КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р. Справа№ 910/15634/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Авдеєва П.В.

Ільєнок Т.В.

за участю представників:

від позивача: представник - Гарагуц В.С.
- за довіреністю,

від відповідача: представники - Ряба
В.В., Юр О.Ю. - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "ВТК
Відродження"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 р.

у справі № 910/15634/14 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "ВТК
Відродження", смт. Кодра Макарівського
р-ну Київської обл.

до Публічного акціонерного товариства
"Державний експортно-імпортний банк
України", м. Київ

про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 р. Товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"ВТК Відродження" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" про
визнання недійсним кредитного
договору № 151111К25 від 16.12.2011 р.,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством "Державний
експортно-імпортний банк України" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "ВТК
Відродження".

Позовні вимоги мотивовані тим, що за
оспорюваним договором виникли
обов'язки для особи, що не його є
стороною, а також для позивача по
відношенню до вказаної особи, про що не
було повідомлено Товариство з
обмеженою відповідальністю "Компанія
ВТК Відродження" під час укладення
договору № 151111К25 від 16.12.2011 р.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 р. у справі №910/15634/14 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "ВТК
Відродження" звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позов.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення суду першої інстанції прийнято
в результаті неповного з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеності обставин, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків суду обставинам справи,
неправильного застосування та
порушення норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач зазначає, що він
погоджується із висновками суду першої
інстанції, вважає їх вірними,
обґрунтованими та такими, що повністю
відповідають вимогам матеріального та
процесуального права України.

Представник позивача в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі, просив
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні проти доводів апеляційної
скарги заперечували, просили залишити
її без задоволення, а оскаржуване
рішення без змін.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення без
змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обґрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.12.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія ВТК
Відродження" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Державний
експортно-імпортний банк України"
укладено договір № 151111К25 (Договір)

У відповідності до умов Договору,
внаслідок фінансування/рефінансування
економічної програми позивача за
рахунок ресурсів інобанку та
відповідача, Товариству з обмеженою
відповідальністю "Компанія ВТК
Відродження" надається кредит шляхом
відкриття відповідачем
невідновлювальної кредитної лінії,
який позивач зобов'язався повернути та
сплатити проценти за користування
кредитними коштами, комісії та інші
передбачені договором платежі.

Згідно визначень, що містить стаття 1
Договру контрактом, фінансування якого
здійснюється за рахунок кредитних
коштів, наданих за вказаним договором,
є договір від 07.09.2011 р. № 0172/2011,
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія ВТК
Відродження" та Компанією
"Гласмашиненбау Фрайталь ГмбХ" на
поставку лінії для виробництва
видувних скловиробів. Інобанком,
відповідно є Landesbank Berlin AG; експортною
угодою є базова/рамкова угода, укладена
відповідачем з інобанком щодо
фінансування/рефінансування контракту
позивача за рахунок коштів інобанку
під страхове покриття іноземного
страхового товариства - Euler Hermes;
акредитив - безвідзивний документарний
акредитив, що відкривається банком на
користь позивача за його дорученням.

У відповідності до п. 3.2. договору ліміт
не відновлювальної кредитної лінії за
рахунок ресурсів інобанку орієнтовно
становить 4 125 000, 00 євро та остаточно
встановлюється за повідомленням
інобанку; кінцевим терміном погашення
кредиту - орієнтовно 15.06.2018 р.; процента
ставка за користування кредитом
встановлюється наступним чином: на
суму кредиту, надану за рахунок коштів
інобанку - базова ставка EURIBOR (6m) для
євро - 5, 6 % річних, але не менше 7, 5 %
річних; на суму кредиту, що надається
для сплати частини 1 комісії за надання
кредиту за рахунок коштів банку від
дати сплати частини 1 комісії за
надання кредиту до дати рефінансування
- 12, 0 % річних.

Згідно п. 3.2. договору кредитування
позивача здійснюється після набуття
чинності експортної угоди, відкриття
акредитиву на підставі заяви позивача
про відкритя документарного
акредитиву.

Додатковою угодою № 151111К25-2 від 09.04.2012 р.
внесено зміни до п. 3.2. договору № 151111К25
від 16.12.2011 р. та встановлено, що на суму
кредиту, надану за рахунок коштів
інобанку - базова ставка EURIBOR (6m) для
євро - 5, 6 % річних, але не менше 7, 5 %
річних та не більше ніж 15, 6 % річних.

26.04.2007 р. між Акціонерним товариством
"Укрексімбанк" та Landesbank Berlin AG укладено
базову угоду, предметом якої є
фінансування зовнішньоторговельних
контрактів, що укладаються між
компаніями з Німеччини або з інших
країн та імпортерами в Україні.
Фінансування контрактів здійснюється
шляхом надання індивідуальних
кредитів в рамках базової угоди, що
юридично закріплюється підписанням
індивідуальної кредитної угоди.

У договорі № 0172/2011 від 07.09.2011 р., що
укладений між відповідачем та
інобанком визначено умови оплати
поставки іноземного обладнання - лінії
для виробництва видувних скловиробів -
від німецького виробника, а саме: 85% від
договірної ціни контракту, тобто 3 740 000,
00 євро мають бути сплачені на користь
продавця з цільового кредиту, наданого
Landesbank Berlin AG на користь Aкціонерного
товариства "Укрексімбанк" під страхове
покриття Euler Hermes шляхом укладання
Індивідуальної кредитної угоди в
рамках базової угоди між Aкціонерним
товариством "Укрексімбанк" та Landesbank Berlin
AG через безвідкличний документарний
акредитив, відкритий Товариством з
обмеженою відповідальністю "Компанія
ВТК Відродження" в Aкціонерному
товаристві "Укрексімбанк".

За посиланнями позивача, укладаючи
оспорюваний договір № 151111К25 від 16.12.2011
р., він вважав, що кредитні відносини
виникнуть між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія ВТК
Відродження" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Державний
експортно-імпортний банк України" та не
передбачав виникнення правовідносин
безпосередньо з інобанком. Зміст пп.
3.2.4. п. 3.2. статті 3 договору № 151111К25 від
16.12.2011 р., в частині визначення
змінюваної процентної ставки, позивач
вважає таким, що суперечить положенням
ч.ч. 4, 5 ст. 1056-1 Цивільного кодексу
України,

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За змістом ст.ст. 6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлено загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, зокрема, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 203 Цивільного
кодексу України особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені цим
кодексом. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

За правилами ст. 1055 Цивільного кодексу
України кредитний договір укладається
у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1093 Цивільного кодексу
України у разі розрахунків за
акредитивом банк (банк- емітент) за
дорученням клієнта (платника) -
заявника акредитива і відповідно до
його вказівок або від свого імені
зобов'язується провести платіж на
умовах, визначених акредитивом, або
доручає іншому (виконуючому) банку
здійснити цей платіж на користь
одержувача грошових коштів або
визначеної ним особи - бенефіціара. У
разі відкриття непокритого акредитива
банк-емітент гарантує оплату за
акредитивом при тимчасовій
відсутності коштів на рахунку платника
за рахунок банківського кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 1096 Цивільного
кодексу України для виконання
акредитива одержувач грошових коштів
подає до виконуючого банку документи,
які передбачені умовами акредитива, що
підтверджують виконання всіх умов
акредитива.

Матеріалами справи підтверджено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія ВТК
Відродження" звернулось до Публічного
акціонерного товариства "Державний
експортно-імпортний банк України" із
заявою про відкриття акредитиву №
12048IW276 від 10.02.2012 р. на суму 3740000,00 Євро
через Landesbank Berlin AG, Берлін, Німеччина, що
підтверджується відповідним
SWIFT-повідомленням, де були обумовлені
умови здійснення платежів на користь
Glasmaschinen Freital GmbH.

За змістом вказаної заяви відкриття
акредитиву здійснюється за рахунок
залучених коштів відповідно до
кредитного договору № 151111К25 від 16.12.2011
р., авізуючим банком за яким є банк
Landesbank Berlin AG.

З умов кредитного договору № 151111К25 від
16.12.2011 р. вбачається, що позивач
підтвердив, що підписанням вказаного
договору, безвідклично уповноважує
інобанк та відповідача здійснювати
сплату на користь постачальника
платежів за Контрактом від імені
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія ВТК
Відродження" згідно з умовами
контракту та відповідно до умов цього
договору та визнав, що в результаті
такої сплати інобанком та відповідачем
виникає заборгованість позивача за
кредитом.

Відповідно до ст. 229 Цивільного кодексу
України якщо особа, яка вчинила
правочин, помилилася щодо обставин, які
мають істотне значення, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним.
Істотне значення має помилка щодо
природи правочину, прав та обов'язків
сторін, таких властивостей і якостей
речі, які значно знижують її цінність
або можливість використання за
цільовим призначенням. Помилка щодо
мотивів правочину не має істотного
значення, крім випадків, встановлених
законом.

За приписами ст. 230 Цивільного кодексу
України якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин визнається
судом недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування. Сторона, яка застосувала
обман, зобов'язана відшкодувати другій
стороні збитки у подвійному розмірі та
моральну шкоду, що завдані у зв'язку з
вчиненням цього правочину.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що укладаючи
кредитний договір № 151111К25 від 16.12.2011 р.,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія ВТК
Відродження" було в повній мірі
обізнано про порядок та умови
здійснення розрахунків за вказаним
договором, а також осіб, на яких
поширюються відповідні умови
оспорюваного правочину та їх обсяг.

Колегія суддів також відхиляє доводи
позивача про невідповідність пп. 3.2.4 п.
3.2 кредитного договору № 151111К25 від
16.12.2011 р. нормами ст. 1056-1 Цивільного
кодексу України

Так ставка EURIBOR застосовується як
Європейська міжбанківська ставка
пропозицій та є середньозваженою
процентною ставкою по міжбанківським
кредитам, що надаються в євро.

При цьому, вказана ставка
застосовується для розрахунків між
банками та є величиною, яка свідчить
про те, під які проценти банки можуть
кредитувати один одного.

Розмір ставки EURIBOR розміщується на
офіційному сайті та є
загальнодоступною інформацією для
кожного користувача мережі Інтернет.

Відповідно до ст. 1056-1 Цивільного
кодексу України процентна ставка за
кредитом може бути фіксованою або
змінюваною. Тип процентної ставки
визначається кредитним договором. У
разі застосування змінюваної
процентної ставки кредитор самостійно,
з визначеною у кредитному договорі
періодичністю, має право збільшувати
та зобов'язаний зменшувати процентну
ставку відповідно до умов і в порядку,
встановлених кредитним договором.
Кредитодавець зобов'язаний письмово
повідомити позичальника, поручителя та
інших зобов'язаних за договором осіб
про зміну процентної ставки не пізніш
як за 15 календарних днів до дати, з якої
застосовуватиметься нова ставка. У
кредитному договорі встановлюється
порядок розрахунку змінюваної
процентної ставки із застосуванням
погодженого сторонами індексу. Порядок
розрахунку змінюваної процентної
ставки повинен дозволяти точно
визначити розмір процентної ставки за
кредитом на будь-який момент часу
протягом строку дії кредитного
договору. Кредитор не має права
змінювати встановлений кредитним
договором порядок розрахунку
змінюваної процентної ставки без згоди
позичальника. Індекс, що
використовується у формулі визначення
змінюваної процентної ставки, повинен
відповідати таким вимогам: поточне
значення індексу повинно періодично,
але не рідше одного разу на місяць,
публікуватися в засобах масової
інформації або оприлюднюватися через
інші загальнодоступні регулярні
джерела інформації. Кредитний договір
повинен містити посилання на джерело
інформації про відповідний індекс;
індекс повинен ґрунтуватися на
об'єктивних індикаторах фінансової
сфери, що дозволяють визначити ринкову
вартість кредитних ресурсів; значення
індексу повинно встановлюватися
незалежною установою з визнаною
діловою репутацією на ринку фінансових
послуг. У разі застосування змінюваної
процентної ставки у кредитному
договорі повинен визначатися
максимальний розмір збільшення
процентної ставки.

Отже, суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку щодо
необґрунтованості доводів позивача
про те, що умовами пп. 3.2.4 п. 3.2
кредитного договору № 151111К25 від 16.12.2011
р. передбачено нарахування процентів
за користування кредитними коштами в
односторонньому порядку, який не
дозволяє точно визначити розмір
процентної ставки за кредитом на
будь-який момент часу протягом строку
дії кредитного договору.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що доводи Товариства
з обмеженою відповідальністю "Компанія
ВТК Відродження" не знайшли свого
підтвердження та спростовуються
наявними у справі документами та
встановленими судом обставинами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції та не можуть бути підставою
для скасування рішення.

З огляду на викладені обставини,
місцевий господарський суд дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову повністю, з даним
висновком погоджується і колегія
суддів, оскільки він відповідає
обставинам справи та вимогам
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 103 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має право
залишити рішення місцевого
господарського суду без змін, а скаргу
без задоволення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає, що місцевим господарським
судом повно і всебічно з'ясовані всі
обставини справи та надано їм належну
правову оцінку, рішення суду першої
інстанції відповідає законодавству,
матеріалам справи та не вбачає підстав
для задоволення апеляційної скарги і
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"ВТК Відродження" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 р. у справі № 910/15634/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/15634/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
В.В. Куксов

Судді
П.В. Авдеєв

Т.В. Ільєнок