ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.14р. Справа № 904/8628/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі
Відокремленого підрозділу
"Придніпровська теплова електрична
станція" Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м.
Дніпропетровськ

до Комунального підприємства
"Коменергосервіс" Дніпропетровської
міської ради, м.Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості за
договором купівлі-продажу теплової
енергії у вигляді гарячої води в сумі 82
780 593 грн. 03 коп.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Боінчук О.Л., дов.
№141 від 03.11.2014 року;

від відповідача: Сіньогіна Я.В., дов
№32 від 09.01.2014 року;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпроенерго" в особі Відокремленого
підрозділу "Придніпровська теплова
електрична станція" Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпроенерго" (далі-Позивач) звернулось
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Комунального підприємства
"Коменергосервіс" Дніпропетровської
міської ради (далі-Відповідач) про
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію в сумі 71 664 149 грн. 83 коп.
- основного боргу, 9 715 239 грн. 77 коп. -
пені, 1 401 203 грн. 43 коп. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням Відповідачем
умов Договору №1405 купівлі-продажу
теплової енергії у вигляді гарячої
води від 19.08.2009 року (а.с.15-21).

04.12.2014 року Позивач направив на адресу
суду письмові пояснення відповідно до
яких надав новий розрахунок пені який
склав суму в розмірі 6 274 046 грн. 04 коп.

В судовому засіданні представник
Позивача позовні вимоги підтримав,
просив суд їх задовольнити з
урахуванням нового розрахунку пені.

Суд розцінює вказані пояснення
Позивача 04.12.2014 року як заяву про
зменшення розміру позовних вимог, так
як сума первинно заявлених вимог пені
значно є більшою ніж заявлений (новий)
розрахунок пені, який і підтримується
Позивачем.

Відповідач у судове засідання з'явився,
04.12.2014 року подав до господарського
суду відзив на позов, відповідно до
якого не заперечував про наявність
основної суми боргу, а також просив суд
відмовити в задоволенні пені та 3%
річних, а у разі неможливості відмови -
зменшити їх розмір до мінімального.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу сторонами не
подавалось.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому
засіданні оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника Позивача та
представника Відповідача, оцінивши
надані докази в їх сукупності,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно нової редакції Статуту
Позивача, затвердженого протоколом
Загальних зборів учасників товариства
№2/2013 від 18.04.2013 року, зареєстрованого в
реєстрі за №9001099, Відкрите
акціонерне товариство "Дніпроенерго"
перейменоване у Публічне акціонерне
товариство "Дніпроенерго" яке, в свою
чергу, перейменовано у Публічне
акціонерне товариство "ДТЕК
Дніпроенерго".

19.08.2009 року між Відкритим акціонерним
товариством "Дніпроенерго"
(далі-Теплопостачальна організація) та
Комунальним підприємством
"Коменергосервіс" (далі-Споживач) був
укладений Договір №1405 купівлі-продажу
теплової енергії у вигляді гарячої
води (далі-Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору №1405,
Теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання виробляти та
безперервно поставляти (за винятком
нормативно встановлених перерв)
Споживачу теплову енергію у вигляді
гарячої води в необхідних йому обсягах,
для подальшої її транспортування та
поставки споживачам лівобережної
частини м. Дніпропетровська, а Споживач
зобов'язується оплачувати отриману
теплову енергію за затвердженими
тарифами в терміни і на умовах,
передбачених Договором.

Пунктом 5.3 Договору №1405 передбачено, що
розрахунковим періодом є календарний
місяць. По закінчення кожного
розрахункового періоду сторонами
оформлюється Акт про кількість
відпущеної теплової енергії. По
закінченню кожного кварталу сторонами
оформлюється Акт звірки взаємних
розрахунків.

За приписами пункту 5.4 Договору №1405, з
урахуванням Додаткової угоди №12 від
28.12.2012 року, Споживач здійснює оплату за
відпущену теплову енергію щоденно, в
обсязі 80% від грошових коштів, які щодня
надходять на розрахунковий рахунок КП
"Коменергосервіс" від Кінцевих
споживачів. Остаточний розрахунок за
спожиту теплову енергію здійснюється в
5-ти денний термін від дати підписання
Акту про кількість відпущеної теплової
енергії в розрахунковому періоді.

Згідно пункту 9.1 Договору №1405, з
урахуванням Додаткової угоди №16 від
07.11.2013 року, строк дії Договору №1405 з
01.11.2009 року по 31.12.2014 року.

На виконання умов Договору №1405, за
період з січня 2014 року по серпень 2014
року, Позивач поставив Відповідачу
теплову енергію у вигляді гарячої води
на загальну суму 71 184 461 грн. 99 коп., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи, підписаними сторонами та
скріпленими їх печатками, Актами про
кількість відпущеної теплової енергії
(а.с. 55-62).

Крім того, вказана заборгованість
також підтверджується наявним в
матеріалах справи, підписаним
сторонами та скріпленим їх печатками,
Актом №94 звіряння розрахунків від
01.10.2014 року на вищевказану суму (а.с. 54).

18.09.2009 року між Відкритим акціонерним
товариством "Дніпроенерго"
(далі-Теплопостачальна організація) та
Комунальним підприємством
"Коменергосервіс" (далі-Споживач) був
укладений Договір №1551 купівлі-продажу
теплової енергії у вигляді гарячої
води (далі-Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору №1551,
Теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання виробляти та
безперервно поставляти (за винятком
нормативно встановлених перерв)
Споживачу теплову енергію у вигляді
гарячої води в необхідних йому обсягах,
для подальшої її транспортування та
поставки споживачам лівобережної
частини м. Дніпропетровська, а Споживач
зобов'язується оплачувати отриману
теплову енергію за затвердженими
тарифами в терміни і на умовах,
передбачених Договором.

Пунктом 5.3 Договору №1551 передбачено, що
розрахунковим періодом є календарний
місяць. По закінчення кожного
розрахункового періоду сторонами
оформлюється Акт про кількість
відпущеної теплової енергії. По
закінченню кожного кварталу сторонами
оформлюється Акт звірки взаємних
розрахунків.

За приписами пункту 5.4 Договору №1551, з
урахуванням Додаткової угоди №2 від
30.10.2010 року, Споживач здійснює оплату за
відпущену теплову енергію щоденно, на
наступний день після отримання
грошових коштів від Кінцевих
споживачів в обсязі відсотка від
отриманої суми, що дорівнює тарифу на
виробництво в загальному тарифі на
теплову енергію для Кінцевих
споживачів. Остаточний розрахунок за
спожиту теплову енергію здійснюється в
5-ти денний термін від дати підписання
Акту про кількість відпущеної теплової
енергії в розрахунковому періоді.
Кожний платіж, що надійшов від
Споживача, зараховується
Теплопостачальною організацією в
рахунок погашення заборгованості,
термін утворення якої, календарно
раніше, незалежно від призначення
платежу.

Згідно пункту 9.1 Договору №1551, з
урахуванням Додаткової угоди №11 від
07.11.2013 року, строк дії Договору №1551 з
01.11.2009 року по 31.12.2014 року.

На виконання умов Договору №1551, за
період з лютого 2014 року по серпень 2014
року, Позивач поставив Відповідачу
теплову енергію у вигляді гарячої води
на загальну суму 667 342 грн. 64 коп., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи, підписаними сторонами та
скріпленими їх печатками, Актами про
кількість відпущеної теплової енергії
(а.с. 91-98).

За поставлену теплову енергію за
вказаний період Відповідач
розрахувався частково, сплативши
03.06.14р. суму в розмірі 187 654 грн. 80 коп.
(банківська виписка а.с. 92), внаслідок
чого розмір заборгованості за
Договором №1551 зменшився до суми 479 687
грн. 84 коп.

Крім того, вказана заборгованість
також підтверджується наявним в
матеріалах справи, підписаним
сторонами та скріпленим їх печатками,
Актом №95 звіряння розрахунків від
01.10.2014 року на вищевказану суму (а.с. 90).

Таким чином, загальна заборгованість
Відповідача перед Позивачем за
Договорами №1405 та №1551 складає суму в
розмірі 71 664 149 грн. 83 коп., доказів
сплати якої станом на час розгляду
спору сторонами суду не надано.

Розглядаючи вказані позовні вимоги
необхідно вказати на наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу
України, встановлено що, якщо у
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України
встановлює, що зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, в тому числі у
вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 6.3.4 Договору №1405 передбачено,
що у випадку порушенні термінів
розрахунків за теплову енергію
Споживач сплачує пеню у розмірі 0,5%, але
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми, що належить
до оплати за кожен день прострочення
платежу до дня повного виконання
зобов'язання.

Розмір пені, розрахований Позивачем
від суми основного зобов'язання, з
урахуванням письмових пояснень
(зменшення позовних вимог) від 04.12.2014
року, за період з 07.02.2014 року по 03.11.2014
року, за Договором №1405, становить суму
в розмірі 6 225 867 грн. 68 коп., який
розрахований Позивачем вірно, а отже
підлягає задоволенню в заявленому
Позивачем розмірі.

Пунктом 6.3.4 Договору №1551 передбачено,
що у випадку порушенні термінів
розрахунків за теплову енергію
Споживач сплачує пеню у розмірі 0,5%, але
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми, що належить
до оплати за кожен день прострочення
платежу до дня повного виконання
зобов'язання.

Розмір пені, розрахований Позивачем
від суми основного зобов'язання, з
урахуванням письмових пояснень
(зменшення позовних вимог) від 04.12.2014
року, за період з 07.03.2014 року по 03.11.2014
року, за Договором №1551, становить суму
в розмірі 48 178 грн. 36 коп., який
розрахований Позивачем вірно, а отже
також підлягає задоволенню в
заявленому Позивачем розмірі.

Загальний розмір пені, з урахуванням
письмових пояснень (зменшення позовних
вимог) від 04.12.2014 року, внаслідок
порушення умов Договору №1405 та
Договору №1551, за вказані вище періоди,
становить суму в розмірі 6 274 046 грн. 04
коп., яка і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розрахований Позивачем розмір 3% річних
від суми основної заборгованості, за
період з 07.02.2014 року по 03.11.2014 року, за
Договором №1405, становить суму в
розмірі 1 391 832 грн. 05 коп., яка
розрахована Позивачем вірно та
підлягає задоволенню.

Розрахований Позивачем розмір 3% річних
від суми основної заборгованості, за
період з 07.02.2014 року по 03.11.2014 року, за
Договором №1551, становить суму в
розмірі 9 371 грн. 38 коп., яка розрахована
Позивачем також вірно та підлягає
задоволенню.

Загальний розмір 3% річних, внаслідок
порушення умов Договору №1405 та
Договору №1551, за вказані вище періоди,
становить суму в розмірі 1 401 203 грн. 43
коп., яка і підлягає задоволенню.

Стосовно обставин, викладених
Відповідачем у відзиві, а також його
прохання відмовити в задоволенні пені
та 3% річних, а у разі неможливості
відмови - зменшити їх розмір до
мінімального, суд вважає за необхідно
зауважити наступне.

Як вбачається з вказаного відзиву,
обставини, на які Відповідач
посилається як на підставу відмови у
задоволенні пені та 3% річних або
зменшення їх розміру до мінімального -
це перебування підприємства
Відповідача у скрутному становищі, а
також, оскільки відповідальність за
несвоєчасну оплату останнім
заборгованості мають нести кінцеві
споживачі, так як саме від своєчасності
внесення кінцевими споживачами плати
за отримані послуги Відповідача
залежить своєчасність та обсяг
надходжень оплат останнього Позивачу
за спірним договором.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до частини третьої статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Водночас згідно з
частиною першою статті 233
Господарського кодексу України при
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

У підпункті 3.9.2 пункту 3 роз'яснення
президії Вищого господарського суду
України від 18.09.1997 № 02-5/289 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України" викладено правову позицію,
згідно з якою, вирішуючи питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 частини першої статті 83 ГПК
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайного добровільного усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зменшення розміру неустойки є правом
господарського суду, а обставини
застосування даної норми є оціночними
та водночас потребують відповідного
доведення заінтересованою стороною з
урахуванням приписів статей 32-34 ГПК
України (див. постанови Вищого
господарського суду України від 16.03.2011
№ 22-274, від 20.04.2011 № 4/110-38).

Відповідно до ст. ст. 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на те, що Відповідачем в
порядку статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу, не подано
належних доказів та не наведено
достатніх підстав для відмови в
задоволенні пені та 3% річних, або
зменшення їх розміру до мінімального, а
також те, що наведені у відзиві
обставини не є винятковими випадками,
які надають право суду застосувати
приписи ч. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд не вбачає підстав
для такої відмови або зменшення пені та
3% річних.

Крім того, 3% річних, про які також
вказує Відповідач у своєму відзиві, не
є штрафними санкціями в розумінні
статті 549 Цивільного кодексу України, а
є способами захисту майнового права та
інтересу боржника, суть якого полягає у
отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

Таким чином положення ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 551 Цивільного кодексу
України не розповсюджуються на
відносини, які регулюються ст. 625
Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, позовні вимоги
обґрунтовані належним чином,
підтверджуються матеріалами справи та
підлягають задоволенню повністю зі
стягненням з Відповідача на користь
Позивача суми в розмірі 71 664 149 грн. 83
коп. - основного боргу, 6 274 046 грн. 04 коп. -
пені, 1 401 203 грн. 43 коп. - 3% річних.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати
по справі покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 32, 33, 36, 43-45, 49, 82-85, 116-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального закладу
"Коменергосервіс" Дніпропетровської
міської ради (49081, м. Дніпропетровськ,
вул. Артільна, 6-Б, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі
Відокремленого підрозділу
"Придніпровська теплова елекстрична
станція" Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (49112, м.
Дніпропетровськ, вул. Гаванська, 1,
) 71 664 149 грн. 83 коп. -
основного боргу, 6 274 046 грн. 04 коп. - пені,
1 401 203 грн. 43 коп. - 3% річних, 73 080 грн. 00
коп. - судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя

О.І. Красота

Рішення підписано

04.12.2014р.