ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2014 року Справа № 5011-62/8101-2012
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого суддіКорсака В.А. суддів
Данилової М.В., Данилової
Т.Б.розглянувши матеріали касаційної
скарги Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед) на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014у справі
№ 5011-62/8101-2012 Господарського суду міста
Києва за позовомПриватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалії України"до 1.Swissport
International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед), 2.Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА",
3.Головного управління юстиції у м.
Києві в особі Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Шевченківського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м.
Києвіпровизнання права власності та
зобов'язання вчинити певні дії за
зустрічним позовом Swissport International Ltd.
(Свіспорт Інтернешенел
Лімітед)доПриватного акціонерного
товариства "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалії України"провизнання договору
частково недійсним

в судовому засіданні взяли участь
представники :

- - позивачаПовар О.М.- -
відповідача-1Борисенко А.С., Кіян А.В.,
Замедянська Т.А., Белостоцький Н.Л.-
- відповідача-2не з'явився- -
відповідача-3не з'явився

В С Т А Н О В И В:

В червні 2012 року Приватне акціонерне
товариство "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Swissport International Ltd.,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна",
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, в якій
просило суд: визнати право власності на
частку у статутному капіталі
товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" у
розмірі 70, 6 % статутного капіталу, що
згідно із статутом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" дорівнює 3 530 доларам США та є
еквівалентом 18 753, 12 грн. згідно з
офіційним курсом гривні до долара США,
встановленим НБУ 25.08.2004; укласти між
Swissport International Ltd. та Приватним
акціонерним товариством "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
запропонованих ним умовах та
зобов'язати Шевченківську районну в
місті Києві державну адміністрацію в
особі державного реєстратора внести
зміни до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців щодо товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" шляхом внесення до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців запису про
зміни у складі учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна", а саме: про перехід до
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" частки у розмірі 70, 6 %
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" та про належність Приватному
акціонерному товариству "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" частки у
розмірі 100 % статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" (з
урахуванням заяви від 26.10.2012 про
зменшення розміру позовних вимог, яка
прийнята і розглянута судом, т. 5,
а.с.134-136).

В листопаді 2013 року Swissport International Ltd.
(Свіспорт Інтернешенел Лімітед) подало
до суду зустрічний позов до Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалії України", в якому
просило суд визнати недійсними
положення пунктів 2.1. та 3.2.1 Договору
між учасниками Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна", що
був укладений між Приватним
акціонерним товариством "Авіакомпанія
"Міжнародні авіалінії України", Swissport
International Ltd. та AIRLINE BUSINESS HANDLING LIMITED 21.02.2006.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 за клопотанням
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалії
України" замінено відповідача-3 за
первісним позовом - Шевченківську
районну державну адміністрацію
належним відповідачем - Головне
управління юстиції у м. Києві в особі
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Шевченківського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Дана справа розглядалась судами
неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду
міста Києва від 29.05.2014 (головуючий
Чинчин О.В., судді: Баранов Д.О., Стасюк
С.В.) замінено найменування
відповідача-2 з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА". В
первісному позові Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України"
відмовлено повністю. В задоволенні
зустрічного позову Swissport International Ltd.
(Свіспорт Інтернешенел Лімітед)
відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014 (у складі
головуючого Зеленіна В.О., суддів:
Синиці О.Ф., Ткаченка Б.О.) вказане
рішення суду скасовано в частині
відмови в задоволенні первісного
позову про укладення договору. В цій
частині прийнято нове рішення, яким
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" задоволено. В іншій
частині рішення суду залишено без змін.
Резолютивну частину рішення
Господарського суду міста Києва від
29.05.2014 у справі № 5011-62/8101-2012 викладено в
наступній редакції: "1. Замінити
найменування Відповідача-2 з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА".

2. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України" задовольнити
частково.

Укласти між Swissport International Ltd.
(Флюгхофштрассе, 55, СН-8152 Опфікон,
Швейцарія, реєстраційний номер
СН-020.3.007.667-5) та Приватним акціонерним
товариством "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України"(01030, м.Київ,
Шевченківський район, вул.Лисенка,
буд.4, ) договір
купівлі-продажу частки у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" на
наступних умовах:

"Компанія Swissport International Ltd. (продавець)
продає на користь Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії
України"(покупець) частку у статутному
капіталі Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
(01030, м.Київ, Шевченківський район,
вул.Лисенка, буд.4, ), що
становить 70,6% (сімдесят цілих шість
десятих відсотків) статутного капіталу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна", що
дорівнює 3530 доларам США (три тисячі
п'ятсот тридцять) та є еквівалентом 18753
грн. (вісімнадцять тисяч сімсот
п'ятдесят три) 12 коп. згідно із
офіційним курсом гривні до долара США,
встановленим НБУ на 25.08.2004р. (Частка), а
покупець приймає і зобов'язується
сплатити за частку передбачену
договором купівельну ціну.

Продавець зобов'язаний продати Частку
вільну від будь-яких обтяжень. Право
власності на частку переходить від
продавця до покупця з дати набуття
чинності договором.

Продавець здійснить всі необхідні дії
для того, щоб забезпечити передачу
Частки покупцю.

Купівельна ціна за Частку складає 433 376
доларів (чотириста тридцять три тисячі
триста сімдесят шість) 69 центів США.

Покупець сплатить купівельну ціну
продавцю в доларах США на банківський
рахунок, повідомлений покупцем, або
іншим чином відповідно до
застосовуваного законодавства
протягом десяти календарних днів після
державної реєстрації змін до статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна", що
підтверджують передачу Частки від
продавця до покупця.

Договір складено в двох примірниках по
одному для кожної із сторін,
регулюється українським
законодавством та набирає чинності з
дня набрання судовим рішенням законної
сили."

В задоволенні зустрічного позову Swissport
International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед) - відмовити повністю."

Не погоджуючись з судовими рішеннями,
Swissport International Ltd. (Свіспорт Інтернешенел
Лімітед) звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову апеляційної
інстанції в частині задоволеного
первісного позову, залишивши в силі в
цій частині рішення суду першої
інстанції про відмову у первісному
позові. В частині відмови у задоволенні
зустрічного позову судові рішення
скасувати і прийняти в цій частині нове
рішення, яким вимоги за зустрічним
позовом задовольнити.

В своїй касаційній скарзі касатор
посилається на те, що суд апеляційної
інстанції вибірково підійшов до оцінки
доказів, надав перевагу доводам
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" та неправильно застосував
норми матеріального права.

Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" надало суду свої пояснення по
справі, в яких заперечує проти доводів
касатора і просить суд залишити
оскаржуване судове рішення без змін, а
касаційну скаргу - без задоволення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА", Головне
управління юстиції у м. Києві в особі
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Шевченківського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві не
скористалися правом, наданим статтею
1112 Господарського процесуального
кодексу України, не надіслали свої
відзиви на касаційну скаргу, що в силу
положень зазначеної статті не
перешкоджає перегляду судового акта,
що оскаржується та не реалізували
процесуальне право на участь у
судовому засіданні суду касаційної
інстанції, хоча про час та місце його
проведення були повідомлені належним
чином.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
юридичну оцінку встановлених
фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково,
виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, учасниками Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" (змінено найменування на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІНТЕРАВІА") є
Свіспорт Інтернешнл Лімітед (Swissport
International Ltd.) з часткою власності у
статутному капіталі товариства 70, 6 % та
Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" - 29,4 %, що підтверджується
статутом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" (т.
1., а. с. 23-63).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що на вимогу компанії
Свіспорт Інтернешнл Лімітед (Swissport
International Ltd.) були скликані і проведені
06.03.2012 позачергові загальні збори
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна", на
яких прийнято наступні рішення:

1) обрати головою загальних зборів пана
Марка Скіннера, секретарем - пані Анну
Примак;

2) обрати головою товариства пана Марка
Скіннера;

3) зняти в розгляду питання третє
порядку денного "Затвердження
результатів фінансово-господарської
діяльності товариства за 2011 рік" та
перенести його розгляд на наступні
збори;

4) оцінка виконання фінансових
зобов'язань і гарантій з боку учасників
товариства (по даному питанню рішення
прийнято не було);

5) збільшити статутний капітал
товариства на 200 000 доларів США;

6) погодитись з розмиттям частки
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанії "Міжнародні Авіалінії
України" згідно з документами, що
обговорювалися в пункті четвертому
порядку денного, а саме відповідно до
обсягу фінансування;

7) затвердити звіт ринкової вартості 100 %
частки в Товаристві з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
від 01.12.2011, підготовлений товариством з
обмеженою відповідальністю "БДО
ВАЛЮЕЙШН", на зміну Договору від 21.02.2006,
яким передбачено, що оцінку має
проводити компанія KPMG.

Факт проведення 06.03.2012 позачергових
загальних зборів учасників ТОВ
"Свіспорт Україна" та прийняття
вищезгаданих рішень встановлений
рішенням Дарницького районного суду м.
Києва від 29.07.2014, яке набрало законної
сили, по справі № 753/13074/14-ц за позовом
Примак Анни Павлівни до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтеравіа"
про скасування наказу про застосування
дисциплінарного стягнення (т.13.,
а.с.136-139).

Відповідно до частини другої статті 35
Господарського процесуального кодексу
України (в редакції закону від 17.04.2014,
чинній на час розгляду справи судами
попередніх інстанцій) обставини,
встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. При цьому не має значення, в
якому саме процесуальному статусі
виступали відповідні особи у таких
інших справах - позивачів,
відповідачів, третіх осіб тощо.

Обставини, встановлені рішенням
Дарницького районного суду м. Києва від
29.07.2014 по справі № 753/13074/14-ц мають
преюдиціальне значення для вирішення
спору у даній справі.

Також факт проведення вказаних
загальних зборів підтверджується
сукупністю поданих до матеріалів
справи доказів, яким судом апеляційної
інстанції, з урахуванням вимог статті 43
Господарського процесуального кодексу
України, дана належна правова оцінка, а
саме: повідомленнями про проведення
позачергових загальних зборів
учасників ТОВ "Свіспорт Україна"від 01
лютого 2012 року підписаного від імені
компанії Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед) Марком Скінером.
(т.1 а.с.101-103), запереченнями Swissport International
Ltd. (Свіспорт Інтернешенел Лімітед) від
26.10.2012; ТОВ "Свіспорт Україна" (ТОВ
"ІНТЕРАВІА") № 01-17-300 від 30.07.2012;
поясненнями ТОВ "Свіспорт Україна" (ТОВ
"ІНТЕРАВІА"), від 27.03.2014; Актом
реєстрації учасників ТОВ "Свіспорт
Україна" (ТОВ "ІНТЕРАВІА"), які прибули
для участі в позачергових загальних
зборах 06.03.2012; копіями довіреностей
відповідача-1 від 05.03.2012 про
уповноваження представників на участь
у Позачергових загальних зборах
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна";
текстом протоколу Зборів від 06.03.2012, що
підписаний секретарем Зборів - Анною
Примак.

Зазначені обставини в установленому
законом порядку не спростовані.
Доказів визнання недійсними у судовому
порядку рішень, прийнятих на зборах
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" та
оформлених протоколом Зборів від
06.03.2012, що підписаний секретарем
Зборів - Анною Примак суду не надано.

Відповідно до пункту 2.2 Статуту ТОВ
"Свіспорт Україна" порядок створення та
діяльності товариства регулюється
чинним законодавством України;
договором між учасниками від 21.02.2006,
який уклали Приватне акціонерне
товариство "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України", Swissport International Ltd.
(Свіспорт Інтернешенел Лімітед), Airline
Business Handling Limited та статутом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" (т.1, а.с. 85-100).

Пунктами 2.2, 10.1.1 угоди від 21.02.2006
передбачено, що положення угоди будуть
завжди превалювати над положеннями
статуту. Її дія не обмежена за терміном
та угода залишається чинною до моменту
ліквідації товариства за
законодавствам України або його
розпуску за письмовою згодою всіх
учасників.

З пункту 2.1 цієї угоди вбачається, що
сторони погодилися вживати всіх
необхідних або бажаних заходів для
забезпечення прийняття всіх постанов
та рішень на будь-яких загальних або
надзвичайних зборах учасників
товариства, необхідних для виконання
цієї угоди та застосовувати свої права
голосу на зборах учасників відповідно
до їхніх застосовних зобов'язань за
цією угодою та згідно з іншими
застосовними положеннями цієї угоди.

За змістом пунктів 6.4, 11.5.2 статуту ТОВ
"Свіспорт Україна" загальні збори
учасників можуть прийняти рішення про
збільшення або зменшення статутного
фонду товариства шляхом внесення змін
та доповнень до договору між
учасниками і статуту товариства згідно
з вимогами чинного законодавства
України і реєстрації таких змін та
доповнень у відповідних органах
державної влади. Позачергові загальні
збори мають компетенцію розглядати
питання внесення змін і доповнень до
статуту товариства, включаючи зміну
розміру статутного фонду товариства.

Згідно пункту 3.2.1 угоди від 21.02.2006 окрім
повноважень, передбачених статутом,
збори учасників матимуть повноваження,
згідно з умовами даної угоди, приймати
рішення стосовно всіх справ у своїй
компетенції простою більшістю голосів
учасників, що беруть участь у таких
зборах, за винятком питань, рішення за
якими приймаються 3/4 голосів учасників,
що беруть участь у таких зборах,
зокрема, щодо внесення будь-яких змін
до статуту, відносно збільшення чи
зменшення статутного фонду.

Судом апеляційної інстанції на
підставі поданих до матеріалів справи
доказів встановлено, що на
позачергових загальних зборах
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна", що
відбулися 06.03.2012, прийнято рішення з
пункту 5 порядку денного про збільшення
статутного капіталу Товариства на 200 000
доларів США. При цьому, компанія Swissport
International Ltd., яка має частку у статутному
фонді ТОВ "Свіспорт Україна" - 70,6 %,
проголосувала "за" прийняття рішення, а
Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" з часткою у статутному
капіталі ТОВ "Свіспорт Україна" - 29,4 %,
проголосувало "проти".

Головою позачергових загальних зборів
учасників 06.03.2012 було обрано
представника компанії Swissport International Ltd. -
пана Марка Скіннера, який оголосив
прийняття вказаного рішення, за
наявності голосів "за" учасника
товариства, частка власності якого у
статутному капіталі товариства
становить 70, 6 %.

В своїх запереченнях щодо позовних
вимог (т.6, а.с.19-27) компанія Swissport International
Ltd. (Свіспорт Інтернешенел Лімітед),
визнавала факт проведення загальних
зборів учасників та факт прийняття на
цих зборах рішення про збільшення
статутного капіталу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна".

Однак, за змістом пункту 3.2.1 угоди від
21.02.2006 рішення із вказаного питання має
прийматись 3/4 голосів учасників, які
беруть участь у зборах, тобто за
наявності голосів учасників з часткою
власності у статутному капіталі
товариства 75 %.

В пункті 7.2.1 статуту ТОВ "Свіспорт
Україна" визначено, що учасники
товариства зобов'язані дотримуватись
вимог статуту товариства і договору
між учасниками.

Положеннями пунктів 19, 19.1 (і) статуту
ТОВ "Свіспорт Україна" передбачено, що
порушення учасником будь-якого
запевнення, гарантії, зобов'язання,
домовленості або обов'язку за цим
статутом або договором між учасниками,
його неспроможність вжити заходів,
спрямованих на усунення такого
порушення протягом 30 днів з моменту
отримання повідомлення про таке
порушення від сумлінного учасника
вважається невиконанням за цим
статутом. Аналогічні за змістом
положення містить пункт 9.1 (і) угоди від
21.02.2006.

Пунктом 19.2.1 статуту ТОВ "Свіспорт
Україна" та пунктом 9.2.1 угоди від 21.02.2006
передбачено, що у разі, якщо
невиконання за підпунктами (і) і (iv)
пункту 19.1 не було усунуто протягом 30
днів, відведених на усунення
невиконання, сумлінний учасник матиме
можливість, але не зобов'язаний, купити
всю частку власності невиконуючого
учасника за ціною, яка дорівнює
справедливій ринковій вартості,
встановленій компанією KPMG відповідно
до умов пункту 19.3 цього статуту, за
вирахуванням 20 відсотків та суми
винагороди компанії КРМG та її витрат,
якщо тільки інша ціна не буде погоджена
Учасниками.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що на зборах 06.03.2012 за
пропозицією Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед), учасники
затвердили Звіт оцінки ринкової
вартості 100 % частки товариства від
01.12.2011, підготовлений ТОВ "БДО ВАЛЮЕЙШН",
тобто фактично, учасники погодили іншу
оцінку часток в ТОВ "Свіспорт Україна",
скориставшись своїм правом,
передбаченим пунктом 19.2.1 Статуту та
пунктом 9.3 Договору і представники
учасників мали необхідні повноваження
на голосування за прийняття такого
рішення.

Відповідно до статті 117 Цивільного
Кодексу України рішення загальних
зборів є обов'язковим для учасників.

Згідно із пунктом 19.3 статуту ТОВ
"Свіспорт Україна", пунктом 9.3 угоди від
21.02.2006 сумлінний учасник, який хоче
скористатися правом, передбаченим
пунктом 19.2 статуту, повинен надати
невиконуючому учаснику письмове
повідомлення про свій намір
скористатися таким правом протягом 30
днів з моменту завершення 30-ти денного
періоду, відведеного на усунення
невиконання.

Отже, за змістом положень статуту та
угоди у разі невиконання учасником
товариства передбачених в них
обов'язків, у іншого учасника, яким в
даному випадку є Приватне акціонерне
товариство "Авіакомпанія "Міжнародні
Авіалінії України", виникає право
придбати частку учасника-порушника у
статутному капіталі товариства, а у
учасника-порушника, яким в даному
випадку є Swissport International Ltd., виникає
обов'язок продати таку частку.

12.04.2012 Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" повідомило компанію Swissport
International Ltd. про порушення, які відбулись
на позачергових загальних зборах
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
06.03.2012 (т.1., а. с.119, 120).

В матеріалах справи відсутні будь-які
відомості, які б свідчили про те, що
компанією Swissport International Ltd. вживалися
заходи, спрямовані на усунення
зазначених порушень.

22.05.2012 Приватне акціонерне товариство
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" звернулося до компанії Swissport
International Ltd. з листом, в якому просило
компанію Swissport International Ltd. вжити
негайних заходів для передачі належної
їй частки у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
позивачу, включаючи, але не обмежуючись
наступним: підписати два примірники
договору купівлі-продажу у редакції, що
додається; підписати два примірники
рішення позачергових зборів учасників
у редакції, що додається; надіслати
належним чином підписані компанією
Swissport International Ltd. два примірники
договору купівлі-продажу та два
примірники рішення позачергових
зборів учасників. (т. 1, а. с. 122).
Позивачем було оформлено протокол
позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
про продаж Swissport International Ltd. (Свіспорт
Інтернешенел Лімітед) частки розміром
70, 6 % у статутному фонді Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" позивачу (т. 1., а. с. 121,
122).

Зазначений лист Приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України"
залишений компанією Swissport International Ltd.
без відповіді та реагування.

Суд апеляційної інстанції
обґрунтовано виходив з правомірності
оформлення позивачем протоколу
позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
про продаж Swissport International Ltd. частки
розміром 70,6 % у статутному фонді
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
позивачу, враховуючи положення пункту
3.1 угоди від 21.02.2006, за змістом якого
статут дозволяє учасникам приймати
певні рішення шляхом проведення
письмового голосування, тобто, без
скликання зборів учасників.

Встановивши факт порушення компанією
Swissport International Ltd. положень статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна" та
угоди між учасниками від 21.02.2006, яка
була укладена між Swissport International Ltd.,
Закритим акціонерним товариством
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України", Airline Business Handling Limited.,
апеляційний господарський суд, на
відміну від суду першої інстанції,
дійшов вірного висновку про
обґрунтованість позову в частині
укладення договору купівлі-продажу
частки Swissport International Ltd. (70,6 %) у
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" за купівельною ціною,
визначеною на підставі затвердженого
на позачергових загальних зборах
учасників 06.03.2012 звіту від 01.12.2011,
підготовленого ТОВ "БДО ВАЛЮЕЙШН".

Зазначена вимога відповідає способам
захисту прав, передбачених статтею 16
Цивільного кодексу України та статтею
20 Господарського кодексу України.

Отже, висновки суду апеляційної
інстанції в зазначеній частині, є
правильними та достатньо
обґрунтованими.

Що стосується позовної вимоги про
визнання за ПрАТ "Авіакомпанія
"Міжнародні Авіалінії України" права
власності на відповідну частку в
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна", слід зазначити наступне.

Матеріально-правовою підставою позову
в цій частині позивач визначив статтю
392 Цивільного кодексу України.

Приписами зазначеної статті
встановлено, що виключно власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Тобто, визнання права власності
здійснюється господарським судом за
наявності існуючого права власності на
майно, в межах спору власника з іншою
особою про право на це майно.

При цьому, метою подання цього позову є
усунення невизначеності у
суб'єктивному праві, яке належить
особі.

Підставою для звернення до суду з
позовом про визнання права власності
на підставі статті 392 Цивільного
кодексу України є оспорювання
існуючого права, а не намір набути
вказане право за рішенням суду. У
даному випадку до обставин, якими
обґрунтовуються позовні вимоги
входять, зокрема, факти, з яких
вбачається, що відповідач виконав дії,
спрямовані на заперечення наявного у
позивача права, на захист якого подано
позов, або утвердження за собою права,
яке належить позивачу, тобто такі дії,
що свідчать про порушення або
оспорювання існуючого права.

Таким чином, недоведення позивачем
наявності у нього суб'єктивного
матеріального права, на захист якого
подано позов, а саме права власності на
предмет спору, виключає можливість
задоволення позовних вимог, які
заявлено на підставі статті 392
Цивільного кодексу України.
Аналогічної правової позиції
дотримується Верховний Суд України,
яка викладена в постанові від 19.09.2011 по
справі № 3-82гс11, а також
підтверджується судовою практикою
Вищого господарського суду України по
справах №№ 913/767/13-г, 904/1789/13-г.

З огляду на викладене, судами
попередніх інстанцій правомірно
відмовлено у задоволенні позовної
вимоги про визнання за ПрАТ
"Авіакомпанія "Міжнародні Авіалінії
України" права власності на відповідну
частку в статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна".

Колегія суддів вважає достатньо
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанцій в частині відмови
у зобов'язанні Головного управління
юстиції у м. Києві в особі Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
Шевченківського району реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві внести до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців запис, оскільки
обставин допущення з боку вказаної
особи будь-яких неправильних дій,
внаслідок яких виник спір, не
встановлено. Відомостей з цього
приводу матеріали справи не містять. В
той же час, в позові не наведено ніяких
доводів та аргументів стосовного того,
яким чином відповідач - Головне
управління юстиції у м. Києві в особі
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Шевченківського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві, оспорює
або порушує його право, на захист якого
позивачем подано позов, не вказано в
чому полягає склад правопорушення і
коли воно було вчинене.

Щодо вимог за зустрічним позовом про
визнання недійсними положень пунктів
2.1. та 3.2.1 Договору між учасниками
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна", що
був укладений між Приватним
акціонерним товариством "Авіакомпанія
"Міжнародні авіалінії України", Swissport
International Ltd. та AIRLINE BUSINESS HANDLING LIMITED 21.02.2006,
слід зазначити наступне.

Подання цього позову мотивовано тим, що
оспорювані положення договору
суперечать не тільки положенням Закону
України "Про господарські товариства",
а й положенням статуту ТОВ "Свіспорт
Україна". На думку позивача за цим
позовом, оскільки ТОВ "Свіспорт
Україна" є юридичною особою, що
створена та існує за законодавством
України, договір, як угода, що визначає
порядок прийняття рішень загальними
зборами учасників ТОВ "Свіспорт
Україна", має відповідати
законодавству України та не суперечити
його імперативним нормам. Позивач
вважає, що спірні пункти договору
фактично завищують кількість голосів,
необхідних для прийняття рішення про
внесення змін до статуту товариства, у
тому числі зміни розміру його
статутного капіталу, чим порушують
встановлений статтею 59 Закону України
"Про господарські товариства" порядок
прийняття рішень зборами учасників, а
отже мають бути визнані недійсними у
судовому порядку на підставі статей 203,
215 Цивільного кодексу України.

Договір між учасниками Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна", що був укладений між
Приватним акціонерним товариством
"Авіакомпанія "Міжнародні авіалінії
України", Swissport International Ltd. та AIRLINE BUSINESS
HANDLING LIMITED 21.02.2006 є угодою про
корпоративне управління.

Приписами пункту 2.1 угоди від 21.02.2006
сторони погодилися вживати всіх
необхідних або бажаних заходів для
забезпечення прийняття всіх постанов
та рішень на будь-яких загальних або
надзвичайних зборах учасників
товариства, необхідних для виконання
цієї угоди та застосовувати свої права
голосу на зборах учасників відповідно
до їхніх застосовних зобов'язань за
цією угодою та згідно з іншими
застосовними положеннями цієї угоди.

Згідно пункту 3.2.1 угоди від 21.02.2006 окрім
повноважень, передбачених статутом,
збори учасників матимуть повноваження,
згідно з умовами даної угоди, приймати
рішення стосовно всіх справ у своїй
компетенції простою більшістю голосів
учасників, що беруть участь у таких
зборах, за винятком питань, рішення за
якими приймаються 3/4 голосів учасників,
що беруть участь у таких зборах,
зокрема, щодо внесення будь-яких змін
до статуту, відносно збільшення чи
зменшення статутного фонду.

Уклавши угоду про корпоративне
управління, учасники Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна" погодились приймати окремі
рішення певною кількістю голосів, не
обмежуючи при цьому повноважень,
передбачених статутом товариства.

Пункт 3.2.1 угоди від 21.02.2006 визначає
особливий порядок голосування на
загальних зборах учасників Товариства
з обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна", який не порушує визначений
статутом товариства порядок прийняття
рішень загальними зборами.

Пунктом 3 частини першої статті 3
Цивільного кодексу України
встановлено, що однією із загальних
засад цивільного законодавства є
свобода договору.

Норми Цивільного кодексу України
визначають що сторони є вільними в
укладенні договору та визначенні його
умов (ст. 627 ЦК України); зміст договору
становлять умови, визначені на розсуд
сторін і погоджені ними (ст. 628 ЦК
України), сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд (ст. 6 ЦК України).

Враховуючи приписи зазначених статей
Цивільного кодексу України та виходячи
з положень Закону України "Про
господарські товариства" можна зробити
висновок про те, що чинне законодавство
не передбачає обмежень щодо укладення
учасниками Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна"
угоди про корпоративне управління,
метою якої є захист прав та інтересів
учасників товариства, гарантування
виконання зобов'язань за цією угодою,
відшкодування (компенсація) учасникам
у разі їх невиконання. Водночас,
законодавство не містить будь-яких
заборон щодо порядку відчуження часток
товариства у разі невиконання
учасником умов угоди про корпоративне
управління.

За правилами статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
і одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Уклавши угоду про корпоративне
управління компанія Swissport International Ltd.
погодилась з передбаченим в ній
особливим порядком голосування,
спрямованим на захист прав та
інтересів учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю "Свіспорт
Україна", а також з передбаченими цією
угодою правовими наслідками
невиконання учасником товариства
своїх обов'язків у вигляді продажу
іншому учаснику належної йому частки у
статутному капіталі товариства.

Враховуючи викладене, висновок суду
апеляційної інстанції про наявність
підстав для застосування до
відповідача - Swissport International Ltd. правових
наслідків, передбачених угодою про
корпоративне управління від 21.02.2006 є
достатньо обґрунтованим.

Відповідно до приписів статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину сторонами
вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Зміст правочину
складають як права та обов'язки, про
набуття, зміну, припинення яких
домовилися учасники правочину.

В пунктах 2.1., 2.9. своєї постанови № 11 від
29.05.2013 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" пленум Вищого
господарського суду України роз'яснив,
що правочин може бути визнаний
недійсним з підстав, передбачених
законом.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідність чи невідповідність
правочину вимогам закону має
оцінюватися господарським судом
стосовно законодавства, яке діяло на
момент вчинення правочину.

Судами попередніх інстанцій на
підставі поданих до матеріалів справи
доказів в їх сукупності, встановлено,
що пункти угоди між учасниками
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Свіспорт Україна",
які позивач за цим позовом просить
визнати недійсними, відповідають
вимогам діючого законодавства і
обставин, з якими закон пов'язує
визнання їх недійсними, під час
розгляду справи, встановлено не було.

Спірні положення угоди не є такими, що
порушують публічний порядок.

Отже, обставини викладені у зустрічній
позовній заяві, не були доведені у
встановленому законом порядку
належними і допустимими засобами
доказування, що стало підставою для
відмови у визнанні недійсним
оспорюваного договору в частині
пунктів 2.1. та 3.2.1.

Відповідно до приписів статті 1117
Господарського процесуального кодексу
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти їх.
Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Спір у даній справі носить
корпоративний характер, оскільки виник
між учасниками господарського
товариства та пов'язаний з управлінням
товариством, набуттям, передачею і
припиненням корпоративних прав, отже
вирішення таких справ
згідно з пунктом 4 статті 12
Господарського процесуального кодексу
України віднесено до підвідомчості
господарських судів.

Колегія вважає, що судом апеляційної
інстанції дана належна правова оцінка
усім обставинам справи, норми
матеріального та процесуального права
застосовані вірно і передбачені
законом підстави для зміни або
скасування постанови, відсутні. В той
же час з мотивувальної частини
постанови суду апеляційної інстанції
слід виключити помилкове посилання
суду на те, що пункти 2.1 та 3.2.1 Договору
сторонами у судовому порядку не
оспорювалися, оскільки такі вимоги є
предметом зустрічного позову, які
розглянуті апеляційним судом.

В своїй касаційній скарзі скаржник
фактично просить вирішити питання про
достовірність поданих ним доказів, які
на його думку, в зв'язку з вибірковим
підходом до їх оцінки були
безпідставно відхилені судами
попередніх інстанцій. В той же час,
скаржник просить надати нову оцінку
доказам у справі, що виходить за межі
повноважень суду касаційної інстанції.

Доводам касатора апеляційним
господарським судом дана належна
правова оцінка. В своїй касаційній
скарзі скаржник фактично просить
вирішити питання про достовірність
поданих ним доказів, які на його думку,
в зв'язку з вибірковим підходом до їх
оцінки були безпідставно відхилені
судом апеляційної інстанції, про
перевагу одних доказів над іншими і
фактично зводяться до необхідності
надання нової оцінки доказів по справі,
що виходить за межі повноважень суду
касаційної інстанції.

За таких обставин, касаційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без
задоволення.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014 у справі
№ 5011-62/8101-2012 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.А. Корсак

С у д д і
М.В. Данилова

Т.Б. Данилова