ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р.Справа № 923/1263/14
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.

суддів Савицького Я.Ф., Лисенко В.А.

(склад судової колегії сформовано
відповідно до розпорядження № 2654 від
29.10.2014 року)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

представники сторін в судове засідання
від 26.11.2014 року не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Скадовської міської ради Херсонської
області

на рішення господарського суду
Херсонської області від 30.09.2014 року

по справі № 923/1263/14

за позовом: Скадовської міської ради
Херсонської області

до відповідачів: Приватного
підприємства "Геліус-Скад"

Приватного
підприємства "Меркурій-Скад"

про встановлення нікчемності
правочину

В судовому засіданні 26.11.2014 року
згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Скадовська міська рада
Херсонської області (далі - позивач)
звернулась до господарського суду
Херсонської області з позовом до
Приватного підприємства «Геліус-Скад»
(далі відповідач, ПП «Геліус-Скад»), в
якому просила встановити нікчемність
правочину, а саме нікчемність договору
купівлі-продажу від 14.08.2009 року,
укладеного між Приватним
підприємством «Меркурій-Скад» та
Приватним підприємством «Геліус-Скад».

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що укладений між сторонами
договір купівлі-продажу від 14.08.2009 року
є нікчемним правочином, оскільки ПП
«Геліус-Скад» придбало майно у
відчужувача, який за рішенням
господарського суду Херсонської
області від 17.11.2009 року у справі №
16/69-ПД-09 не визнаний власником майна. В
правове обґрунтування позивач
посилається на ст. ст. 215, 216, 236, 319
Цивільного кодексу України, постанову
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009 року «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», постанову
пленуму Вищого господарського суду
України № 11 від 29.05.2013 року «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними».

Ухвалою від 27.08.2014 року про порушення
провадження у справі № 923/1263/14 прийнято
позовну заяву Скадовської міської ради
Херсонської області та порушено
провадження у справі, залучено до
участі у справі в якості другого
відповідача Приватне підприємство
«Меркурій-Скад», оскільки спір про
встановлення нікчемності договору
купівлі-продажу від 14.08.2009 року
стосується прав та інтересів
останнього.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 30.09.2014 року по
справі № 923/1263/14 (суддя Гридасов Ю.В.) у
позові відмовлено. Господарський суд
зазначив, що власником майна, яке було
продано за договором купівлі-продажу,
є ПП «Геліус-Скад», оскільки за ним
зареєстровано у відповідному
Державному реєстрі право приватної
власності на нерухоме майно - цілісний
майновий комплекс очисних споруд в
урочищі «Цукур» територія № 36. До того
ж, позивачем - Скадовською міською
радою Херсонської області, яка не є
стороною оспорюваного договору, не
доведено належними доказами право
комунальної власності на майно.

Не погодившись з рішенням суду,
Скадовська міська рада Херсонської
області звернулась до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення від 30.09.2014 року по справі №
923/1263/14 скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити.

Мотивуючи скаргу, Скадовська міська
рада Херсонської області вказує про
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду першої інстанції
обставинам справи, що мали місце. Серед
доводів апеляційної скарги наведено
наступні:

- судом першої інстанції не досліджено
факт, що відповідач - ПП «Меркурій-Скад»
ніколи не був власником цілісного
майнового комплексу, а саме
каналізаційної насосної станції за
адресою: м. Скадовськ, територія
«Цукур», 36, що в цілому складається з
КНС, який позначений в технічній
документації під літ. «А», матеріал
стін цегла; КНС, який позначений в
технічній документації під літ. «Б»,
матеріал стін цегла;

- скаржник не погоджується з висновком
суду щодо неправильно обраного способу
захисту порушеного права та
посилається на п. 2.10 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 року № 11, в якому зазначено, що
крім учасників правочину (сторін
договору) позивачем у справі може бути
будь-яке підприємство, установа,
організація, а також фізична особа, чиї
права та охоронювані законом інтереси
порушує цей правочин.

17.11.2014 року через канцелярію суду ПП
«Меркурій-Скад» та ПП «Геліус-Скад»
звернулись з відзивами на апеляційну
скаргу, в яких просили суд апеляційної
інстанції залишити оскаржуване
рішення господарського суду
Херсонської області від 30.09.2014 року без
змін, апеляційну скаргу - без
задоволення.

18.11.2014 року через канцелярію суду від
позивача надійшло клопотання про
розгляд апеляційної скарги без участі
його уповноваженого представника з
підстави неможливості прибуття в
судове засідання.

Сторони належним чином повідомлені про
час, місце та дату проведення судового
засідання, про що свідчать
рекомендовані повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, повноту
встановлення обставин справи та
відповідність ним висновків суду,
заслухавши пояснення представника
відповідачів, колегія суддів дійшла
наступних висновків.

Як свідчать матеріали справи,
встановлено судом першої інстанції та
підтверджено в ході апеляційного
перегляду справи, рішенням
Скадовського районного суду
Херсонської області у справі № 2-803/09
від 12.06.2009 року визнано за ПП
«Меркурій-Скад» право приватної
власності на цілісний майновий
комплекс очистних споруд у складі:
напірного колектору, пристрою прокачки
стічних вод, двох каналізаційних
насосних станцій, що розташовані в
урочищі Цукур в м. Скадовську та
зобов'язано Скадовське БТІ
зареєструвати право приватної
власності на цілісний майновий
комплекс очисних споруд за ПП
"Меркурій-Скад".

Ухвалою апеляційного суду Херсонської
області від 26.10.2009 року у вказаній
справі № 2-803/09 задоволено апеляційну
скаргу Скадовської районної ради та
скасовано вищезазначене рішення
Скадовського районного суду
Херсонської області, провадження у
справі закрито.

14.08.2009 року між ПП «Меркурій-Скад»
(продавець) та ПП «Геліус-Скад»
(покупець), укладено нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу,
відповідно до умов якого продавець
передає за плату у власність покупцю, а
покупець приймає у власність належний
продавцю цілісний майновий комплекс
очисних споруд, який розташований за
адресою: Херсонська область, місто
Скадовськ «Цукур» територія під № 36, і
сплачує за нього обговорену грошову
суму. Зазначений у договорі цілісний
майновий комплекс має загальну площу 62
кв. м., який в цілому складається з КНС,
який позначений в технічній
документації під літ. "А", матеріал стін
цегла; КНС, який позначений в технічній
документації під літ. "Б", матеріал стін
цегла.

Договір зареєстровано в електронному
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 17.08.2009 року, про що міститься
відповідна відмітка на договорі.

Згідно з Інформаційною довідкою з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна, станом на 19.06.2014 року, власником
цілісного майнового комплексу очисних
споруд за адресою: Херсонська область,
Скадовський район, м. Скадовськ,
«Цукур» територія, 36 є Приватне
підприємство «Геліус-Скад».

Скадовська міська рада Херсонської
області, звертаючись з позовом про
захист порушеного права, посилається
на те, що є власником майна за
оспорюваним договором у відповідності
до ст. 319 ЦК України, оскільки рішенням
ХХХІV сесії Скадовської міської ради
Херсонської області № 771 від 30.05.14,
цілісний майновий комплекс очисних
споруд, розташований за адресою:
Херсонська область, Скадовський район,
місто Скадовськ, "Цукур" територія, буд.
36 та каналізаційний колектор, що
проходить від майнового комплексу
очисних споруд до вул. Комсомольська,
від вул. Комсомольська вздовж вул.
Горького до вул. Будьоного, по вул.
Будьоного до вул. Шмідта в м. Скадовську
(каналізаційна насосна станція та
споруди, що її обслуговують) передано в
комунальну власність та на баланс
міської ради, а також передано КП
"Очисні споруди" в господарське відання
з постановкою на баланс.

З викладених підстав Скадовська
міська рада Херсонської області вказує
про нікчемність договору
купівлі-продажу від 14.08.2009 року та не
відповідність його ст. 203 ЦК України.

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 постанови
пленуму Верховного Суду України від
06.11.2009 року № 9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» судам
відповідно до статті 215 ЦК необхідно
розмежовувати види недійсності
правочинів: нікчемні правочини - якщо
їх недійсність встановлена законом
(частина перша статті 219, частина перша
статті 220, частина перша статті 224 тощо),
та оспорювані - якщо їх недійсність
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує їх дійсність на
підставах, встановлених законом
(частина друга статті 222, частина друга
статті 223, частина перша статті 225 ЦК
тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через
невідповідність його вимогам закону та
не потребує визнання його таким судом.
Оспорюваний правочин може бути
визнаний недійсним лише за рішенням
суду.

Відповідно до п. 5 вказаної постанови
Пленуму Верховного Суду України
відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди
розглядають справи за позовами: про
визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності, про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. Вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду в разі наявності відповідного
спору. Такий позов може пред'являтися
окремо, без застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину. У
цьому разі в резолютивній частині
судового рішення суд вказує про
нікчемність правочину або відмову в
цьому.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним.

Як вже вказувалось раніше, матеріали
справи свідчать, що 14.08.2009 року ПП
«Геліус-Скад» уклало договір
купівлі-продажу з ПП «Меркурій-Скад»,
придбавши цілісний майновий комплекс
очисних споруд в урочищі «Цукур»
територія № 36, власником якого на дату
укладення договору було ПП
«Меркурій-Скад»

Заявивши вимогу про нікчемність
договору купівлі-продажу від 14.08.2009
року, позивач не довів, яким саме
законом встановлено недійсність
оспорюваного правочину.

Крім того, колегія суддів відмічає, що
заявивши позов про встановлення
нікчемності договору від 14.08.2009 року,
позивач наполягає на тому, що є
власником цілісного майнового
комплексу очисних споруд, а відтак, при
відчуженні цього майна було порушено
його права як власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо
майно за відплатним договором придбане
в особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

У випадку відчуження майна за оплатним
договором власник відповідно до ч.1 ст.
388 Цивільного кодексу України має право
витребувати це майно від
добросовісного набувача лише у разі,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно, поза
їх волею. Оскільки добросовісне
набуття в розумінні ст. 388 Цивільного
кодексу України можливе лише тоді, коли
майно придбано не безпосередньо у
власника, а в особи, яка не мала права
відчужувати це майно, наслідком
правочину, укладеного з таким
порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з
незаконного володіння. Права особи, яка
вважає себе власником майна, не
підлягають захисту шляхом задоволення
позову до добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
передбаченого ст.ст. 215, 216 Цивільного
кодексу України. У разі встановлення
наявності речово-правових відносин до
таких відносин не застосовується
зобов'язальний спосіб захисту. У
зобов'язальних відносинах захист прав
особи, яка вважає себе власником майна,
можливий лише шляхом задоволення
віндикаційного позову, якщо є підстави,
передбачені ст. 388 Цивільного кодексу
України, які дають право витребувати
майно у добросовісного набувача. У
випадку якщо особа вважає себе
власником майна, не може належним чином
реалізувати свої правомочності, у
зв'язку з наявністю щодо цього права
сумнівів або претензій з боку третіх
осіб, то відповідно до ст. 392 Цивільного
кодексу України права такої особи
підлягають захисту шляхом пред'явлення
позову про визнання права власності на
належне цій особі майно.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду щодо
того, що права позивача не підлягають
захисту з використанням правового
механізму, передбаченого ст. ст. 215, 216 ЦК
України.

Підсумовуючи викладене, з урахуванням
наведених вище норм матеріального
права, судова колегія зазначає про
відсутність підстав для зміни або
скасування рішення господарського
суду Херсонської області від 30.09.2014
року.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 104
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Херсонської області від 30.09.2014 року по
справі № 923/1263/14 року залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та
підписано 27.11.2014 року.

Головуючий суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
В.А. Лисенко