ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 рокуСправа № 912/3630/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Макаренко Т.В.
розглянув у відкритому судовому
засіданні справу № 912/3630/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафто-Трейд"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Велта"

про стягнення 748 271,04 грн,

представники сторін:

від позивача - Норочевський О.О.,
довіреність № 02/10-14 від 02.10.14;

від відповідача - участі не брали.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нафто-Трейд"
звернулося до господарського суду з
позовною заявою від 07.10.2014 про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Велта" боргу за поставлені
нафтопродукти в сумі 665692,65 грн, пені в
сумі - 14747,70 грн, відсотки за
користування чужими грошовими коштами
- 3813,17 грн, інфляційне збільшення - 19 305,08
грн, загалом - 703 558,60 грн.

11.11.2014 позивач подав до суду доповнення
позовної заяви (збільшення розміру
позовних вимог) які містить на ступні
вимоги: "стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма "Велта" на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафто-Трейд" борг за
поставлені нафтопродукти в сумі 665 692,65
грн, пеню у сумі - 43631,12 грн, відсотки за
користування чужими грошовими коштами
- 3665,57 грн, інфляційне збільшення - 35281,70
грн, загалом - 748271,04 грн."

На підставі норм ст. 22 Господарського
процесуального кодексу, господарський
суд приймає вказану заяву та вважає
остаточними вимогами позивача
стягнення з відповідача 748271,04 грн.

На підтвердження своїх доводів позивач
подав да суду акт звірки
взаєморозрахунків за період з 01.07.2014 по
09.09.2014 відповідно до якого сальдо на
09.09.2014 складає 665 692,65 грн.

19.11.2014 позивач надіслав до суду
пояснення з уточненням щодо періодів
за які нараховується пеня, відсотки,
інфляційні втрати відповідно до яких
останній день до якого нараховуються
вказані нарахування до певного періоду
не включається.

На електрону пошту суду надійшло
клопотання від відповідача про
відкладення розгляду справи на інший
час у зв'язку із тимчасовою
непрацездатністю представника
товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Велта". На день розгляду справи
вказане клопотання засобами поштового
зв'язку до суду не надходило.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, обговоривши усі обставини
справи, оцінивши подані докази,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "Нафто-Трейд" (далі -
продавець, позивач, ТОВ "Нафто-Трейд") та
товариством з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Велта" (далі - покупець,
відповідач, ТОВ ВКФ "Велта") 02.04.2014
укладено договір поставки
нафтопродуктів № 800414 (далі - Договір),
згідно пункту 1.1 продавець зобов'язався
поставити та передати у власність
покупця нафтопродукти, іменовані
надалі "товар", в кількості та
асортименті, що передбачені за умовами
даного договору, а покупець
зобов'язався прийняти товар від
продавця та оплатити його загальну
вартість на умовах даного договору.

Пунктом 1.8 Договору передбачено, що
право власності на товар переходить
від продавця до покупця на умовах,
викладених в п. 2.1 даного Договору.

Згідно п. 2.1 Договору товар
поставляється покупцю товарними
партіями автомобільним транспортом на
умовах СРТ (Інкотермс -2010) - перевезення
оплачене за реквізитами вказаними
покупцем, якщо інше не зазначено
сторонами в додатках до даного
договору, в товаротранспортних
накладних і/або видаткових накладних.
Датою поставки товару вважається дата
товарно-транспортної накладної або
видаткової накладної.

Розділом 4 Договору сторони обумовили
умови платежів.

Розрахунки за товар здійснюються
покупцем не пізніше строку,
узгодженому у Додатку, який є
невід'ємною частиною договору. У
випадках, передбачених п. 1.4 даного
договору, оплата за поставлений товар
здійснюється покупцем на користь
продавця протягом 5 робочих днів з
моменту отримання покупцем товару.

Даний Договір відповідно до п. 9.13,
набрав чинності з моменту підписання
його уповноваженими представниками
сторін і діє до 31.12.2014, але у будь-якому
випадку до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань.

Договір підписано та скріплено
печатками сторін.

Матеріалами справи підтверджено
належне виконання позивачем умов
Договору.

Продавцем протягом липня 2014 поставлено
покупцеві товар всього на загальну
суму 763686,65 грн, що засвідчено Додатками
до Договору поставки нафтопродуктів: №
від 18.07.2014 на суму 253308,50 грн; №
2 від 23.07.2014 на суму 252687,15 грн; №
від 29.07.2014 на суму 257691,00 грн;
видатковими накладними: № РН-0000672 від
23.07.2014 на суму 252687,15 грн, № РН-0000704 від
29.07.2014 на суму 257691,00 грн; № РН-0000648 від
18.07.2014 на суму 253308,50 грн;
товарно-транспортними накладними: №
РН-0000672 від 23.07.2014, № РН-0000705 від 29.07.2014; №
РН-0000648 від 18.07.2014, а також
довіреностями: № 4444/14-1 від 18.07.2014, №
449/14-1 від 23.07.2014, № 468/14-1 від 29.07.2014.

Таким чином, з урахуванням розділу 4
Договору, відповідач за отриманий
товар за видатковою накладною № РН-0000672
від 23.07.2014 повинен був розрахуватись до
06.08.2014 (додаток до договору № від
23.07.2014), за видатковою накладною №
РН-0000704 від 29.07.2014 - 11.08.2014 (додаток до
договору від 29.07.2014), за
видатковою накладною № РН-0000648 від
18.07.2014 - 01.08.2014 (додаток до договору
від 18.07.2014).

Проте, відповідачем у справі
зобов'язання по Договору в частині
оплати отриманого товару виконав
частково на суму 97994,00 грн, що
підтверджується копіями платіжного
доручення №7470 від 21.08.2014 на суму 47994,00
грн та платіжного доручення № 7518 від
01.09.2014 на суму 50000,00 грн.

За розрахунком позивача
заборгованість відповідача станом на
06.10.2014 складає 665692,65 грн.

Крім того, сторонами складено та
підписано акт звірки
взаєморозрахунків за період з 01.07.2014 по
09.09.2014 відповідно до якого сальдо
станом на 09.09.2014 складає 665692,65 грн. Даний
акт підписано представниками позивача
та відповідача і скріплено печатками
товариств.

Укладений між сторонами Договір за
своєю правовою природою є договором
поставки, отже до правовідносин, що
виникли між сторонами на підставі
даного договору слід застосовувати
положення законодавства, що регулюють
правовідносини поставки.

У відповідності до частини 1 статті 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу
регулюються главою 54 Цивільного
кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655
Цивільного кодексу України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

З урахуванням вказаних обставин, а
також тої обставини, що відповідачем у
справі позовні вимоги не заперечено,
факти, викладені в позовній заяві, не
спростовано, господарський суд вважає
позовні вимоги ТОВ "Нафто-Трейд" про
стягнення основного боргу в сумі 665692,65
грн обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Оскільки відповідачем грошові кошти за
отриманий товар сплачені з порушенням
встановлених договором строків та не в
повному обсязі, позивач нарахував (з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог) пеню в сумі
43631,12 грн , збитки від інфляції на суму
35281,70 грн та 3 % річних за користування
чужими грошовими коштами в сумі 3665,57
грн.

Господарський суд враховує, що пунктом
6.3 Договору передбачено, що у випадку
порушення термінів оплати вартості
товару покупець, останній зобов'язаний
сплатити на користь продавця пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення до моменту
повної оплати ним боргу.

На підставі статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зокрема, юридичні
особи.

У відповідності до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно пункту 6 статті 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, не суперечить вимогам
законодавства та відповідає умовам
договору і підтверджується
матеріалами справи правомірність
нарахування позивачем відповідачеві
пені в сумі 43631,12 грн за загальний
період з 01.08.2014 по 07.11.2014 (цей день не
враховується) відповідно до письмових
пояснень від 15.11.2014.

З урахуванням викладеного вище,
виходячи з наявних в матеріалах справи
доказів, позовні вимоги про стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Велта" пені в сумі 43631,12 за
загальний період з з 01.08.2014 по 07.11.2014
підлягають задоволенню.

Розглядаючи даний спір суд також
приймає до уваги вимоги ч.1 ст.4
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до яких
господарський суд у прийнятті судового
рішення керується (та відповідно
зазначає у ньому) не лише тими
законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, на які
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі, однак, якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову.

У відповідності до вимог статті 625
Цивільного кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тобто, передбачені статтею 625
Цивільного кодексу України відсотки
річних та інфляційні втрати можуть
нараховуватись кредитором до моменту
фактичного виконання грошового
зобов'язання боржником.

Суд вважає посилання позивача на норми
ст. 536 Цивільного кодексу України при
нарахування 3% річних передбачених
нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України помилковими, що вбачається із
самого розрахунку 3% річних наданого
позивачем до матеріалів справи та
письмових пояснень від 15.11.2014.

Враховуючи наведені вище правові
норми, правомірність визначення
позивачем періоду для нарахування
збитків від інфляції та 3 % річних,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення 35281,70 грн
інфляційних збитків за період з 01.09.2014
по 01.11.2014 та 3665,57 грн 3 % річних за період
з 01.09.2014 по 07.11.2014 заявлені правомірно і
підлягають задоволенню.

Відповідач не надав господарському
суду доказів, які спростовують позовні
вимоги чи звільняють його від
цивільної відповідальності.

Крім того, відповідачем не виконано
вимоги суду в частині надання відзиву
на позовну заяву та доказів погашення
заборгованості.

Згідно статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу ,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем у справі дотримано зазначені
вище процесуальні вимоги, відтак
позовні вимоги господарським судом
задовольняються в повному обсязі.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи на інший
час (яке надійшло на електрону пошту
суду) у зв'язку з перебуванням
представника ТОВ ВКФ "Велта" на
лікарняному з 26.11.2014 господарський суд
відхиляє з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
розгляд справи відкладався з 13.11.2014 на
27.11.2014 за клопотанням відповідача,
оскільки останній не мав представника,
який може представляти інтереси
товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Велта" у суді. Разом з тим,
господарським судом явка
представників сторін в засідання суду
обов'язковою не визнавалась, позивача
та відповідача було зобов'язано надати
відповідні документи необхідні для
розгляду справи по суту, які відповідач
не надав.

При цьому господарський суд виходить з
того, що відповідач, як юридична особа,
не позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з ч. 1-4 ст. 28
Господарського процесуального кодексу
України, як з числа як своїх
працівників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими відносинами.
Неможливість такої заміни
представника підлягає доведенню
учасником судового процесу на
загальних підставах відповідно норм
ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України та
враховуючи положення ст. 36
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, господарський суд враховує
приписи постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" стосовного того, що
частиною третьою статті 22 ГПК сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Слід вважати, що відповідна практика
учасників судового процесу (зокрема
подання повторних клопотань щодо до
одного і того ж питання, яке вже
розглядалось судом), спрямована на
умисне затягування судового процесу,
порушує права інших учасників судового
процесу та суперечить вимогам статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
упродовж розумного строку.

При цьому під затягуванням судового
процесу розуміються дії або
бездіяльність учасника судового
процесу, спрямовані на: неможливість
початку розгляду судом порушеної
провадженням справи; неможливість
прийняття судом рішення в даному
судовому засіданні; створення інших
перешкод у вирішенні спору по суті з
метою недосягнення результатів такого
вирішення протягом установлених
законом процесуальних строків.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України та норм
Закону України "Про судовий збір"
судові витрати на судовий збір в сумі
14965,42 грн покладаються на відповідача
повністю.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України,
Законом України "Про судовий збір"
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Велта" (юридична адреса: 26014,
Кіровоградська область,
Новомиргородський район, с. Коробчине,
вул. Хутір Комінтерн, 3; поштова адреса:
49000, м. Дніпропетровськ, вул. Глінки, 7, 6-й
поверх, ідентифікаційний код 30912734) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафто - Трейд"
(юридична адреса: 52001, Дніпропетровська
область, м. Підгородне, вул.
Комсомольська, 22; потова адреса: 49089, м.
Дніпропетровськ, вул. Суворова, 10, оф. 8,
ідентифікаційний код 32812383) борг за
поставлені нафтопродукти в сумі 665 692,65
грн, пеню у розмірі - 43631,12 грн, 3%
відсотки річних в сумі 3665,57 грн, втрати
від інфляції - 35281,70 грн, загалом - 748271,04
грн, а також судовий збір в сумі 14965,42
грн.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили та направити
стягувачу.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 01.12.2014.

Суддя
Т. В. Макаренко