ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 листопада 2014 року Справа № 6/93/2012/5003

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Прокопанич Г.К.

суддів
Алєєвої І.В.

Мирошниченка С.В.,

розглянувши касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібороб" на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 24.04.2014 року

у справі № 6/93/2012/5003 господарського суду
Вінницької області

за позовом публічного акціонерного
товариства комерційного банку
"Приватбанк"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібороб"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - приватного
сільськогосподарського підприємства
"Еліта"

про стягнення заборгованості

за зустрічним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Хлібороб"

до публічного акціонерного товариства
комерційного банку "Приватбанк"

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хлібороб" звернулось
до Вищого господарського суду України
з касаційною скаргою на постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 24.04.2014 року у
справі № 6/93/2012/5003.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 10.07.2014 року у справі
№6/93/2012/5003 касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю
"Хлібороб" повернуто на підставі п. 4 ст.
1113 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 29.09.2014 року у справі
№6/93/2012/5003 касаційну скаргу товариства
з обмеженою відповідальністю
"Хлібороб" повернуто на підставі п. 5 ст.
1113 Господарського процесуального
кодексу України.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хлібороб" втретє
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 24.04.2014 року у
справі № 6/93/2012/5003.

Перевіривши матеріали касаційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку,
що подана касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України з таких підстав.

В силу ст. 110 Господарського
процесуального кодексу України,
касаційна скарга може бути подана
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Оскільки оскаржена постанова
Рівненського апеляційного
господарського суду набрала законної
сили 24.04.2014 року, то, з урахуванням
наведених приписів закону строк
касаційного оскарження зазначеного
судового акта відповідно до частини
другої статті 51 Господарського
процесуального кодексу України
закінчився 14.05.2014 року, а вказана
касаційна скарга подана до суду 18.10.2014
року, про що свідчить штамп поштового
відділення зв'язку на конверті,
адресованому господарському суду
Вінницької області. Таким чином,
зазначена касаційна скарга подана
після закінчення строку, встановленого
для її подання.

У касаційній скарзі заявлено
клопотання про відновлення строку на
касаційне оскарження.

За приписами частини першої ст. 53
Господарського процесуального кодексу
України за заявою сторони, прокурора чи
з своєї ініціативи господарський суд
може визнати причину пропуску
встановленого законом процесуального
строку поважною і відновити пропущений
строк.

Колегія суддів касаційної інстанції
зазначає, що у клопотанні про
відновлення пропущеного строку
повинно міститися обґрунтування
поважності причин пропуску
процесуального строку. Якщо
відновлення процесуального строку
здійснюється за клопотанням сторони чи
прокурора, заявник повинен
обґрунтувати поважність причини
(причин) пропуску строку, в разі
необхідності - з поданням доказів цього
за загальними правилами розділу V
Господарського процесуального кодексу
України.

Господарський процесуальний кодекс
України не пов'язує право суду
відновити пропущений строк з певним
колом обставин, що спричинили пропуск
строку. Отже, у кожному випадку суд з
урахуванням конкретних обставин
пропуску строку оцінює доводи, що
наведені на обґрунтування клопотання
про його відновлення та робить
мотивований висновок щодо поважності
чи неповажності причин пропуску
строку.

Касаційна інстанція зазначає, що
поважними визнаються лише ті
обставини, які є об'єктивно
непереборними і пов'язані з дійсними
істотними труднощами для вчинення
процесуальних дій.

Обґрунтовуючи клопотання про
відновлення строку на подання
касаційної скарги, заявник касаційної
скарги зазначає, що обставиною, яка
зумовила подання касаційної скарги з
пропуском встановленого строку є
усунення недоліків, зазначених в
ухвалі Вищого господарського суду
України від 29.09.2014 року.

Розглянувши вказане клопотання,
колегія суддів не знайшла підстав для
його задоволення.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що ухвала Вищого
господарського суду України від 29.09.2014
року надіслана сторонам у справі 29.09.2014
року, про що свідчить штамп Вищого
господарського суду України на
зворотній стороні ухвали.

Отже, своєчасне оскарження судового
акту є суто організаційною проблемою
скаржника.

З урахуванням викладеного колегія
суддів не знайшла підстав для
задоволення клопотання про
відновлення пропущеного строку на
касаційне оскарження.

Касаційна інстанція зазначає, що
основними засадами судочинства,
закріпленими у ст. 129 Конституції
України є, зокрема, законність,
рівність усіх учасників судового
процесу перед законом і судом,
змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Принцип законності визначається тим,
що суд у своїй діяльності при вирішенні
справ повинен додержуватись норм
процесуального права.

За змістом положень ст. 107
Господарського процесуального кодексу
України сторона наділена правом
оскарження судового рішення, що є
однією з необхідних умов реалізації,
встановленого законом права на судовий
захист.

Однак, наявність права на оскарження не
є безумовною підставою для здійснення
судового захисту шляхом прийняття
касаційної скарги, поданої з
порушенням встановленого
процесуальним законом порядку.

Відповідно до п. 5 частини першої ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга не
приймається до розгляду і
повертається, зокрема, якщо скаргу
подано після закінчення строку,
встановленого для її подання, без
клопотання про поновлення цього строку
або таке клопотання відхилено.

За таких обставин касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду Вищим
господарським судом України і підлягає
поверненню.

Статтею 7 Закону України "Про судовий
збір" передбачено, що сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі повернення заяви або
скарги.

Враховуючи викладене та керуючись
статтею 7 Закону України "Про судовий
збір", ст. 53, 86, 110, п. 5 ч. 1 ст. 1113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити товариству з обмеженою
відповідальністю "Хлібороб" у
задоволенні клопотання про
відновлення строку на подання
касаційної скарги.

2. Повернути касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хлібороб" на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 24.04.2014 року у
справі № 6/93/2012/5003 (з доданими до неї
документами).

3. Повернути товариству з обмеженою
відповідальністю "Хлібороб"
(місцезнаходження: 24400, Вінницька обл.,
м. Бершадь, вул. Радянська,23; ) з Державного бюджету України 275
(двісті сімдесят п'ять) грн. судового
збору сплаченого квитанцією № 8213 від
18.07.2014 року та 7 167 (сім тисяч сто
шістдесят сім) грн. 08 коп. судового
збору сплаченого платіжним дорученням
№100 від 12.05.2014 року.

4. Справу № 6/93/2012/5003 повернути до
господарського суду Вінницької
області.

Головуючий суддя
Г.К. Прокопанич

Судді
І.В. Алєєва

С.В. Мирошниченко