується актом прийняття в
експлуатацію вузла обліку холодного
водопостачання від 19.09.2013, то
відповідач сплачує за надані послуги
водовідведення згідно показів засобів
обліку, що встановлений на
водопостачання; у січні 2014
відповідачем було використано 616 куб.м.
холодної води та здійснено 616 куб.м.
водовідведення у централізовану
каналізаційну мережу міста; у лютому 2014
відповідачем було використано 639 куб.м.
холодної води та здійснено 639 куб.м.
водовідведення у централізовану
каналізаційну мережу міста; у березні
2014 відповідачем було використано 536
куб.м. холодної води та здійснено 536
куб.м. водовідведення у централізовану
каналізаційну мережу міста, що
підтверджуються наявними в матеріалах
справи актами зняття показників
лічильника.

Відповідно до довідки ПАТ «КРЕДІ
АГРІКОЛЬ БАНК» № 60 від 25.06.2014 за період
з січня 2014 по березень 2014 відповідач за
послуги з централізованого постачання
холодної води та водовідведення
розрахувався повністю,

Згідно із п. 4.5 договору у разі
перевищення допустимих концентрацій
забруднюючих речовин у стічних водах
споживач здійснює оплату за послуги
водовідведення згідно наданого
виконавцем рахунку застосування
коефіцієнта кратності відповідно
«Правил приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації м.
Біла Церква»

Відповідач свій обов'язок,
передбачений п. 4.5. договору, державними
та місцевими правилами не виконав, суму
боргу у розмірі 45038,86грн. в 10-денний
термін після отримання рахунку № 32 від
10.04.2014 не сплатив, що вбачається із
довідки ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» № 195
від 18.09.2014 та підтверджується довідкою
ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» №
293/5/50-36 від 18.09.2014.

Відповідно до ст. 44 Водного кодексу
України водокористувачі зобов'язані
дотримуватися встановлених нормативів
гранично допустимого скидання
забруднюючих речовин та встановлених
лімітів забору води, лімітів
використання води та лімітів скидання
забруднюючих речовин, а також
санітарних та інших вимог щодо
впорядкування своєї території.

Наказом Державного комітету
будівництва, архітектури та житлової
політики України № 37 від 19.02.2002
затверджено Правила приймання стічних
вод підприємств у комунальні та
відомчі системи каналізації населених
пунктів України (далі - державні
правила), які поширюються на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації, та на всі підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності й відомчої належності,
які скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів.

Згідно п.п. 1.5., 1.6. державних правил на
підставі цих Правил та Інструкції про
встановлення та стягнення плати за
скид промислових стічних вод у системи
каналізації населених пунктів (далі -
Інструкція) водоканали розробляють
місцеві Правила приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації
населеного пункту (далі - місцеві
Правила приймання), у яких
установлюються допустимі концентрації
(далі - ДК) для кожної забруднюючої
речовини, що може скидатися
Підприємствами в систему каналізації,
а також відображаються місцеві
особливості приймання стічних вод
Підприємств у міську каналізацію.
Місцеві Правила приймання згідно з
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні" затверджують
виконавчі органи місцевих рад за
поданням Водоканалів після погодження
з територіальними органами
Мінекоресурсів та Міністерства
охорони здоров'я України. Місцеві
Правила приймання є обов'язковими для
всіх Підприємств, яким Водоканали
надають послуги з водовідведення та
які розташовані на території даної
місцевої ради.

Відповідно до п. 7.5. державних правил
водоканал здійснює контроль за
витратою та якістю стічних вод, що
скидають Підприємства.

Рішенням Виконавчого комітету
Білоцерківської міської ради № 424 від
25.12.2013 затверджено Правила приймання
стічних вод підприємств у систему
каналізації м. Біла Церква.

Згідно п. 2.1.3. місцевих правил водоканал
має право здійснювати раптовий (у
будь-яку годину доби), не погоджений з
підприємством заздалегідь, відбір проб
для контролю за якістю стічних вод, що
скидаються до системи каналізації
міста. При цьому відбір проб
здійснюється в присутності
представника підприємства.

Допустимі концентрації забруднюючих
речовин у стічних водах на випусках
підприємств для скидання у міську
каналізацію, наведені у таблиці 1 (п. 6.1.
місцевих правил).

Відповідно до п. 8.12.2. місцевих правил з
метою контролю якості стрічних вод
підприємств водоканалом здійснюється
відбір разових проб, який оформляється
актом. Разові проби характеризують
хімічний склад стічних вод. Виявлені
таким чином перевищення ДК є
необхідною і достатньою підставою для
нарахування додаткової плати.

Пунктом 8.12.22. місцевих правил
передбачено, що у разі виявлення
перевищення ДК, встановлених
правилами: - у 15-денний термін з моменту
відбору робочої проби водоканал
направляє підприємству повідомлення
про виявлене порушення ДК забруднень
(листом або факсограмою або
телефонограмою); - після визначення
обсягів водовідведення підприємства
за розрахунковий період, водоканал
направляє підприємству розрахунок
плати за скид стічних вод з
перевищенням ДК на відповідний
рахунок.

Підприємства сплачують водоканалу
плату за скид понаднормативних
забруднень, яка нараховується за
нормативом плати за очищення 1 куб.м.
стічних вод із вмістом забруднень у
межах допустимих концентрацій (Нп),
обсягом скинутих понаднормативно
забруднених стічних вод (Vпз) та
коефіціентом кратності (Кк), який
враховує рівень небезпеки скинутих
забруднень для технологічних процесів
очищення стічних вод та екологічного
стану водойми.

Згідно п. 9.6. місцевих правил період, за
який стягується плата за скид
підприємством стічних вод з
перевищенням допустимих концентрацій,
установлений разовим аналізом,
становить три місяці (місяця, у якому
відібрана проба, та двох попередніх
місяців). Підвищена плата стягується за
весь обсяг стічних вод, скинутих
підприємством за цей період з даного
об'єкта.

Інструкція про встановлення та
стягнення плати за скид промислових та
інших стічних вод у системи
каналізації населених пунктів та
Правил приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України, затверджена Наказом Держбуду
України № 37 від 19.02.2002 встановлює
єдиний на території України порядок
встановлення та стягнення плати за
скиди промислових та інших стічних вод
у системи каналізації населених
пунктів і поширюється на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації, та на всі підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності й відомчої належності,
які скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Підприємства).

Відповідно до п. 3.2. Інструкції при
перевищенні рівня вмісту забруднюючих
речовин у стічних водах Підприємств, що
скидаються у систему каналізації,
порівняно з встановленими місцевими
Правилами приймання, Підприємства
сплачують Водоканалу плату за скид
понаднормативних забруднень, яка
нараховується за нормативом плати за
очищення 1 куб. м стічних вод з умістом
забруднень у межах допустимих
концентрацій (Нп), обсягом скинутих
понаднормативно забруднених стічних
вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк),
який враховує рівень небезпеки
скинутих забруднень для технологічних
процесів очищення стічних вод та
екологічного стану водойми.

Плата за скид стічних вод Підприємств у
системи каналізації населених пунктів
уноситься Підприємствами згідно з
розрахунками Водоканалів та
виставленими ними рахунками на
розрахункові рахунки Водоканалів у
порядку та в терміни, передбачені
договором. У разі прострочення
платежів з Підприємств стягується пеня
згідно з умовами договору. Плата за
скид понаднормативних забруднень
розподіляється таким чином: 20
відсотків перераховуються Водоканалом
до місцевих фондів охорони
навколишнього природного середовища,
що утворені в складі сільських,
селищних, міських бюджетів; 80 відсотків
залишаються у розпорядженні
Водоканалу і використовуються на
відшкодування збитків Водоканалу,
викликаних цими скидами, на ремонт і
поліпшення експлуатації
каналізаційної мережі та очисних
споруд, а також на розвиток
каналізаційного господарства
населеного пункту (п.п. 4.1., 4.2.
Інструкції).

Відповідач, заперечуючи проти
заявлених вимог та прийнятого судом
першої інстанції рішення, мотивує це
тим, що Правила приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації м.
Біла Церква, які затверджені рішенням
Виконавчого комітету Білоцерківської
міської ради № 424 від 25.12.2013, на підставі
яких позивачем нараховано відповідачу
плату за скид наднормативних
забруднень, суперечать Правилам
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених Наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 37 від
19.02.2002.

Проте колегією суддів не приймається
до уваги дане заперечення, оскільки
вказані місцеві правила, посилання на
які наявне в п. 4.5. договору про надання
послуг з централізованого постачання
холодної води та водовідведення № 8886
від 01.07.2013, прийнятті на виконання
державних правил та є чинними на момент
судового розгляду справи та не
оскаржені в судовому порядку.

Відповідач, підписуючи договір про
надання вказаних послуг, не
заперечував та погоджувався із
застосуванням саме місцевих правил при
нарахуванні плати за перевищення
допустимих концентрацій забруднюючих
речовин у стічних водах, зазначених в п.
4.5 договору.

Укледний між сторонами договір, в
частині зазначеного пункту, стороною
не оскаржувався та у встановленому
законом порядку недійсним не
визнавався.

Крім того, як вбачається з листа
відповідача № 149 від 16.04.2014, останній не
заперечував проти нарахування
позивачем йому плати за скид
наднормативних забруднень зі стічними
водами у міську каналізацію, не
оспорював розмір такої плати та
порядок нарахування, а навпаки просив
розділити платіж на частини та
гарантував вчасну оплату.

Таким чином, враховуючи те, що борг
відповідача перед позивачем на час
прийняття судового рішення не
погашено, розмір вказаного боргу
відповідає фактичним обставинам
справи, вимога позивача про стягнення
45038,86 грн. боргу за наднормативне
забруднення стічних вод згідно
договору про надання послуг з
централізованого постачання холодної
води та водовідведення № 8886 від 01.07.2013,
який виник за період з січня 2014 по
березень 2014 є обґрунтованою,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами і відповідно підлягає
задоволенню.

Також, позивач у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем зобов'язання
зі сплати за наднормативне забруднення
стічних вод. Просив стягнути з
останнього інфляційні втрати та 3%
річних за період з 27.04.2014 по 30.06.2014 2161,87
грн. інфляційних втрат та 355,38грн. 3 %
річних за період з 27.04.2014 по 31.07.2014.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що
порушенням зобов`язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини першої ст. 612
Цивільного кодексу України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Перевіривши розрахунок інфляційних
втрат та 3% річних, наданий позивачем, а
також правильність визначеного
періоду нарахування, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що вказані
нарахування є арифметично вірними,
обгрнутованими та доведеним, а отже
такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано
обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права, з повним
з`ясування обставин, що мають значення
для справи, правомірно задоволені
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Білоцерківвода», а
тому апеляційна скарга Фермерського
господарства «Чудова марка» не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського
господарства «Чудова марка» залишити
без задоволення, рішення
Господарського суду Київської області
від 03.10.2014 у справі № 911/3708/14- без змін.

2. Матеріали справи № 911/3708/14
повернути до Господарського суду
Київської області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко