КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р. Справа№ 910/15597/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

при секретарі Філімонова І.Є.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 15.09.2014р. (повний текст
підписано - 22.09.2014р.)

у справі №910/15597/14 (суддя -Бойко Р.В.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування"

до Публічного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Країна"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_2

про стягнення 32 704,99 грн.

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
"Оранта" до Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна",
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: ОСОБА_2 про стягнення 32 704,99
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком, було
виплачено страхувальнику, страхове
відшкодування при настанні страхового
випадку - пошкодження транспортного
засобу. Внаслідок виплати страхового
відшкодування до позивача в порядку
ст. 1191 Цивільного кодексу України та ст.
22 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» перейшло право
вимоги (регресу) в межах здійснених
фактичних витрат та ліміту
відповідальності.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 15.09.2014 року у справі №910/15597/14 у
задоволенні позову відмовлено.

Вищезазначене рішення місцевого
господарського суду обґрунтовано тим,
що внаслідок виплати страховиком
страхового відшкодування власнику
автомобіля BMW 523S F10 до позивача, у
зв'язку з тим, що відбулась заміна
кредитора у зобов'язанні в порядку ст.
512 ЦК України, перейшли всі права, а
також обов'язки потерпілої особи,
зокрема і ті обов'язки, що визначені
приписами ст. 35 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" щодо своєчасного подання
заяви про страхове відшкодування,
відтак, оскільки позивач звернувся до
відповідача більше ніж через 1 рік з
моменту скоєння ДТП, він позбавляється
права на отримання страхового
відшкодування на підставі п. 37.1.4 ст. 37
цього Закону, яким встановлено, що
неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року,
якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди, є
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 15.09.2014 року у справі №910/15597/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення Господарського суду м. Києва
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, з невідповідністю
висновків, викладених у рішенні
обставинам справи.

На підставі апеляційної скарги
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування" на
рішення Господарського суду м. Києва
від 15.09.2014 року, згідно ст. 98 ГПК
України, Київським апеляційним
господарським судом ухвалою від
17.10.2014р. порушено апеляційне
провадження.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав,
просив апеляційну скаргу задовольнити,
рішення Господарського суду м. Києва
від 15.09.2014 р. скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
заперечував проти доводів викладених в
апеляційній скарзі, просив суд
відмовити в її задоволенні та залишити
без змін оскаржуване рішення місцевого
господарського суду.

Представник третьої особи у справі в
судове засідання 18.11.2014 року не
з'явився, будучи належним чином
повідомленим про час та місце
проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Явка в
судове засідання представників сторін
-це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК
України у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті
4 ГПК України, статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" при розгляді справи частину 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
колегія суддів зазначає, що право особи
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
кореспондується обов'язок
добросовісно користуватися наданими
законом процесуальними правами,
утримуватись від дій, що зумовлюють
затягування судового процесу, та
вживати надані процесуальним законом
заходи для скорочення періоду судового
провадження (пункт 35 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від
07.07.1989 р.

Враховуючи, що наявні матеріали справи
є достатніми для всебічного, повного і
об'єктивного розгляду справи, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
представника третьої особи.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу,
також апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як було встановлено судом першої
інстанції 11.04.2011 р. між Акціонерним
товариством "Страхова компанія "АХА
Страхвання", після зміни найменування -
ПАТ "СК "АХА Страхування", (страховик) та
ОСОБА_3 (страхувальник) було укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту №063-а/11по (надалі -
"Договір"), об'єктом страхування за яким
є майнові інтереси страхувальника, що
не суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням майном, а саме:
автомобілем BMW 523S F10, реєстраційний
номер НОМЕР_1, на випадок настання
страхових випадків, зокрема,
пошкодження чи знищення транспортного
засобу або його частин внаслідок ДТП.

28.09.2011 р. о 20:20 год. по пр. Гагаріна у м.
Кривий Ріг сталося ДТП за участі
застрахованого автомобіля BMW 523S F10,
реєстраційний номер НОМЕР_1, та
автомобіля Skoda SuperB, реєстраційний номер
НОМЕР_2, а саме: ОСОБА_2, керуючи
автомобілем Skoda SuperB, не врахував
дорожню обстановку під час здійснення
повороту праворуч та зміни смуги, та не
надав дорогу транспортному засобу BMW 523S
F10, який рухався в попутньому напрямку,
та здійснив зіткнення з ним, в
результаті чого обидва автомобілі
отримали механічні пошкодження. Факт
скоєння ДТП підтверджується
відомостями про дорожньо-транспортну
пригоду №8884018, а також довідкою Відділу
ДАІ з обслуговування адміністративної
території м. Кривий Ріг від 28.09.2011 р.

ДТП сталася в результаті порушення
водієм ОСОБА_2 п.п. 10.1, 10.3, 13.3 Правил
дорожнього руху України, що
підтверджується постановою Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від
02.11.2011 р. у справі №3-2695/11, відповідно до
якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту
№2011/V/OMOD12321/VESKO20293 від 07.10.2011 р. у
відповідності до розрахунку суми
матеріального збитку та заяви
страхувальника про виплату страхового
відшкодування позивач, виконуючи свої
зобов'язання за Договором, здійснив
відшкодування завданої шкоди
внаслідок спірної ДТП шляхом виплати
коштів у сумі 32 704,99 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№29513 від11.10.2011 р.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, Київський апеляційний
господарський суд вважає що апеляційні
скарги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 228 ГК України, учасник
господарських відносин, який
відшкодував збитки, має право стягнути
збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

У відповідності зі ст. 979 ЦК України та
ч. 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Як було встановлено під час розгляду
справи 28.09.2011 року внаслідок ДТП за
адресою пр. Гагаріна у м. Кривий Ріг,
було завдано механічних пошкоджень
транспортному засобу BMW 523S F10,
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Враховуючи ту обставину, що
транспортний засіб було застраховано у
ПАТ "СК "АХА Страхування" на підставі
договору № 063-а/11по від 11.04.2011
добровільного страхування наземного
транспортного засобу, страховою
компанією виплачено потерпілій особі
страхове відшкодування в розмірі 32 704,99
грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи доказами (звіт № 458
від 06.10.2011р., платіжне доручення № 29513
від 11.10.2011 р.).

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновками місцевого господарського
суду, що виконавши свої зобов'язання
перед страхувальником за Договором
добровільного страхування шляхом
виплати страхового відшкодування,
позивач набув право зворотної вимоги
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Проте колегія суддів вважає хибним
висновок місцевого господарського
суду з приводу того, що своє право
зворотної вимоги позивач втратив з
огляду на пропущення річного строку
встановленого Законом України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" на звернення за страховим
відшкодуванням, що відповідно до п. 37.1.4
ст. 37 цього Закону є підставою для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування.

У відповідності до законодавства
чинного на момент виникнення спірних
правовідносин, страховик отримує право
вимоги потерпілої особи лише після
виплати останній страхового
відшкодування за договором майнового
страхування, втім не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування у строк, встановлений
підпунктом 37.1.4 пункту 37.1. статті 37
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів". Таке право
страховика, враховуючи висновок,
наведений у рішенні Конституційного
Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002, може
бути реалізоване безпосередньо шляхом
подання відповідного позову до суду.

За таких обставин, посилання
господарського суду на приписи
підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", згідно з яким неподання заяви
про страхове відшкодування впродовж
одного року з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди є
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування за цим
Законом, колегія суддів вважає
безпідставним, оскільки право особи на
звернення до суду за захистом
порушеного права або охоронюваного
законом інтересу не може бути обмежене
законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Згідно правового аналізу статей 36, 37, 39
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів", підпункт 37.1.4
пункту 37.1. статті 37 цього Закону
стосується порядку та умов прийняття
рішення про здійснення страховиком
страхового відшкодування та за змістом
пункту 36.1 статті 36 цього Закону не
позбавляє права на здійснення
страхового відшкодування в судовому
порядку. При цьому випадки, коли шкода
не відшкодовується, визначені
переліком, наведеним у статті 32
вказаного Закону.

Отже, суд першої інстанції не звернув
увагу на те, що строк, встановлений
нормами Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" для подання
потерпілим чи іншою особою, яка має
право на отримання відшкодування,
заяви про страхове відшкодування, не є
тотожним позовній давності у таких
правовідносинах, яка є загальною та
становить три роки.

За приписами пункту 22.1. статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за збитки, що
виникли внаслідок експлуатації гр.
ОСОБА_2 транспортного засобу марки
Шкода, державний реєстраційний номер
НОМЕР_2, завдані гр. ОСОБА_3 як власнику
автомобіля БМВ, державний
реєстраційний номер НОМЕР_3, пов'язані з
його відновлювальним ремонтом, в межах,
передбачених полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/2148677, а до
позивача як до страховика, який
виплатив страхове відшкодування
своєму страхувальникові на виконання
договору добровільного комплексного
автострахування № 063-а/11 по від 11.04.2011,
перейшло право вимоги до відповідача
як до особи, відповідальної за збитки,
завдані його страхувальником.

Оскільки з встановлених обставин
справи вбачається, що позивач здійснив
виплату страхового відшкодування
потерпілій особі в сумі 32 704,99 грн,
заперечень щодо розміру якої не
надходило, до нього внаслідок заміни
кредитора у зобов'язанні з
відшкодування шкоди перейшло право
вимоги до відповідача як до особи,
відповідальної за завдані
страхувальнику збитки, у межах його
фактичних витрат та у межах загального
строку позовної давності, а також
враховуючи фактичне звернення ПАТ
"Страхове компанія «АХА Страхування" до
господарського суду з даним позовом в
межах загального строку позовної
давності, колегія суддів вважає наявні
обставини справи достатніми для
задоволення позовних вимог у
заявленому обсязі.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції
прийнято з порушенням норм
матеріального права, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, рішення
Господарського суду м. Києва від
15.09.2014р. у справі № 910/15597/14 скасуванню.

У зв'язку з задоволенням апеляційної
скарги позивача, відповідно до вимог
ст.49 Господарського процесуального
кодексу України, судовий збір за
розгляд позовної заяви та апеляційної
скарги покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. 99, 101, 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «АХА
Страхування» задовольнити повністю.

2. Рішення Господарського суду м. Києва
від 15.09.2014р. у справі № 910/15597/14
скасувати .

3. Прийняти нове рішення, яким:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» (04176 м. Київ, вул.. Електриків, 29
а, ) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(04070 м. Київ, Вул. Іллінська, 8 ) страхове відшкодування за
завданні збитки в розмірі 32 704, 99 грн.
(тридцять дві тисячі сімсот чотири
гривні 99 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» (04176 м. Київ, вул.. Електриків, 29
а, ) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(04070 м. Київ, Вул. Іллінська, 8 ) судовий збір у розмірі 1827,00 грн.
(тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00
коп.) за розгляд позовної заяви та
судовий збір у розмірі 286, 75 грн. (двісті
вісімдесят шість гривень 75 коп.) за
розгляд апеляційної скарги.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Країна» (04176 м. Київ, вул.. Електриків, 29
а, ) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(04070 м. Київ, Вул. Іллінська, 8 ) судовий збір у розмірі 913,50 грн.
(дев'ятсот тринадцять гривень 50 коп.) за
розгляд апеляційної скарги.

4. Видачу наказу на виконання даної
постанови доручити Господарському
суду м. Києва.

5. Матеріали справи № 910/15597/14
повернути до Господарського суду м.
Києва.

11. Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.В. Тищенко

Судді
Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров