КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р. Справа№ 910/22286/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Чумак О.В. - за дов.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

від відповідача-3: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет»

на ухвалу Господарського суду
міста Києва від 17.10.2014

у справі № 910/22286/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чиста Планета»

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет»;

2) Приватного підприємства
«Український інформаційний центр
екологічних технологій експертизи та
аудиту»;

3) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення заборгованості та
штрафних санкцій в розмірі 231 613,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Чиста Планета»
(далі, позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» (далі,
відповідач-1), Приватного підприємства
«Український інформаційний центр
екологічних технологій експертизи та
аудиту» (далі, відповідач-2), Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі,
відповідач-3) про стягнення 231 613,62 грн.

Разом із позовною заявою позивачем
було подано заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.10.2014 у справі №
910/22286/14 за заявою позивача вжито
заходів до забезпечення позову, а саме:
накладено арешт на грошові кошти
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АТБ-маркет» в сумі 229
613 (двісті двадцять дев'ять тисяч
шістсот тринадцять) грн. 62 коп., які
знаходяться на наступних рахунках,
відкритих у вказаних нижче банківських
установах:

1) рахунок № 4, рахунок № 3,
рахунок № 8, рахунок № 2,
рахунок № 5, рахунок № 1,
рахунок № , рахунок № в АТ
«РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» у м. Києві, МФО
380805, код за ;

2) рахунок № 5001 в ПАТ «АЛЬФА-БАНК»
у м. Києві, МФО 300346, ;

3) рахунок № 1950 в AT Ощадбанк
(Дніпропетровське відділення, м.
Дніпропетровськ), МФО 305482, ;

4) рахунок № 1950 в AT Ощадбанк
(Луганське обласне відділення, м.
Луганськ), МФО 304665, ,

5) на будь-яких інших рахунках, які
будуть виявлені державним виконавцем в
процесі виконання даної ухвали суду
про забезпечення позову.

Не погоджуючись із ухвалою
Господарського суду міста Києва від
17.10.2014 у справі № 910/22286/14 про вжиття
заходів до забезпечення позову,
відповідач-1 звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, відповідно до
якої просить скасувати зазначену
ухвалу Господарського суду міста
Києва, у задоволенні заяви ТОВ «Чиста
Планета» про вжиття заходів до
забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
ухвала суду першої інстанції є
необґрунтованою, незаконною, винесеною
з порушенням норм процесуального
права, а тому підлягає скасуванню.

Так, у апеляційній скарзі відповідач-1
зазначає, що оскаржувана ухвала суду не
містить чіткого і докладного
обґрунтування необхідності
забезпечення позову, оскільки жодного
засідання у справі не відбулось, тобто,
судом взагалі не могло бути
встановлено необхідності вжиття
заходів до забезпечення позову. Суд не
зазначив, які саме права позивача були
порушені і чому вони не зможуть бути
відновлені у майбутньому, якщо заходи
забезпечення позову не будуть вжиті.
Також, суд не обґрунтував жодної
конкретної підстави для застосування
заходів забезпечення позову, тим
більше, що на думку відповідача-1, такі
підстави взагалі відсутні, а заява
позивача ґрунтувалась виключно на
припущеннях.

Крім того, на думку апелянта, при
прийнятті оскаржуваної ухвали судом не
було обґрунтовано адекватності вжитих
заходів забезпечення позову.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
відповідача-1 у справі було передано на
розгляд колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі головуючого судді Михальської
Ю.Б., суддів Отрюха Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.11.2014
апеляційну скаргу відповідача-1 у
справі прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 02.12.2014.

25.11.2014 від позивача через відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду надійшов відзив на
апеляційну скаргу, у якому останній
просив залишити оскаржувану ухвалу
суду без змін, а апеляційну скаргу
відповідача-1 без задоволення.

26.11.2014 представник відповідача-1 подав
через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду клопотання про
долучення до матеріалів справи копій
листа СДПІ з обслуговування ВПП у м.
Дніпропетровську про стан розрахунків
по платежам до бюджету № 31145/10/28-01-20-03-24
від 24.11.2014, запиту про надання довідки
про стан заборгованості перед бюджетом
по податкам і зборам № 767-ГБ від 24.11.2014,
довідки про відсутність
заборгованості по заробітній платі у
відповідача-1 № 20455 від 24.11.2014.

Вказані документи були долучені
колегією суддів до матеріалів справи.

27.11.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду надійшло
звернення трудового колективу
відповідача-1, у якому останній просив
суд винести рішення про скасування
незаконної ухвали суду першої
інстанції про забезпечення позову, чим
посприяти зняттю необґрунтованого
арешту з грошових коштів на поточних
рахунках ТОВ «АТБ-маркет».

У судове засідання, призначене на
02.12.2014, представники відповідачів -2, -3
не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, про дату, час і місце
проведення судового засідання по
розгляду апеляційної скарги були
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштових відправлень.

Представник відповідача-1 28.11.2014 подав
через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду клопотання про
відкладення розгляду справи та про
продовження строку розгляду справи.
Вказані клопотання мотивовані тим, що у
відповідача-1 відсутня можливість
направити уповноважених представників
у судове засідання, призначене на
02.12.2014, оскільки вони приймають участь в
інших судових засіданнях, призначених
на цю ж дату у Господарському суді
Дніпропетровської області.

Колегія суддів ухвалила відмовити
відповідачу-1 у задоволенні клопотань
про відкладення розгляду справи та
продовження строку її розгляду з
огляду на наступне.

Згідно пункту 3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28
Господарського процесуального кодексу
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами. Водночас,
неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 Господарського процесуального
кодексу України).

Як вбачається із матеріалів
апеляційного оскарження, інтереси ТОВ
«АТБ-маркет» у господарських судах
здійснює не один представник. Таким
чином, у разі неможливості прийняти
участь у судовому засіданні одного
представника, апелянт мав можливість
вжити інші заходи щодо забезпечення
свого правового захисту в судовому
засіданні, а саме: направити в судове
засідання іншого представника.

Крім того, відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69
цього Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Однак, це є правом суду, а не його
обов'язком.

Згідно з частиною третьою статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Враховуючи вищевикладене, клопотання
апелянта про відкладення розгляду
справи не підлягає задоволенню,
оскільки є безпідставним. Відтак, у
суду також відсутні підстави для
задоволення клопотання відповідача-1
про продовження строку вирішення
спору.

Зважаючи на те, що неявка представників
відповідачів не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами без участі
представників відповідачів.

Представник позивача у судовому
засіданні 02.12.2014 проти задоволення
апеляційної скарги заперечував, просив
залишити оскаржувану ухвалу без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, відзив на неї,
дослідивши матеріали справи та зібрані
у ній докази, заслухавши пояснення
представника позивача, судова колегія
вважає, що ухвала суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін з
наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи,
заява позивача про вжиття заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на грошові кошти Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-маркет» в сумі 229 613 (двісті
двадцять дев'ять тисяч шістсот
тринадцять) грн. 62 коп., які знаходяться
на відповідних рахунках відповідача-1,
мотивована поганим фінансовим станом
відповідача-1, оскільки останній має
заборгованість перед низкою
контрагентів та не може її оплатити, що
ставить під сумнів можливість
виконання рішення суду по даній справі.

Припущення щодо неможливості
виконання рішення суду позивач
обґрунтовує тим, що під час моніторингу
Єдиного державного реєстру судових
рішень позивачем були виявлено низку
судових рішень, якими вирішено
стягнути з ТОВ «АТБ-маркет» суму
заборгованості в загальному розмірі 1
226 023,60 грн. Крім того, в провадженні
судів перебувають спори, про стягнення
з відповідача-1 заборгованості на
загальну суму 1 643 713,13 грн. Разом з тим, з
інформації, яка міститься в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, вбачається,
що розмір статутного капіталу
відповідача-1 складає 500 000,00 грн.

Таким чином, оскільки на момент
звернення позивача до суду загальна
сума заборгованості відповідача-1,
підтверджена судовими рішеннями,
становить 1 226 023,60 грн., у позивача є
достатньо обґрунтоване припущення, що
грошові кошти відповідача-1 можуть
зникнути на момент виконання рішення
по даній справі.

Вказане, на думку заявника, свідчить
про те, що у випадку прийняття рішення
господарського суду про задоволення
вимог позивача, його фактичне
виконання буде ускладненим або взагалі
неможливим, що є підставою для вжиття
заходів до забезпечення позову, які
співвідносяться з предметом позову.

Згідно приписів статті 66
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї
ініціативи має право вжити заходів до
забезпечення позову. Забезпечення
позову допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті
заходи до забезпечення позову
застосовуються господарським судом як
засіб запобігання можливим порушенням
майнових прав чи охоронюваних законом
інтересів особи та гарантія реального
виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» питання про
забезпечення позову може вирішуватися
господарським судом як без проведення
окремого судового засідання, так і в
засіданні з викликом представників
сторін, інших учасників судового
процесу із заслуховуванням їх думки.

Таким чином, посилання скаржника на ту
обставину, що судом першої інстанції не
було проведено жодного засідання у
справі, але прийнято ухвалу про
задоволення заяви позивача про вжиття
заходів забезпечення позову, є
безпідставними, оскільки питання про
забезпечення позову може вирішуватися
господарським судом і без проведення
судового засідання.

Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 16 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» визначено, що у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 22.12.2006 «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення
позову», розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Позивач вказує на тривале невиконання
відповідачем-1 взятих на себе
зобов'язань з оплати за поставлений
товар за Договором поставки № 59017,
значний їх розмір та ухилення від них,
що змусило позивача звертатись до суду
за захистом своїх прав з відповідним
позовом.

Як вбачається із матеріалів справи,
станом на момент звернення позивача до
суду із даним позовом сума боргу
відповідача-1 перед іншими кредиторами
становить 1 226 023,60 грн., що
підтверджується відповідними судовими
рішеннями.

Крім того, в провадженні судів
перебувають спори, про стягнення з
відповідача-1 заборгованості на
загальну суму 1 643 713,13 грн.

Доданий скаржником до апеляційної
скарги Звіт про фінансові результати
(Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2014
року, яким відповідач-1 мотивує свої
доводи про наявність на його рахунках
великих об'ємів грошових коштів і
заперечення щодо можливого
ускладнення в подальшому виконання
рішення суду оцінюється судом
критично, оскільки згідно вказаного
Звіту ТОВ «АТБ-маркет» є підприємством,
діяльність якого є збитковою - збиток
за 9 місяців роботи підприємства
складає 551 492 000,00 грн. (код рядка 2355);
дохід від реалізації продукції за 9
місяців складає 24 382 270 000,00 грн. (код
рядка 2000), 20 535 627 000,00 грн. з яких - це
собівартість реалізованої продукції
(код рядка 2050), яка належить не
відповідачу-1, а підлягає поверненню
постачальникам товарів.

Таким чином, відповідач-1 має значні
борги перед іншими кредиторами; його
фінансова діяльність за 2014 рік є
збитковою; апелянт знаходиться у
скрутному фінансовому становищі;
довгий час ухиляється від виконання
своїх грошових зобов'язань перед
позивачем.

Надані апелянтом лист СДПІ з
обслуговування ВПП у м.
Дніпропетровську про стан розрахунків
по платежам до бюджету №
31145/10/28-01-20-03-24 від 24.11.2014, запит про
надання довідки про стан
заборгованості перед бюджетом по
податкам і зборам № 767-ГБ від 24.11.2014,
довідка про відсутність
заборгованості по заробітній платі у
відповідача-1 № 20455 від 24.11.2014 не
спростовують вищезазначених висновків
суду, а відтак, колегією суддів до уваги
не приймаються.

З огляду на зазначене, колегія суддів,
погоджуючись із висновками суду першої
інстанції, вважає обґрунтованими
припущення позивача про те, що
незадоволення заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «Чиста
планета» про вжиття заходів до
забезпечення позову може ускладнити
виконання рішення суду або зробити
неможливим його виконання в разі
задоволення позову.

Посилання апелянта на відсутність у
суду «занепокоєння та бажання
застосувати аналогічні заходи
забезпечення позову до відповідача-2 та
відповідача-3» судом до уваги не
приймаються, оскільки суд розглядав
тільки заявлені позивачем вимоги,
серед яких вимоги про накладення
арешту на грошові кошти відповідачів -2
та -3 були відсутні.

Позов, згідно з пунктом 1 частини 1
статті 67 Господарського
процесуального кодексу України,
забезпечується накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві.

Заходи щодо забезпечення позову
обов'язково повинні застосовуватися
відповідно до їх мети, з урахуванням
безпосереднього зв'язку між предметом
позову та заявою про забезпечення
позову.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача, що
кореспондує зі способами захисту
порушеного права. Предмет позову
повинен мати правовий характер і
випливати з певних
матеріально-правових відносин.

Предметом позову у даній справі є
стягнення заборгованості, а відтак,
подана позивачем заява про вжиття
заходів забезпечення позову шляхом
накладення арешту на кошти
відповідача-1 в межах суми позову
знаходиться у безпосередньому зв'язку
із предметом позову.

Судом визнана наявність зв'язку між
вказаним заходом забезпечення позову і
предметом спору, співрозмірність та
адекватність заходу із заявленими
позивачем вимогами.

Вжиття наведеного заходу до
забезпечення позову сприятиме
запобіганню порушення прав позивача на
час вирішення спору в суді та в разі
задоволення позову - забезпечить
можливість відновлення його порушених
прав та не порушує прав та охоронюваних
законом інтересів відповідача-1 у
справі.

Посилання скаржника на порушення судом
приписів пункту 7.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 16
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову», де зазначено, що суд має право
накласти арешт на кошти, які
обліковуються на рахунках у
банківських або інших
кредитно-фінансових установах у межах
сум позовних вимог та можливих судових
витрат, є безпідставними з огляду на
наступне:

Так, у резолютивній частині
оскаржуваної ухвали суд прийняв
рішення про накладення арешту на
грошові кошти відповідача-1 у розмірі 231
613,62 грн. Ця сума, як вбачається із
матеріалів справи, співпадає із сумою
позову.

21.10.2014 державним виконавцем була
прийнята постанова про арешт коштів
боржника у межах суми 229 613,62 грн.

24.10.2014 державним виконавцем була
прийнята постанова про закінчення
виконавчого провадження, відповідно до
якої був знятий арешт із рахунків у
банківських установах на суми, що
перевищили суму, зазначену в
оскаржуваній ухвалі.

Відтак, інформація скаржника, наведена
у апеляційній скарзі, датованій 28.10.2014,
про арешт грошових коштів відповідача-1
у розмірі, що перевищував суму позову є
безпідставною та такою, що суперечить
фактичним обставинам справи.

Аналізуючи матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
позивача, колегія вважає, що позивач
обґрунтував належним чином
необхідність застосування заходів
забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на грошові кошти
відповідача-1, а в матеріалах справи
достатньо доказів, які підтверджують,
що невжиття заходів забезпечення
позову до вирішення спору по суті може
утруднити виконання рішення суду, а
обраний захід забезпечення позову є
адекватним заявленому позивачем
предмету спору.

Крім того, колегія суддів наголошує на
тому, що на момент розгляду даної
апеляційної скарги Господарським
судом міста Києва 12.11.2014 вже прийнято
рішення у справі № 910/22286/14.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення
скаржника, викладені у апеляційній
скарзі, не приймаються колегією суддів
до уваги, оскільки не підтверджуються
матеріалами справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів вважає ухвалу Господарського
суду міста Києва від 17.10.2014
обґрунтованою та такою, що відповідає
чинному законодавству, підстав для її
скасування чи зміни не вбачається.
Апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-маркет» є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«АТБ-маркет» на ухвалу Господарського
суду міста Києва від 17.10.2014 у справі
№ 910/22286/14 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва
від 17.10.2014 у справі № 910/22286/14
залишити без змін.

Матеріали оскарження ухвали
Господарського суду міста Києва від
17.10.2014 у справі № 910/22286/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Ю.Б. Михальська

Судді
Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко