м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного підприємства
«Компанія «Промвектор»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
про визнання договору суборенди
Суддя Нечай О.В.
Представники сторін:
від позивача: Смик Ю.В., за довіреністю
від відповідача: не з'явився.
СПРАВИ:
На розгляд господарського суду міста
Києва були передані позовні вимоги
Приватного підприємства «Компанія
«Промвектор» (далі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Герекс» (далі - відповідач)
про визнання договору суборенди
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.11.2014 р. було порушено
справи призначено на 03.12.2014 р.
27.11.2014 р. представником відповідача
через відділ діловодства
господарського суду міста Києва було
подано відзив на позовну заяву.
У судове засідання 03.12.2014 р.
представник позивача з'явився, надав
суду свої пояснення по суті спору,
позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача у судове
засідання 03.12.2014 р. не з'явився.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,
16.07.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Енергетична
компанія «Герекс» (далі - орендодавець,
відповідач) та Приватним підприємством
«Компанія «Промвектор» (далі - орендар,
позивач) було укладено Договір
суборенди № 4 (далі - Договір),
відповідно до умов якого орендодавець
передає орендареві за плату на певний
строк у користування для здійснення
господарської діяльності нежитлові
приміщення, розташовані за адресою: м.
Бровари, вул. Чкалова, 3.
Відповідно до п. 4.1 Договору строк його
дії визначається 11 (одинадцять) місяців
з врахуванням п. 4.2 цього Договору.
Згідно з п. 4.2 Договору обчислення
строку Договору починається з дати,
вказаної в акті приймання-передачі
приміщення у відповідності до п. 3.3
Пунктом 5.1 Договору визначено, що
орендна плата сплачується орендарем
щомісячно протягом стоку оренди
(початок перебігу строку оренди
визначеного в п. 4.2 даного Договору) у
строки передбачені п. 5.5 даного
Договору. До орендної плати не входить
вартість витрат за експлуатаційні
Пунктом 5.3 Договору сторони обумовили,
що орендна плата нараховується,
починаючи з дати прийняття приміщення
орендарем за актом приймання-передачі,
і нараховується по дату фактичного
повернення орендованого приміщення
від орендаря до орендодавця.
Позивач зазначає суду про те, що
Договір має бути визнаний судом
недійсним з підстав відсутності у
Договорі істотних умов, а саме, не
визначено вартість майна з урахуванням
індексації, індексації орендної плати,
що відповідно має включатись до ціни
Договору, порядку використання
амортизаційних відрахувань,
відновлення орендного майна. Крім того,
позивач зазначає, що у Договорі не
зазначено власника орендованого майна
і не зрозуміло, чи надавалась власником
майна згода на його передачу в
Відповідач у своєму письмовому відзиві
зазначає суду про те, що доводи
позивача є необґрунтованими, а Договір
відповідає приписам чинного
законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
Згідно з частинами 1 - 5 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Як вбачається з приписів ст. 204
Цивільного кодексу України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з ч. 3 ст. 774 Цивільного кодексу
України до договору піднайму
застосовуються положення про договір
За договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк (ч. 1 ст. 759
Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного
кодексу України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
В свою чергу, відповідно до положень ч. 1
ст. 638 Цивільного кодексу України та ч. 2
ст. 180 Господарського кодексу України
істотними умовами цивільно-правового
договору є умова про предмет договору;
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду; усі інші умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 180
Господарського кодексу України при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
Згідно з абз. другим п. 2.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» від 29 травня 2013 року N 11
(далі - Постанова) за загальним правилом
не є підставою для визнання недійсним
відсутність у договорі істотних умов.
На виняток з цього правила відсутність
у договорі оренди землі хоча б однієї з
істотних умов є підставою для визнання
його недійсним (частина друга статті 15
Закону України "Про оренду землі").
Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Позивачем не доведено суду належними
доказами того, що Договір суперечить
приписам чинного законодавства
Також позивач зазначає про те, що п. 5.6
Договору є нікчемною умовою, яка
порушує права позивача.
Проте, суд не погоджується з даним
твердження позивача, з огляду на
Відповідно до п. 5.6 Договору за 14 днів до
закінчення 6 місяців оренди розмір
орендної плати може бути переглянуто в
односторонньому порядку орендодавцем.
Зміна розміру орендної плати
оформлюється шляхом підписання
сторонами відповідної додаткової
угоди до даного Договору.
Згідно з ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу
України недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.
Суд не вбачає жодних порушень прав
позивача пунктом п. 5.6 Договору про
односторонній перегляд розміру
орендної плати, так як вказаним пунктом
визначено, що відповідні зміни
вносяться до Договору шляхом
підписання між сторонами додаткової
Згідно з пунктами 3 та 4 ч. 1 ст. 3
Цивільного кодексу України загальними
засадами цивільного законодавства є,
зокрема, свобода договору та свобода
підприємницької діяльності, яка не
Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачено, що відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.
Таким чином, а ні умови Договору, а ні
приписи чинного законодавства України
не зобов'язують позивача на примусову
сплату орендної плати, визначеної
орендодавцем, так як підписання
додаткової угоди не є обов'язком
сторони, а є її правом.
З огляду на вищенаведене, доводи
позивача щодо нікчемності умови,
викладеної у п. 5.6 Договору,
спростовуються нормами чинного
законодавства України.
Відповідно до п. 2.1 Постанови
правовідносини, пов'язані з визнанням
правочинів (господарських договорів)
недійсними, регулюються ЦК України, ГК
України, Земельним кодексом України,
Законами України "Про оренду землі",
"Про приватизацію державного майна",
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)", "Про
іпотеку", "Про страхування", "Про банки і
банківську діяльність", "Про передачу
об'єктів права державної та
комунальної власності" та іншими
актами законодавства.
Правочин може бути визнаний недійсним
з підстав, передбачених законом.
Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.
Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про визнання Договору недійсним
не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82 - 85 ГПК України, суд,
1. У задоволенні позову відмовити.
2. Судовий збір покласти на позивача.
Повне рішення складено 08.12.2014 р.
Суддя