м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомOpera Production, SARL
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "АППІА"
простягнення 3960249,00 євро, що
еквівалентно 64038089,66 грн. Суддя
в присутності представників сторін:
від позивача Демченко О.О., довіреність
б/н 19.06.2014;від відповідачане
з'явилися.Суть спору: Компанія Opera
Production, SARL звернулась до господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АППІА" про стягнення
3960249,00 євро, що еквівалентно 64038089,66 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на виконання умов договору
№031212-2 від 03.12.2012 про надання
ексклюзивних послуг, надав відповідачу
визначені договором послуги, втім
відповідач, в порушення умов даного
договору, свої зобов'язання по оплаті
наданих послуг належним чином не
виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість, а також не сплатив
компенсаційні витрати, в зв'язку з
достроковим розірванням договору.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.07.2014 порушено провадження у
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 11.08.2014 справу
Босому В.П., у зв'язку з перебуванням
судді Васильченко Т.В. у відпустці.
Ухвалою господарського суду міста
прийнято до провадження суддею Босим
В.П. та призначено до розгляду.
Розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
розгляд судді Васильченко Т.В., у
зв'язку з виходом судді з відпустки.
Ухвалою господарського суду міста
прийнято до провадження суддею
Васильченко Т.В. та призначено до
06.11.2014 через відділ діловодства суду,
позивач подав додаткові пояснення, в
яких вказав, що послуги ним надавались
відповідно до умов договору та у
повному обсязі, однак відповідачем
вказані послуги оплачені не були. Також
зазначив, що відповідачем було
повідомлено позивача про неможливість
сплати боргу, в зв'язку з відсутністю
В судовому засіданні 21.11.2014 представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив задовольнити.
Відповідач свого представника в судове
засідання повторно не направив, про
причини неявки суду не повідомив, хоча
про час та місце проведення судового
засідання повідомлений своєчасно та
належним чином, відзив на позов, заяв чи
клопотань до суду не подав.
Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в
разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом. У
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
В судовому засіданні 21.11.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, який приймав
участь під час розгляду справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

03.12.2012 між Компанією Opera Production, SARL
(виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "АППІА" (замовник)
укладено договір №031212-2 про надання
ексклюзивних послуг, метою якого є
визначення положень та умов, на яких
виконавець буде надавати постійну
передачу сигналу замовника з
використанням супутникової ємкості
(п.2.1 договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
сторонами у справі до договору № 031212-2
про надання ексклюзивних послуг від
03.12.2012 укладено наступні додатки № 1
"опис послуг", №2 "рівень надання
послуг", №3 "платежі", №4 "форма
замовлення" та додаткові угоди від
01.09.2013, від 15.11.2013, від 01.01.2014, від 01.03.2014.

Додатковою угодою №2 від 15.11.2013 до
договору позивач зобов'язався надавати
послуги підйому сигналу і мовлення на
супутниковій платформі Astra 4A, Hot Bird тa
Galaxy 19, постійного прийому сигналу
каналу «JN1», декодування, кодування,
статистичного мультиплексування і
постійного моніторингу такого сигналу,
а замовник зобов'язався оплачувати
такі послуги.

Відповідно до додаткової угоди від
01.03.2014 до договору сторони домовились,
що позивачем додатково будуть також
надаватись відповідачу послуги з
передачі та доставки даних (Кеш-сервіс)
та потокової передачі даних, пов'язаних
з ними починаючи з 01.03.2014.

Розділом «Форма замовлення» додатку №4
до договору визначено, що сума
щомісячного платежу по тарифу,
відповідно швидкості передачі даних
складає 6909 євро 00 центів, яка включає
щомісячну плату за адаптер вихідного
сервера CDN та щомісячну плату за
доставку даних по послугах CDN.

Додатковою угодою № 2 від 15.11.2013 до
договору сторони визначили, що
щомісячний платіж починаючи з 01.01.2014
року складає 80943 євро 00 центів, з яких:
щомісячна вартість послуг у відношенні
супутника Hot Bird починаючи з 01.01.2014 року -
48710 євро 27 центів; щомісячна вартість
послуг у відношенні супутника Galaxy 19
починаючи з 01.01.2014 -18414 євро 55 центів;
щомісячна вартість послуг у відношенні
супутника Astra 4А починаючи з 01.01.2014 - 13818
євро 18 центів.

Додатком № 3 до договору встановлено,
що відповідач здійснює оплату за
надані послуги на підставі інвойсу,
виставленого позивачем, шляхом
перерахування відповідної суми на
розрахунковий рахунок позивача в
банківській установі у строки, що
вказані у договорі.

Так, виконавець виставляє
рахунок-фактуру (інвойс) на оплату
щомісячних платежів, вказаних у
додатку №3 до договору та усіх інших
витрат, що стосуються послуг та
погоджені сторонами, щомісячно за 45
календарних днів до початку
розрахункового місяця, за винятком
випадків, прямо обумовлених договором,
а відповідач зобов'язаний оплатити
відповідні платежі протягом тридцяти
календарних днів з дня виставлення
рахунку-фактури (інвойсу), але не
пізніше 25 числа місяця, що передує
розрахунковому (п.п. 9.1, 9.2 договору).

Строк дії договору сторони встановили
з 03.12.2012 до 31.12.2017 (стаття 4 договору).

На виконання умов даного договору,
позивач надав відповідачу послуги по
передачі сигналу замовника через
супутник на загальну суму 351408,00 євро, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи актами приймання наданих
послуг, які підписані обома сторонами
без заперечень та скріплені печатками,
а саме: від 31.03.2014 на суму 87852,00 євро, від
30.04.2014 на суму 87852,00 євро, від
28.05.2014 на суму 87852,00 євро та від 30.06.2014 на
суму 87852,00 євро.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
позивачем умов договору щодо надання
визначених договором послуг.

При цьому, відповідно до умов даного
договору, позивач надав відповідачу
інвойси, а саме: за надання послуг у
березні інвойс №ОР-2014-03-057; за квітень
інвойс №ОР-2014-04-046 та
№ОР-2014-04-045; за травень інвойс
№ОР-2014-05-053 і за червень інвойс
№ОР-12014-05-054.

Втім, відповідач, в порушення взятих на
себе зобов'язань за договором щодо
оплати наданих послуг, оплату належним
чином не здійснив, у зв'язку з чим
виникла заборгованість в сумі
270465,00 євро.

В той же час, оскільки пунктом 11.5
договору визначено право замовника
припинити даний договір до закінчення
строку його дії, відповідач направив
позивачу лист №12/05/2013-2 від 12.05.2014, в
якому повідомив про припинення
договору №031212-2 від 03.12.2012.

У зв'язку з чим, позивач у відповідності
до п. 11.5.1 договору звернувся до
відповідача з вимогою здійснити всі
платежі, які повинні були бути
виплачені виконавцю замовником до
спливу строку дії договору та
складають 3689784,00 євро, виходячи з
розрахунку щомісячних платежів в сумі
87852,00 євро до 31.12.2017.

Відповідач, в свою чергу повідомив, що
визнає свою заборгованість за
договором №031212-2 від 03.12.2012 про надання
ексклюзивних послуг, в загальному
розмірі 3960249,00 євро, втім, не має
можливості її сплатити на даний час
через відсутність коштів.

З цих підстав, позивач звернувся до
суду з позовом про стягнення 3960249,00
євро, що еквівалентно 64038089,66 грн.

За приписами п. 1 Роз'яснення №04-5/608 від
31.05.2002р. Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
розгляду справ за участю іноземних
підприємств і організацій"
правовідносини, пов'язані з усіма
видами зовнішньоекономічної
діяльності в Україні, регулюються
положеннями Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність", а
питання, що виникають у сфері
приватноправових відносин з іноземним
елементом (хоча б один учасник
правовідносин є іноземцем, особою без
громадянства або іноземною особою;
об'єкт правовідносин знаходиться на
території іноземної держави; юридичний
факт, який впливає на виникнення, зміну
або припинення правовідносин, мав чи
має місце на території іноземної
держави), у тому числі й питання
підсудності судам України справ з
іноземним елементом, вирішуються
згідно із Законом України "Про
міжнародне приватне право".

Так, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону
України "Про міжнародне приватне право"
суди можуть приймати до свого
провадження і розглядати будь-які
справи з іноземним елементом, у тому
числі, у випадках, якщо сторони
передбачили своєю угодою підсудність
справи з іноземним елементом судам
України.

Статтею 38 Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність" також
визначено, що спори, які виникають між
суб'єктами зовнішньоекономічної
діяльності, іноземними суб'єктами
господарської діяльності у процесі
такої діяльності можуть розглядатися
судами України.

При цьому, за приписами ст. 5 Закону
України "Про міжнародне приватне право"
учасники правовідносин можуть
самостійно здійснювати вибір права, що
підлягає застосуванню до змісту
правових відносин.

Пунктами 7.1, 13.2 договору, з урахуванням
додаткової угоди до договору від 01.01.2014,
сторони визначили, що даний договір
регулюється правом України та всі
спори, які виникли із цього договору,
підлягають вирішенню в господарському
суді міста Києва.

Відтак, виходячи з положень чинного
законодавства та умов договору №031212-2
від 03.12.2012 про надання ексклюзивних
послуг, суд дійшов висновку, що справа
№910/13541/14 може бути розглянута
господарським судом міста Києва на
підставі норм права України.

Так, стаття 509 Цивільного кодексу
України визначає, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Аналогічна за змістом норма
міститься у п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
про надання послуг, а згідно ст. 901
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, п. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
належним чином.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що факт надання позивачем
відповідачу узгоджених ексклюзивних
послуг з передачі сигналу через
супутник та факт порушення
відповідачем своїх договірних
зобов`язань в частині своєчасної
оплати отриманих послуг підтверджений
матеріалами справи і не спростований
відповідачем, суд прийшов до висновку
про обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення 270465,00 євро основного
боргу та 3689784,00 євро компенсаційних
витрат, оскільки п. 11.5.1 договору
встановлено, що у випадку припинення
дії договору замовник повинен не
пізніше тридцяти календарних днів до
дати припинення здійснити всі платежі,
які повинні були бути виплачені
виконавцю замовником до закінчення
строку дії договору, виходячи з розміру
платежів, встановленого договором на
момент виплати, а також відшкодувати
всі витрати, понесені у зв'язку з
припиненням дії договору, включаючи, не
обмежуючись якими-небудь платежами,
які виконавець здійснить в сторону
оператора супутникової ємкості чи
іншої третьої особи.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги та свідчили про
відсутність у нього обов'язку сплатити
заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
прийшов до висновку про задоволення
позовних вимог в частині стягнення
3960249,00 євро, що еквівалентно 64038089,66 грн.,
з покладенням судового збору на
відповідача в порядку ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АППІА" (01133, м. Київ,
вул.Мечнікова, буд. 14/1;
ідентифікаційний код 35634301) на користь
Opera Production, SARL (27, avenue de l`Opera, 75001, Париж,
Франція, реєстраційний № 789507761 R.C.S.
Париж) 3960249 (три мільйони дев'ятсот
шістдесят тисяч двісті сорок дев'ять)
євро 00 центів, що еквівалентно 64038089
(шістдесят чотири мільйони тридцять
вісім тисяч вісімдесят дев'ять) грн. 66
коп. - заборгованості та 73080 (сімдесят
три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. -
судового збору, видати наказ позивачу
після набрання рішенням суду законної
сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.11.2014.

Суддя
Т.В.
Васильченко