ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2014 р.
Справа № 914/3720/14

За позовом Львівського комунального
підприємства "Львівелектротранс", м.
Львів

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Львів

про стягнення 73 644,00 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Підкостельній О.П.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_3- представник

Зміст ст. 22 ГПК України
представнику відповідача роз'яснено.

Розглядається справа за позовом
Львівського комунального підприємства
"Львівелектротранс" до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення 73 644,00
грн.

Ухвалою Господарського суду
Львівської області від 21.10.2014 р. (суддя
Долінська О.З.) порушено провадження у
справі № 914/3720/14 та призначено її до
розгляду в судовому засіданні на 30.10.2014
р.

У зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю судді Долінської О.З.,
29.10.2014 р. автоматизованою системою
документообігу суду справу № 914/3720/14
передано для розгляду судді Манюку П.Т.

Представник позивача в попередніх
судових засіданнях позовні вимоги
підтримав, просив їх задоволити з
підстав викладених в позовній заяві та
усних поясненнях.

Представник відповідача в судові
засідання, які відбулися 24.11.2014 р. та
26.11.2014 р. з'явився, позовні вимоги
заперечив, просив відмовити в їх
задоволенні з підстав викладених у
відзиві на позовну заяву та усних
поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив наступне:

Львівське комунальне підприємство
"Львівелектротранс" (надалі - позивач)
звернулося в господарський суд з
позовом до Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про
стягнення 73 644,00 грн. неустойки.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що 27.12.2002 р.
між ним та відповідачем було укладено
договір № 375/02 про оренду нежитлового
приміщення та прилеглої земельної
ділянки за адресою: АДРЕСА_1.

14.05.2012 р. Господарським судом
Львівської області було винесено
рішення у справі № 5015/814/12 за позовом
Першого заступника прокурора м. Львова
в інтересах держави в особі Львівської
міської ради до ЛКП
«Львівелектротранс» та до ФОП ОСОБА_2
про визнання договору від 27.12.2002 р. №
375/02 недійсним та зобов'язання вчинити
дії, яким позовні вимоги прокурора
задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.08.2012 р.
рішення господарського суду від 14.05.2012
р. скасовано, прийнято нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 05.11.2012 р. постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.08.2012 р.
скасовано, а рішення Господарського
суду Львівської області від 14.05.2012 р.
залишено в силі.

На примусове виконання рішення
Господарського суду Львівської
області та постанови Вищого
господарського суду України, 27.11.2012 р.
видано наказ про зобов'язання Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 звільнити
нежитлове приміщення загальною площею
450 кв.м. та прилеглу земельну ділянку
площею 1650 кв.м., яка знаходиться у
АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що відповідач і надалі
займає нежитлове приміщення та
земельну ділянку, позивачем на
підставі ст. 785 ЦК України нараховано
йому неустойку у розмірі подвійної
орендної плати, яка становить 73 644, 00
грн. та яку позивач просить стягнути з
відповідача на свою користь.

У представлених відзивах на позовну
заяву та в судових засіданнях
представники відповідача позовні
вимоги заперечили з підстав, що
укладений між позивачем та
відповідачем договір оренди
нежитлового приміщення та прилеглої
земельної ділянки від 27.12.2002р. № 375/02
визнаний судом недійсним, а відтак у
позивача відсутні правові підстави для
стягнення з відповідача неустойки за
неповернення орендованого майна.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, оцінивши докази в їх
сукупності, суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити виходячи із наступних
мотивів:

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Як встановлено судом, рішенням
Господарського суду Львівської
області від 14.05.2012 р. у справі № 5015/814/12
за позовом Першого заступника
прокурора м. Львова в інтересах держави
в особі Львівської міської ради до ЛКП
«Львівелектротранс» та до ФОП ОСОБА_2,
визнано недійсним договір оренди
нежитлового приміщення та прилеглої
земельної ділянки № 375/02 від 27.12.2002 р. що
укладений між Львівським комунальним
підприємством «Львівелектротранс» та
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2 та зобов'язано
ФОП ОСОБА_2 звільнити нежитлове
приміщення загальною площею 450 кв.м. та
прилеглу земельну ділянку площею 1 650
кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.08.2012 р.
рішення господарського суду від 14.05.2012
р. у справі № 5015/814/12 скасовано та
прийнято нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог -
відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 05.11.2012 р. постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.08.2012 р. у
справі № 5015/814/12 скасовано, а рішення
Господарського суду Львівської
області від 14.05.2012 р. залишено в силі.

На виконання рішення Господарського
суду Львівської області та постанови
Вищого господарського суду України,
27.11.2012 р. у справі № 5015/814/12 видано наказ
про зобов'язання Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 звільнити
нежитлове приміщення загальною площею
450 кв.м. та прилеглу земельну ділянку
площею 1 650 кв.м., яка знаходиться у
АДРЕСА_1.

Однак, відповідач судові рішення не
виконав та до цього часу продовжує
займати нежитлове приміщення та
земельну ділянку.

Приписами ст. 761 ЦК України
встановлено, що право передання майна у
найм має власник речі або особа, якій
належать майнові права. Наймодавцем
може бути також особа, уповноважена на
укладення договору найму.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України
якщо наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

У постанові від 05.11.2012 р. у справі №
5015/814/12 колегія суддів Вищого
господарського суду України залишаючи
в силі рішення місцевого
господарського суду про визнання
недійсним договору, зазначила, що на
момент укладення спірного договору
оренди ЛКП «Львівелектротранс»
правами щодо передачі нерухомого майна
в оренду наділений не був, а
уповноважений Львівською міською
радою орган - Управління ресурсів,
письмового дозволу на оренду майна не
надавало, що свідчить про те, що ЛКП
«Львівелектротранс» є неналежним
наймодавцем, у зв'язку з чим суди
правомірно прийшли до висновку щодо
невідповідності спіного договору
вимогам чинного законодавства, зокрема
Закону України «Про оренду державного
та коммунального майна».

Щодо доводів представників
відповідача що відповідно до ст. 548 ЦК
України недійсне зобов'язання не може
забезпечуватися неустойкою, то суд
зауважує, що неустойка про яку
зазначено у ст. ст. 546, 549 ЦК України та
неустойка про яку зазначено у ст. 785 ЦК
України мають різну правову природу,
оскільки неустойка вказана у ст. 785 ЦК
України не є способом забезпечення
зобов'язання, а встановлює розмір плати
за несвоєчасне повернення майна після
припинення договору найму.

Відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Оскільки, в матеріалах справи наявні
докази, які свідчать, що відповідач не є
належним наймодавцем, тобто власником
(або належним чином уповноваженою
особою) щодо надання в оренду згідно з
договором оренди нежитлового
приміщення та прилеглої земельної
ділянки № 375/02 від 27.12.2002 р. майна -
нежитлового приміщення загальною
площею 450 кв.м. та прилеглої земельної
ділянки площею 1 650 кв.м., яка
знаходиться у АДРЕСА_1, відтак у нього
відсутні правові підстави для
нарахування та стягнення неустойки у
розмірі подвійної плати за
неповернення орендованого майна, яка
становить 73 644, 00 грн.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про те, що позовні вимоги є
необґрунтовані, у задоволенні яких
слід відмовити.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд , -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Повне рішення складено 28.11.2014 року.

Суддя
Манюк П.Т.