ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ
УХВАЛА

"02" грудня 2014 р.
справа № 926/1307-б/13

За заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг", м.
Київ

до товариства з додатковою
відповідальністю "Трансмост", м.
Чернівці

про визнання банкрутом

Суддя Ковальчук Т.І.

Представники:

Ініціюючого кредитора - Букова Ю.В., дов.
від 20.09.2014 р.

Кредиторів: ДПІ у м. Чернівці - Гелетик
І.В., дов. № 3302/8/24-12-10-007 від 02.10.2014 р.

Боржника - Карча О.В., дов. від 02.05.2014 р.,
Барателі Д. Т., дов. від 02.05.2014 р.

Розпорядник майна - Ляшко О.В.

РВ ФДМУ по Чернівецькій області -
Чорней С.В., дов. № 10-08-01754 від 05.05.2014 р.

СУТЬ СПРАВИ:

Ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 20.01.2014 року за
заявою товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг"
порушено провадження у справі про
банкрутство товариства з додатковою
відповідальністю "Трансмост", введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів і процедуру розпорядження
майном, розпорядником майна призначено
арбітражного керуючого Ляшка
Олександра Віталійовича, розгляд
справи в попередньому засіданні
призначено на 27 березня 2014 р. (суддя
Дутка В.В.).

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство офіційно
оприлюднено на веб-сайті Вищого
господарського суду України 22.01.2014 р.

Ухвалою від 06.02.2014 р. до участі у справі
залучено регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Чернівецькій області.

Ухвалою суду від 27.03.2014 р. провадження у
справі зупинено до розгляду Львівським
апеляційним господарським судом
апеляційної скарги боржника на ухвалу
від 20.01.2014 р.

Розпорядженням від 23.06.2014 р. у зв'язку з
перебуванням судді Дутки В.В. у
щорічній відпустці справу № 926/1307-б/13
передано до провадження судді
Ковальчук Т.І.

Ухвалою суду від 26.06.2014 р. провадження у
справі поновлено, справу і заяви
кредиторів, які звернулися з грошовими
вимогами до боржника - ДП "Ітертех", ТДВ
"Червоноградський завод
металоконструкцій", ДПІ у м. Чернівцях,
ПП "НЗІ-Компані", ПП "Кредо-Груп", КП
"Трансмост-Сервіс", ТОВ "Будівельна
Компанія Трансмост", компанії "Вольво
Констракшн Еквіпмент АБ", ДП "Київське
обласне дорожнє управління ВАТ
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", ТОВ
"УніКредит Лізинг" призначено до
розгляду в попередньому судовому
засіданні на 17.07.2014 р., від окремих
кредиторів витребувано додаткові
докази.

Ухвалою суду від 17.07.2014 р. розгляд
справи відкладено на 19.08.2014 р. за
клопотанням боржника.

Розпорядженням від 19.08.2014 р. у зв'язку з
перебуванням судді Ковальчук Т.І. в
черговій щорічній відпустці розгляд
справи у порядку повторного
автоматичного розподілу доручено
судді Бутирському А.А.

Ухвалою від 19.08.2014 р. розгляд справи
відкладено на 08.09.2014 р., ухвалою від
08.09.2014 р. - на 29.09.2014 р., від кредиторів
витребувано додаткові докази.

Ухвалою від 29.09.2014 р. розгляд справи в
судовому засіданні відкладено на 03.11 2014
р.

В порядку повторного автоматичного
розподілу в зв'язку з перебуванням
судді Бутирського А.А. у відпустці
розпорядженням від 03.11.2014 р. справу
передано до провадження судді
Ковальчук Т.І.

За результатами розгляду справи в
попередньому засіданні 03.11.2014 р.
розгляд справи відкладено на 18.11.2014 р.,
ухвалою від 18.11.2014 р. - на 02.12.2014 р.

Протягом розгляду справи у
попередньому засіданні 03.11.2014 р., 18.11.2014
р. та 02.12.2014 р. суд заслухав пояснення
представників кредиторів, боржника,
розпорядника майна боржника Ляшка О.В.,
розглянув заяви кредиторів з
конкурсними вимогами до боржника.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 23 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон)
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують,
протягом тридцяти днів від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство, заяви з вимогами
конкурсних кредиторів або
забезпечених кредиторів, у тому числі
щодо яких є заперечення боржника чи
інших кредиторів, розглядаються
господарським судом у попередньому
засіданні суду.

За результатами розгляду заяв
кредиторів суд встановив наступні
обставини та дійшов таких висновків:

І. По заяві дочірнього підприємства
"Ітертех" з вимогами на суму 564600,68 грн.
(т.с. 2, а.с. 1-3).

Заявлені до боржника вимоги у розмірі
564600,68 грн. представлені заборгованістю
по сплаті заподіяних з вини ТДВ
"Трансмост" збитків та судового збору,
стягнутих з ТДВ "Трансмост" на користь
ДП "Інтертех" постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
26.09.2013 р. у справі № 926/634/13,
підтведжуються документально
відповідними судовими рішеннями,
наказом від 17.10.2013 р., виданим
господарським судом Чернівецької
області, документами виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу від 17.10.2013 р. у справі № 926/634/13;
зазначені вимоги виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство
ТДВ "Трансмост" і заявлені кредитором в
установлений ст. 23 Закону
тридцятиденний строк від дня
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення провадження у справі про
банкрутство (т.с. 2, а.с. 8-10, 18-25).

Боржник і розпорядник майна вимоги
кредитора відхилили (т.с. 5, а.с. 112-113, т.с.
6, а.с. 21) з тих підстав, що ТДВ "Трансмост"
подано до Верховного суду України
заяву про перегляд рішення Вищого
господарського суду України, яким
задоволено вимоги ДП "Ітертех".

Однак на даний час доказів скасування
постанови Львівського апеляційного
господарського суду від 26.09.2013 р. у
справі № 926/634/13 боржник не надав,
відтак, зазначені вимоги і сплачений
кредитором судовий збір в сумі 1218,00 грн.
підлягають включенню до реєстру вимог
кредиторів (відповідно 4-та і 1-ша черги).

ІІ. По заявах товариства з додатковою
відповідальністю "Червоноградський
завод металоконструкцій".

Кредитором подано три заяви з
грошовими вимогами до боржника:

1) на суму 1071134,63 грн. заборгованості по
розрахунках за поставлені
металоконструкції (т.с. 2, а.с. 26-27) -
вимоги підтверджуються рішенням
господарського суду Чернівецької
області від 26.04.2013 р. у справі № 926/244/13-г,
наказом господарського суду
Чернівецької області від 07.05.2013 р. у
справі № 926/244/13-г, постановами про
відкриття і зупинення виконавчого
провадження з примусового виконання
зазначеного наказу господарського
суду (т.с. 2, а.с. 28-32);

2) на суму 660169,90 грн. заборгованості по
розрахунках за поставлені
металоконструкції (т.с. 2, а.с. 38-39) -
вимоги підтверджуються ухвалою
господарського суду Чернівецької
області від 15.05.2013 р. у справі № 926/245/13-г
про затвердження мирової угоди між ТДВ
"Червоноградський завод
металоконструкцій" та ТДВ "Трансмост"
(т.с. 2, а.с. 40-41);

3) на суму 390083,43 грн. боргу по
розрахунках за поставлені
металоконструкції (т.с. 3, а.с. 179-180) -
вимоги підтверджуються рішенням
господарського суду Чернівецької
області від 26.04.2013 р. у справі № 926/981/13-г,
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 р. у
справі № 926/981/13-г та наказом
господарського суду Чернівецької
області від 10.02.2014 р. у справі № 926/981/13-г,
(т.с. 3, а.с. 181-186).

Загальна сума заборгованості (з
урахуванням судового збору) за
вказаними судовими рішеннями складає
2121387,96 грн., ці вимоги виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство ТДВ "Трансмост",
підтверджуються документально, із
заявами кредитор звернувся з
дотриманням 30-деного строку,
встановленого ст. 23 Закону.

Відхилення вимог в сумі 390083,43 грн.
листом ТДВ "Трансмост" і повідомленням
розпорядника майна (т.с. 5, а.с. 114-115, т.с. 6,
а.с. 17) є безпідставним з огляду на таке,
що набрало законної сили, судове
рішення про стягнення з боржника на
користь кредитора зазначеного боргу.

За такого, вимоги ТДВ "Червоноградський
завод металоконструкцій" на загальну
суму 2121387,96 грн. належить визнати і
включити до 4-ї черги реєстру вимог
кредиторів, сплачений кредитором
судовий збір у сумі 3654,00 грн. підлягає
включенню до 1-ї черги реєстру.

ІІІ. По заяві державної податкової
інспекції у м. Чернівцях з урахуванням
заяви про уточнення вимог на суму
22756781,70 грн.

Первісно державною податковою
інспекцією у м. Чернівцях подано заяву
з грошовими вимогами до боржника на
суму 25528958,64 грн. (т.с. 2, а.с. 51-52).

26.03.2014 року від податкової інспекції
надійшла заява про уточнення
кредиторських вимог, у якій кредитор
просить визнати вимоги до боржника в
сумі 22756781,70 грн. податкового боргу з
податку на додану вартість, в тому
числі: 21733361,50 грн. за основним платежем,
1964,00 грн. штрафних санкцій та 1021456,18 грн.
пені (т.с. 5, а.с. 140-141).

Указана заборгованість
підтверджується податковими
деклараціями з податку на додану
вартість ТДВ "Трансмост" № від
20.05.2013 р., № від 20.06.2013 р., №
від 27.07.2013 р., № від 20.08.2013 р., №
від 20.09.2013 р., № від 21.10.2013 р.,
№ від 20.11.2013 р., № від 20.12.2013
р., уточнюючими розрахунками до
декларації з податку на додану
вартість № від 11.09.2013 р., №
від 01.09.2011 р., № від 01.07.2011 р., №
від 01.11.2013 р., № від 01.11.2013 р.,
довідкою про суми податкового боргу та
розрахунками заборгованості,
постановами Чернівецького окружного
адміністративного суду від 09.04.2013 р. у
справі № 824/667/13-а та від 16.01.2014 р. у
справі № 824/2958/13-а (т.с. 2, а.с. 53-55, 56-59, 60-61,
64, т.с. 5, а.с. 142-143).

Боржник і розпорядник майна вимоги ДПІ
у м. Чернівцях в уточненій сумі 22756781,70
грн. визнають, про що підтвердили в
судовому засіданні, ці грошові вимоги
виникли до порушення справи про
банкрутство ТДВ "Трансмост",
підтверджуються документально,
заявлені в установлений строк, тому
підлягають включенню до реєстру вимог
кредиторів у відповідній черговості:

- 21733361,50 грн. податкового боргу за
основним платежем - до 3-ї черги,

- 1023420,18 грн. штрафних санкцій і пені - до
6-ї черги.

Також на боржника належить покласти та
включити до І-ї черги реєстру вимог
кредиторів судовий збір у сумі 1218,00 грн.
на користь держави за подання заяви
кредитором, звільненим від сплати
судового збору в установленому порядку
(п. 14 ч. 2 ст. 4, п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про судовий збір").

ІV. По заяві приватного підприємства
"НЗІ-Компані" з вимогами на суму 156000,00
грн. (т.с. 2, а.с. 72-73).

Заявлені до боржника вимоги у розмірі
156000,00 грн. представлені заборгованістю
ТДВ "Трансмост" по укладених з ПП
"НЗІ-Компані" договорах оренди, в тому
числі:

1) 36000,00 грн. орендної плати з розрахунку
3000 грн. х 12 місяці (з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.)
по договору оренди житлових приміщень
№ 01/08/11-2 від 01.08.2011 р.

Заборгованість підтверджується
договором оренди житлових приміщень №
01/08/11-2 від 01.08.2011 р., актом
прийому-передачі квартири в тимчасове
платне користування від 01.08.2011 р.,
актами виконаних робіт за період з
01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. (т.с. 2, а.с. 75-77, 78-89);

2) 60000,00 грн. орендної плати з розрахунку
10000 грн. х 6 місяців (з 01.01.2013 р. по 30.06.2013
р.) по договору № ТОА-13/01/01-01 суборенди
автомобіля від 01.01.2013 р.

Заборгованість підтверджується
договором № ТОА-13/01/01-01 суборенди
автомобіля від 01.01.2013 р., актом від 01.01.2013
р. прийому-передачі в суборенду
автомобіля марки RANGE ROVER, держ. номер
СЕ7877АК, актами виконаних робіт за
період з 01.01.2013 р. по 30.06.2013 р. (т.с. 2, а.с.
90-91, 92, 93-98);

3) 60000,00 грн. орендної плати з розрахунку
10000 грн. х 6 місяців (з 01.07.2013 р. по 31.12.2013
р.) по договору № 13/07/01-RR суборенди
автомобіля від 01.07.2013 р.

Заборгованість підтверджується
договором № 13/07/01-RR суборенди
автомобіля від 01.07.2013 р., актом від 01.07.2013
р. прийому-передачі в суборенду
автомобіля марки RANGE ROVER, держ. номер
СЕ7877АК, актами виконаних робіт за
період з 01.07.2013 р. по 31.12.2013 р. (т.с. 2, а.с.
99-101, 102-107).

У цілому заборгованість перед ПП
"НЗІ-Компані" на суму 156000,00 грн.
підтверджується також актом звірки
взаємних розрахунків від 12.02.2014 р. (т.с. 2,
а.с. 108), визнається боржником і
розпорядником майна боржника (т.с. 5, а.с.
124-125); ці вимоги виникли до порушення
справи про банкрутство, заявлені в
межах установленого строку, отже,
вимоги в сумі 156000,00 грн. і сплачений
кредитором судовий збір в сумі 1218,00 грн.
підлягають включенню до реєстру вимог
кредиторів (відповідно 4-та і 1-ша черги).

V. По заяві приватного підприємства
"Кредо-Груп" з вимогами на суму 821654,04
грн. (т.с. 2, а.с. 116-118).

Заявлені до боржника вимоги у розмірі
821654,04 грн. складаються із
заборгованості ТДВ "Трансмост" по
укладених з ПП "Кредо-Груп" договорах
оренди, в тому числі:

1) 652454,04 грн. орендної плати за договором
оренди № 01/10 від 01.10.2011 р., у тому числі
7194,04 грн. залишок боргу за жовтень 2012 р.
та 645260,00 грн. боргу за період з
листопада 2012 р. по грудень 2013 року
включно.

Заборгованість підтверджується
договором оренди виробничих приміщень
№ 01/10 від 01.10.2011 р., актом
прийому-передачі від 01.10.2011 р.,
протоколом погодження орендної плати
від 01.10.2011 р., актами виконаних робіт від
30.10.2012 р., від 31.12.2012 р., від 30.11.2012 р. та за
період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. включно
(т.с. 2, а.с. 119-120, 121-122, 123-134, 135-137);

2) 169200,00 грн. орендної плати за
договором оренди № 01/10/2010-1 від 01.10.2010 р.
комплексу виробничо-побутових
господарських споруд з розрахунку 18800,00
грн. х 9 місяців (з 01.11.2012 р. по 31.07.2013 р.).

Заборгованість підтверджується
договором від 01.10.2010 р. № 01/10/2010-1 оренди
виробничих площ, актом
прийому-передачі від 01.10.2010 р.,
щомісячними актами виконаних робіт за
період з листопада 2012 р. по липень 2013 р.
включно (т.с. 2, а.с. 138-139,140, 143-151).

У цілому заборгованість перед ПП
"Кредо-Груп" на суму 821654,04 грн.
підтверджується також актом звірки
взаємних розрахунків від 12.02.2014 р. (т.с. 2,
а.с. 153), визнається боржником (т.с. 5, а.с.
127, т.с. 6, а.с. 11); ці вимоги є конкурсними,
оскільки виникли до порушення справи
про банкрутство, заявлені в
установлений строк, отже, вимоги в сумі
821654,04 грн. і сплачений кредитором
судовий збір в сумі 1218,00 грн. підлягають
включенню до реєстру вимог кредиторів
(відповідно 4-та і 1-ша черги).

VI. По заяві колективного підприємства
"Трансмост-Сервіс" з вимогами на суму
72657,80 грн. (т.с. 2, а.с. 161-163).

До складу вимог КП "Трансмост-Сервіс"
включено заборгованість ТДВ
"Трансмост" по укладених з кредитором
договорах оренди, в тому числі:

1) 63057,80 грн. орендної плати за договором
оренди житлових приміщень № ОК-13/01/01-02
від 01.01.2013 р. з розрахунку 5500 грн. х 12
місяців (з 01.01 по 31.12.2013 р.) мінус 2942,20 грн.
часткової оплати.

Заборгованість підтверджується
договором № ОК-13/01/01-02 оренди житлових
приміщень від 01.01.21013 р., актом
прийому-передачі від 01.01.2013 р.,
щомісячними актами виконаних робіт за
період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р. (т.с. 2, а.с.
164-178);

2) 9600,00 грн. орендної плати за договором
оренди житлових приміщень № 01/01-13 від
01.01.2013 р. з розрахунку 800,00 грн. х 12
місяців (з 01.01 по 31.12.2013 р.).

Заборгованість підтверджується
договором № 01/01-13 оренди житлових
приміщень від 01.01.2013 р., актом
прийому-передачі від 01.01.2013 р.,
щомісячними актами виконаних робіт за
період з січня по грудень 2013 р. включно
(т.с. 2, а.с. 179-180, 181, 182-193).

У цілому заборгованість боржника перед
КП "Трансмост-Сервіс" на суму 72657,80 грн.
підтверджується також актом звірки
взаємних розрахунків від 12.02.2014 р. (т.с. 2,
а.с. 194), визнається боржником і
розпорядником майна боржника (т.с. 5, а.с.
126-127, т.с. 6, а.с. 126); ці вимоги виникли до
порушення справи про банкрутство,
тобто є конкурсними, заявлені в
установлений строк, отже, вимоги в сумі
72657,80 грн. і сплачений кредитором
судовий збір в сумі 1218,00 грн. підлягають
включенню до реєстру вимог кредиторів
(відповідно 4-та і 1-ша черги).

VII. По заяві товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
Трансмост" з вимогами на суму 27110,00 грн.
(т.с. 2, а.с. 202-203).

ТОВ "Будівельна Компанія Трансмост"
заявила до боржника вимоги в сумі 27110,00
грн. заборгованості по орендній платі
за користування приміщеннями та
виробничими потужностями згідно з
договором оренди № 01/06-11 від 01.06.2011 р. у
редакції додаткової угоди № 2 від 01.01.2012
р. до договору оренди № 01/06-11 від 01.06.2011
р.

Заборгованість виникла за грудень 2012
року в зв'язку з неповною сплатою
орендної плати, визначеної у
щомісячному розмірі 71400,00 грн., і
підтверджується зазначеним договором,
додатковими угодами до нього, актами
прийому-передачі, протоколами
погодження орендної плати, актом
звірки взаємних розрахунків від 12.02.2014
р. (т.с. 2, а.с. 204-215).

Боржник і розпорядник майна вимоги ТОВ
"Будівельна Компанія Трансмост" у сумі
27100,10 грн. визнають (т.с. 5, а.с. 125-126, т.с. 6,
а.с. 7), строк для звернення із заявою
кредитором не пропущено, відтак,
зазначені вимоги належить визнати і
включити разом із сплаченим судовим
збором у сумі 1218,00 грн. до реєстру вимог
кредиторів згідно встановленої
Законом черговості (відповідно 4-та і
1-ша черги).

VIII. За заявою компанії "Вольво
Констракшн Еквіпмент АБ" з урахуванням
заяви про уточнення кредиторських
вимог на суму 3481495,02 грн.

Компанія "Вольво Констракшн Еквіпмент
АБ" звернулася до боржника з заявою від
17.02.2014 р. з вимогами на суму 480163,0 доларів
США, що за курсом Національного банку
України станом на 19.01.2014 р. складає
3837942,86 грн., у тому числі: 2466503,92 грн.
(308583,00 дол. США) заборгованості за
договорами фінансового лізингу та
1371438,94 грн. (171580,00 дол. США) пені (т.с. 3, а.с.
1-5).

У подальшому компанія "Вольво
Констракшн Еквіпмент АБ" подала заяву
про уточнення кредиторських вимог від
26.03.2014 р., в якій зменшила суму вимог за
основним боргом на залишкову суму
вилученого гусеничного екскаватора по
договору про фінансовий лізинг №
UKR102/0707F від 20.07.2007 р., і просить визнати
її вимоги до боржника:

- щодо основного боргу в розмірі 263988,00
дол. США, що за курсом НБУ станом на
19.01.2014 р. становить 2110056,08 грн., та

- щодо пені в розмірі 171580,00 дол. США, що
за курсом НБУ станом на 19.01.2014 р.
становить 1371438,94 грн. (т.с. 5, а.с. 144-147).

З урахуванням заяви про уточнення
вимоги кредитора обґрунтовані тим, що
ТДВ "Трансмост", уклавши з компанією
"Вольво Констракшн Еквіпмент АБ"
договори фінансового лізингу:

- № UKR07/0206F від 27.08.2006 р. з наступними
доповненнями і додатковими угодами
(т.с. 3, а.с. 22-62),

- № UKR102/0707F від 20.07.2007 р. з наступними
додатковими угодами (т.с. 3, а.с. 64-116),

- № UKR43/0308F від 18.03.2008 р. з наступними
додатковими угодами (т.с. 3, а.с. 118-149) й
отримавши у фінансовий лізинг
передбачене договорами обладнання,
неналежним чином виконувало свої
зобов'язання по оплаті лізингових
платежів, у результаті чого станом на 19
січня 2014 р. утворилася заборгованість
по лізингових платежах (залишковій
вартості предмета лізингу та відсотках
за користування предметом лізингу), а
саме:

1) за договором № UKR07/0206F від 27.08.2006 р. -
30458,00 дол. США:

- 28749,00 дол. США залишкової вартості
предмета лізингу,

- 1709,00 дол. США - відсотки за
користування предметом лізингу,

2) за договором UKR102/0707F від 20.07.2007 р. -
215100,00 дол. США:

- 185194,00 дол. США залишкової вартості
предмета лізингу,

- 29906,00 дол. США відсотків за
користування предметом лізингу,

3) за договором № UKR43/0308F від 18.03.2008 р. -
18430,00 дол. США:

- 16405,00 дол. США залишкової вартості
предмета лізингу,

- 2025,00 дол. США відсотків за
користування предметом лізингу,

а всього основного боргу 263988 дол. США,
що по курсу Національного банку
України станом на 19.01.2014 р. (7,993 грн./дол.)
складає 2110056,08 грн.

Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2
договорів про фінансовий лізинг №
UKR07/0206F від 27.08.2006 р., № UKR102/0707F від 20.07.2007
р. та № UKR43/0308F від 18.03.2008 р. ціна
предметів лізингу виражена в доларах
США, а лізингові платежі в здійснюються
в порядку, викладеному в Додатку № 3 і
графіку платежів, викладеному в
Додатку № 4 до цих договорів,
лізинговий платіж включає в себе суму,
яку лізингоотримувач (ТДВ "Трансмост")
відшкодовує при кожному платежі
частини вартості обладнання, а також
винагороду (відсоток) за користування
обладнанням.

Згідно з п. 17.2 договорів про фінансовий
лізинг після отримання повідомлення
про порушення справи про банкрутство
Лізингоотримувача Лізингодавець
(компанія "Вольво Констракшн Еквіпмент
АБ" на свій розсуд має право вимагати
виплати всіх платежів, що залишилися і
є несплаченими згідно з графіком
платежів, або вимагати повернення
обладнання або погодитися з
продовженням виконання договору.

Боржник надав заперечення проти вимог
Компанії, в яких зазначив, що до
основної суми заборгованості
безпідставно включено вартість
предмета лізингу за договором про
фінансовий лізинг № UKR102/0707F від 20.07.2007
р. - гусеничного екскаватора Volvo EC 140BLC,
який по акту приймання-передачі від
25.02.2014 р. повернуто кредитору (т.с. 6, а.с.
132-134).

Також боржник заперечив щодо пені з
посиланням на те, що згідно з ч. 6 ст. 232
ГК України нарахування штрафних
санкцій за прострочення зобов'язання
припиняється через 6 місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано, а
згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України на вимоги
щодо пені поширюється спеціальна
позовна давність строком в один рік, за
умовами п. 2.2 Додатку № 3 до договорів
про фінансовий лізинг штраф у розмірі
26% нараховується лише на ті платежі, що
надійшли в Швецію із запізненням, а
таким є лише платіж на суму 2474,00 дол. США
із датою зарахування 30.05.2012 р., позовна ж
давність по цьому платежу сплила 30.11.2013
р., а на платежі, які не надійшли, пеня
нараховуватися взагалі не може, в
зв'язку з чим просить застосувати
позовну давність до вимог щодо пені на
суму 171580,00 дол. США.

Таким чином, боржником і розпорядником
майна визнаються і підтверджуються
документально вимоги кредитора в
частині суми основного боргу в розмірі
263988,00 дол. США, що за курсом НБУ станом
на 19.01.2014 р. становить 2110056,08 грн. згідно
із заявою про уточнення кредиторських
вимог (у тому числі частина вартості
неповернутого лізингодавцю
обладнання), ці вимоги підтверджуються
договорами про фінансовий лізинг,
додатковими угодами до них,
специфікаціями, сертифікатами про
приймання, виконавчими написами
нотаріуса від 11.04.2013 р. за номерами 205, 206,
207, розрахунком заборгованості, актами
державного виконавця про вилучення у
боржника частини об'єктів лізингу на
користь лізингодавця, актом
приймання-передачі від 25.02.2014 р. (т.с. 5,
а.с. 18-21, 63, 117, 148-157, 158-163, 164).

Щодо вимог стосовно пені суд встановив
наступне.

Викладене в розділі 15 договорів про
фінансовий лізинг Арбітражне
застереження передбачає, що будь-які
спори, які виникають з договору,
вирішуються виключно і остаточно
Арбітражним Трибуналом Арбітражного
Інституту Стокгольмської Торгової
палати відповідно до арбітражного
регламенту ЮНСІТРАЛ, право, що
застосовується - шведське матеріальне
цивільне право.

Пунктом 2.2 Додатку № 3 до договорів про
фінансовий лізинг № UKR07/0206F від 27.08.2006 р.,
№ UKR102/0707F від 20.07.2007 р. та № UKR43/0308F від
18.03.2008 р. визначено порядок сплати
лізингових платежів, а також
передбачено штраф (пеню) у розмірі 26%
річних на платежі, які надходять
пізніше дати платежу, зазначеної в
Графіку платежів, Додаток № 4 (т.с. 3, а.с.
39-40, 87-88, 135-136).

Згідно з розрахунком кредитора штраф
(пеня) у розмірі 26% річних нарахована за
період з 01.02.2009 р. по 19.01.2014 р. як на
платежі, що надійшли до Швеції із
простроченням, так і на платежі, які не
були здійснені боржником в
установлений графіком строк (т.с. 3, а.с.
154-175).

У пункті 4 додаткової угоди № 5 від
30.30.2009 р. до договору про фінансовий
лізинг № UKR07/0206F від 27.08.2006 р., пункті 5
додаткової угоди № 6 від 03.08.3009 р. (якими
змінювалися графіки платежів за
договорами) обумовлено, що, не зважаючи
та не відміняючи інші положення цієї
Додаткової угоди, вся та будь-яка
заборгованість Лізингоодержувача за
лізинговими платежами, процентами,
пенею, штрафами та іншими платежами, що
склалися на дату цієї Додаткової угоди,
не припиняється та підлягає сплаті
Лізингоодержувачем відповідно до
Договору лізингу. Для уникнення
будь-яких сумнівів, нездійснення або
затримка у здійсненні будь-якого права
або способу судового захисту
Лізингодавцем або Постачальником за
Договором лізингу не є відмовою від
них. Будь-яке одноразове або часткове
здійснення будь-якого права або
способу судового захисту
Лізингодавцем або Постачальником не
перешкоджають його подальшому
здійсненню або здійсненню будь-якого
іншого права або способу судового
захисту (т.с. 3, а.с. 55-56, 59-60).

Аналогічні умови містяться в п. 4
додаткових угод № 6 від 03.03.2009 р. та № 7
від 03.08.2009 р. до договору про фінансовий
лізинг № UKR102/0707F від 20.07.2007 р. (т.с. 3, а.с.
101-107) та додаткової угоди № 3 від 03.08.2009
р. до договору про фінансовий лізинг №
UKR43/0308F від 18.03.2008 р. (т.с. 3, а.с. 143-144).

Кредитором надіслано і в порядку ст.ст.
2, 5, 6, ч. 3 ст. 8 Закону України "Про
міжнародне приватне право" приймається
судом надана на запит компанії "Вольво
Констракшн Еквіпмент АБ" фахівцем в
галузі шведського права адвокатською
фірмою "Setterwalls" Юридична довідка
(Меморандум) про передбачений законом
строк позовної давності та відсотки
згідно Шведського права від 19 вересня
2014 року, Апостиль № 174647 (т.с. 7, а.с. 19-27).

У вказаному Меморандумі зазначено, що
згідно Шведського права строк позовної
давності регулює закон "Про строк
позовної давності" (SFS 1981:130), надалі -
"Закон".

Відповідно до статті 2 Закону ніякі
вимоги не можуть бути заявлені після
спливу 10 років з моменту їх виникнення,
крім випадку, якщо строк таких вимог не
перервано раніше.

Відповідно до ст. 5 Закону перебіг
строку давності вважається перерваним
через настання таких обставин:

(а) коли боржник забезпечує оплату,
здійснює оплату нарахованих відсотків
чи основної суми боргу або задовольняє
вимоги кредитора будь-яким іншим чином;

(b) коли боржник отримує від кредитора
письмову вимогу чи інше письмове
нагадування стосовно боргу; або

(с) кредитор розпочинає судові розгляди
або іншим чином порушує провадження
проти боржника у будь-якому суді, в
органах державної виконавчої служби
або в арбітражу, порушення справи про
банкрутство боржника, у тому числі на
стадії санації чи ліквідації,
застосування договірних юридичних
методів врегулювання спору.

Відповідно до статті 6 Закону дія
переривання полягає у тому, що після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Тому, якщо строк
позовної давності переривається,
щонайменше, кожного десятого року,
строк позовної давності ніколи не
закінчиться.

Законодавчі вимоги щодо строку
позовної давності, про які йде мова, як
правило, застосовуються до всіх видів
зобов'язань у правовідносинах стосовно
неспоживчих речей і включають в себе
зобов'язання щодо відшкодування
вартості обладнання (як основної
вимоги), а також нарахованих відсотків
та неустойки (як додаткової вимоги).

Проте, згідно з пунктом 8, зі спливом
позовної давності до основної вимоги
вважається, що позовна давність
спливла і до додаткової вимоги.

Відсутні будь-які законодавчі
обмеження стосовно неустойки (пені) як
в частині розміру ставки відсотків, так
і в частині певної суми, і незалежні
сторони договору вільні у своєму
виборі узгодити їх розмір.

Отже, оскільки укладені договори про
фінансовий лізинг передбачають
застосування до правовідносин сторін
шведського права, а таке встановлює
строк давності в 10 років, у тому числі
щодо неустойки, заперечення боржника
щодо спливу строку давності стосовно
пені суд відхиляє.

Безпідставним є також твердження
боржника, що за умовами договорів
фінансового лізингу штраф (пеня)
нараховується лише на ті платежі, які
фактично надійшли до Швеції пізніше
дати платежу, визначеної в Графіку
платежів.

Пеня в сумі 109297 дол. США станом на 11.04.2013
р. зафіксована у виконавчих написах
нотаріуса від 11.04.2014 р. №№ 205, 206, 207, які є
виконавчими документами і які боржник
в установленому порядку не визнавав
такими, що не підлягають виконанню.

За змістом Додатку № 3 до договорів про
фінансовий лізинг платіж, який взагалі
не здійснено лізингоодержувачем, також
є платежем, що надходить пізніше дати
платежу, зазначеної в Графіку платежів,
Додаток 4.

Окрім того, у відповідності до ст. 19
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" одночасно з
порушенням справи про банкрутство
вводиться мораторій на задоволення
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо податків і зборів
(обов'язкових платежів), строк яких
настав до введення мораторію
(конкурсні вимоги), тому кредитор, перед
яким боржник має грошове зобов'язання,
вправі нарахувати відсотки за
користування, інфляційні, проценти
річних, неустойку за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань станом
на день порушення справи про
банкрутство.

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 23 Закону якщо
зобов'язання боржника визначені в
іноземній валюті, то склад і розмір
грошових вимог кредиторів
визначаються в національній валюті за
курсом, встановленим Національним
банком України на дату подання
кредитором заяви з грошовими вимогами
до боржника.

Встановлений Законом строк для
звернення із заявою кредитором не
пропущено, заявлені вимоги виникли до
порушення справи про банкрутство ТДВ
"Трансмост", підтверджуються
документально.

Враховуючи викладене, вимоги
кредитора щодо пені суд визнає в
заявленому розмірі - 171580,00 дол. США, що
за курсом НБУ станом на 19.01.2014 р.
становить 1371438,94 грн,. для включення їх
до реєстру вимог кредиторів окремо в
6-ту чергу.

Вимоги щодо основного боргу в сумі
263988,00 дол. США, що за курсом НБУ станом
на 19.01.2014 р. становить 2110056,08 грн.,
підлягають включенню до 4-ї черги,
сплачений кредитором судовий збір у
розмірі 1218,00 грн. - до 1-ї.

IХ. По заяві дочірнього підприємства
"Київське обласне дорожнє управління"
ВАТ "Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" з
вимогами на суму 87997,20 грн. (т.с. 3, а.с.
198-200).

Грошові вимоги на суму 87997,20 грн. ДП
"Київське обласне дорожнє управління"
ВАТ "Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України"
обгрунтовує тим, що у відповідності до
договору № 11Д-1-11 від 15.12.2011 р.,
укладеного між Службою автомобільних
доріг в Київській області (Замовник) та
ТДВ "Трансмост" (Генпідрядник) на
виконання робіт з будівництва
пішохідного мосту на автомобільній
дорозі Р-01 Київ-Обухів км 20+550, ТДВ
"Трансмост" за погодженням із
Замовником залучив до виконання робіт
на об'єкті виробничий підрозділ філію
"Конча-Заспівське ДЕУ" ДП "Київське
обласне дорожнє управління" ВАТ
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України".

Виробничий підрозділ "Конча-Заспівське
ДЕУ" виконало роботи на загальну суму
87997,20 грн. та оформило відповідні акти
приймання виконаних будівельних робіт
(ф. КБ-2в) та довідки про вартість
виконаних будівельних робіт та витрати
(ф. КБ-3), які представники боржника
безпідставно відмовилися підписувати,
незважаючи на те, що Замовник - Служба
автомобільних доріг в Київській
області, підтверджує виконання
зазначених робіт.

Боржник і розпорядник майна надали
повідомлення про відхилення вимог ДП
"Київське обласне дорожнє управління"
за відсутністю будь-які документів, які
б підтверджували господарські
взаємовідносини між заявником і ТДВ
"Трансмост" (т.с. 5, а.с. 116-117, т.с. 6, а.с. 3,
т.с. 7, а.с. 94).

Дослідивши надані заявником у
підтвердження своїх вимог документи,
суд констатує, що з них не вбачається
наявність грошового зобов'язання ТДВ
"Трансмост" по оплаті ДП "Київське
обласне дорожнє управління" вартості
виконаних філією останнього -
"Конча-Заспівське ДЕУ", робіт у розмірі
87997,20 грн.

Так, відсутній договір між вказаними
сторонами щодо виконання спірного
об'єму робіт (договір підряду,
субпідряду, виконання робіт тощо), всі
первинні документи щодо виконання
робіт, поставки, отримання-витрачання,
перевезення будівельних матеріалів не
містять вказівки на ТДВ "Трансмост" як
зобов'язану особу (замовника,
отримувача вантажів, робіт тощо).

Договір № 11Д-1-11 від 15.12.2011 р. на
виконання робіт з будівництва
наземного пішохідного мосту на км 20+550
автомобільної дороги Київ-Обухів
укладено між Службою автомобільних
доріг у Київській області (Замовник) та
ТДВ "Трансмост" (Підрядник), заявник ДП
"Київське обласне дорожнє управління"
ВАТ "Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" не є
учасником цього договору, ніяких
зобов'язань щодо нього з боку ТДВ
"Трансмост" в договорі не передбачено
(т.с. 6, а.с. 31-45).

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу
України за договором будівельного
підряду підрядник зобов'язується
збудувати і здати у встановлений строк
об'єкт або виконати інші будівельні
роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

За приписами ст. 838 ЦК України підрядник
має право, якщо інше не встановлено
договором, залучити до виконання
роботи інших осіб (субпідрядників),
залишаючись відповідальним перед
замовником за результат їхньої роботи.
У цьому разі підрядник виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядником - як замовник.

Однак заявник не надав доказів, які
засвідчують, що ТДВ "Трансмост" як
підрядник за договором 11Д-1-11 від 15.12.2011
р. залучив ДП "Київське обласне дорожнє
управління" в якості субпідрядника за
вказаним договором.

Складені дочірнім підприємством
"Київське обласне дорожнє управління"
ВАТ "Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" акти
приймання виконаних будівельних робіт
(ф. КБ-2в) та довідки про вартість
виконаних будівельних робіт та витрати
(ф. КБ-3) боржник не підписував, більше
того, ці документи не містять ані назви
договору, на виконання якого їх
складено, ані періоду
виконання-приймання робіт, ані дат
підписання актів і довідок (т.с. 3, а.с.
239-245).

Надані заявником платіжне доручення №
142 від 28.11.2013 р., акти приймання
виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) і
довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрати (ф. КБ-3) за
листопад 2013 р. складені і підписані
сторонами договору № 11Д-1-11 від 15.12.2011 р.:
замовником - Службою автомобільних
доріг у Київській області та
підрядником ТДВ "Трансмост" і
засвідчують грошове зобов'язання
замовника оплатити прийняті ним
роботи, виконані підрядником, і жодним
чином не свідчать про наявність у
боржника грошового зобов'язання у
розумінні ст. 1 Закону перед заявником
(т.с. 6, а.с. 46-55).

За таких обставин суд дійшов висновку,
що вимоги ДП "Київське обласне дорожнє
управління" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
не підтверджуються документально, тому
їх належить відхилити, судовий збір
залишити за кредитором.

Х. По заяві ТОВ "УніКредит Лізинг" з
вимогами на суму 46822563,66 грн. (т.с. 4, а.с.
1-9).

Кредитором заявлено вимоги на загальну
суму 46822563,66 грн., що випливають з
укладених з боржником договорів
фінансового лізингу № 143-LD від 25.06.2007 р.,
№ 156-LD від 12.07.2007 р., № 174-LD від 31.01.2008 р., №
211-LD від 18.01.2008 р., № 223-LD від 14.09.2007 р., №
234-LD від 14.09.2007 р., № 617-LD від 26.05.2008 р., №
670-LD від 11.07.2008 р. та № 750-LD від 01.08.2008 р., у
тому числі 40181937,87 грн. заборгованості
по лізингових платежах, 2711128,41 грн. 3%
річних, 337325,68 грн. інфляційних втрат,
18000,00 грн. відшкодування витрат на
виконавчі написи нотаріуса, 15000,00 грн.
відшкодування витрат на перевезення
предмета лізингу, 76970,51 грн.
відшкодування арбітражного збору за
розгляд справи Міжнародним
комерційним арбітражним судом при
Торгово-промисловій палаті України,
3480983,19 грн. неустойки та 1218,00 грн.
судового збору.

Боржник і розпорядник майна надали
відзив, заперечення на заяву ТОВ
"УніКредит Лізинг" і заяву про
уточнення заперечень від 02.12.2014 р., в
яких вимоги визнали частково, просять
відхилити вимоги зі сплати лізингових
платежів у частині відшкодування
вартості предмета лізингу в сумі 16464437,59
грн., нарахованих на цю суму 3% річних в
розмірі 809454,98 грн. та інфляційних втрат
в розмірі 141337,80 грн., застосувати
позовну давність до вимог зі сплати
комісійної винагороди в сумі 8667603,45 грн.
та відмовити у цих вимогах і
нарахованих на вказану суму 3% річних у
сумі 952135,74 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 69568,74 грн., а також відмовити у
вимогах в розмірі 15000,00 грн. вартості
перевезення предмету лізинга (т. с. 5,
а.с. 129-130, т.с. 6, а.с. 25, 137-142, т.с. 10, а.с. 19-21).

В обгрунтування заперечень проти вимог
ТОВ "УніКредит Лізинг" боржник послався
на те, що він після припинення
кредитором договорів фінансового
лізингу повернув по актах
приймання-передачі предмети лізингу, в
зв'язку з чим не повинен сплачувати
кредитору включену до основного боргу
частину лізингових платежів із
відшкодування ціни предмета лізингу та
нараховані на цю частину вимог
інфляційні та 3% річних, витрати в сумі
15000,00 грн. на перевезення предмета
лізингу не підтверджені належними
доказами, а щодо боргу зі сплати
комісійної винагороди в сумі 8667603,45
грн., який утворився до 31.12.2010 р., сплив
строк позовної давності, тому ці вимоги
також просить відхилити.

ТОВ "УніКредит Лізинг" надало додаткові
пояснення (т.с. 7, а.с. 98-104, т.с. 10, а.с. 22-24),
в яких зазначило, що строк позовної
давності стосовно частини вимог не
сплив, оскільки в 2011 році кредитор
звертався до господарського суду
Чернівецької області з позовними
заявами про стягнення з боржника
заборгованості за договорами
фінансового лізингу, в зв'язку з чим у
відповідності до ст. 264 ЦК України строк
давності перервався і розпочався
заново, обов'язок боржника
відшкодувати витрати на перевезення
предмета лізингу передбачено умовами
договорів фінансового лізингу, а
обумовлені цими договорами лізингові
платежі являють собою єдність своїх
складових, які в сукупності становлять
плату за користування майном, що є
предметом лізингу, а не за отримання
цього майна у власність
лізингоодержувачем, тому повернення
предмету лізингу не є підставою для
звільнення останнього від обов'язку
оплатити борг у повному розмірі.

У судовому засіданні 02.12.2014 р.
представник ініціюючого кредитора
підтримав заявлені вимоги у повному
обсязі, представники боржника проти
частини вимог заперечували,
посилаючись на повернення предмету
лізингу кредитору та сплив строку
давності щодо частини вимог.

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання та розглянувши
грошові вимоги ініціюючого кредитора,
суд встановив наступне.

Між ТОВ "УніКредит Лізинг" і ТДВ
"Трансмост" було укладено низку
договорів фінансового лізингу, а саме:

№ 143-LD від 25.06.2007 р. (т.с. 4, а.с. 42-77),

№ 156-LD від 12.07.2007 р. (т.с. 4, а.с. 85-115),

№ 174-LD від 31.01.2008 р. (т.с. 1, а.с. 12-14),

№ 211-LD від 18.01.2008 р. (т.с. 4, а.с. 125-151),

№ 223-LD від 14.09.2007 р. (т.с. 4, а.с. 161-192),

№ 234-LD від 14.09.2007 р. (т.с. 4, а.с. 202-233),

№ 617-LD від 26.05.2008 р. (т.с. 4, а.с. 243-275),

№ 670-LD від 11.07.2008 р. (т.с. 5, а.с. 1-23) та

№ 750-LD від 01.08.2008 р. (т.с. 5, а.с. 37-56).

Згідно з п. 1.1 цих договорів
Лізингодавець (ТОВ "УніКредит Лізинг")
приймає (бере) на себе зобов'язання
придбати Предмет Лізингу у власність
від Продавця (відповідно до
специфікацій та умов, передбачених в
договорі фінансового лізингу) та
передати Предмет Лізингу у
користування Лізингоодержувачу (ТДВ
"Трансмост") на строк на та умовах,
визначених цим договором.

На виконання зазначених договорів
фінансового лізингу ТОВ "УніКредит
Лізинг" придбало і передало ТДВ
"Трансмост" по актах приймання-передачі
передбачені договорами предмети
лізингу.

Заборгованість за договором
фінансового лізингу № 174-LD від 31.01.2008 р.
(у тому числі 3480983,19 грн. неустойки)
стягнута з боржника на користь
ініціюючого кредитора рішенням
господарського суду Чернівецької
області від 28.05.2013 р. у справі № 3/5027/496/2011
і в частині основного боргу визнана в
якості безспірних вимог ТОВ "УніКредит
Лізинг" ухвалою господарського суду
Чернівецької області від 20.01.2014 р. про
порушення справи № 926/1307-б/13 про
банкрутство ТДВ "Трансмост ", окрім
неустойки в сумі 3480983,19 грн., яка за
приписами ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не включається до складу грошових
зобов'язань боржника.

Разом з тим, відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 25
Закону неустойка (штраф, пеня)
враховується в реєстрі вимог
кредиторів окремо від основних
зобов'язань у шосту чергу.

Отже, оскільки неустойка в сумі 3480983,19
грн. за прострочення виконання
грошових зобов'язань боржника по
договору фінансового лізингу № 174-LD від
31.01.2008 р. підтверджується документально
судовим рішенням, вимоги ініціюючого
кредитора у цій частині належить
визнати та включити неустойку в сумі
3480983,19 грн. до 6-ї черги реєстру вимог
кредиторів.

Щодо решти договорів.

Склад лізингових платежів, їх суми та
дати платежів визначені в Розділі 7
"Лізингові Платежі" договорів
фінансового лізингу в редакції
додаткових угод № 2 від 29.09. 2008 р.:

- до договору № 143-LD від 25.06.2007 р. (т.с. 4,
а.с. 78-80),

- до договору № 156-LD від 12.07.2007 р. (т.с. 4,
а.с. 116-119),

- до договору № 211-LD від 18.01.2008 р. (т.с. 4,
а.с. 152-155),

- до договору № 223-LD від 14.09.2007 р. (т.с. 4,
а.с. 193-196),

- до договору № 234-LD від 14.09.2007 р. (т.с. 4,
а.с. 234-237),

- до договору № 617-LD від 26.05.2008 р. (т.с. 4,
а.с. 278-281)

та в Розділі 7 "Лізингові Платежі"
договорів фінансового лізингу:

- № 670-LD від 11.07.2008 р. (т.с. 5, а.с. 1-23) та

- № 750-LD від 01.08.2008 р. (т.с. 5, а.с. 37-56).

Обумовлено, що до складу лізингових
платежів по договорах № 143-LD від 25.06.2007
р., № 156-LD від 12.07.2007 р., № 211-LD від 18.01.2008 р.,
№ 223-LD від 14.09.2007 р., № 234-LD від 14.09.2007 р., №
617-LD від 26.05.2008 р. входять:

- перший Лізинговий Платіж, який
складається з комісійної винагороди
лізингодавця за організаційні заходи,
пов'язані з підготовкою та укладенням
цього договору, й авансу Ціни Предмета
Лізингу;

- другий Лізинговий Платіж, який
складається із комісійних за
користування Лізингодавця та
наступних змінних складових - ПДВ на
суму нарахованої до сплати комісії
згідно з підпунктами пункту 7.2.2, що
перевищує подвійну облікову ставку
НБУ, встановлену на день нарахування
такої комісії;

- періодичні Лізингові Платежі, які
складаються з Відшкодування, яке є
гривневою сумою, визначеною в Графіку,
помноженої на курс, який дорівнює 1
долар США = 0,05 гривень, Комісії
Лізингодавця, яка розраховується як
різниця суми Лізингового Платежу та
Відшкодування, і змінних складових -
ПДВ на суму нарахованої до сплати
Комісії і LIBOR для долару США.

У договорах № 670-LD від 11.07.2008 р. та № 750-LD
від 01.08.2008 р. Другий Лізинговий Платіж
складається з авансу Ціни Предмета
Лізингу, Третій Лізинговий Платіж - з
Комісії за користування Предметом
Лізингу і ПДВ на суму нарахованої
комісії, Періодичні Лізингові Платежі
визначені аналогічно решті договорів.

Пунктом 7.4 усіх договорів обумовлено,
що Комісія за організацію, Комісія за
користування Предметом Лізингу, Аванс
Ціни Предмета Лізингу, Комісія,
Комісійні за Користування,
Відшкодування, передбачені цим
розділом, є оплатою Лізингодавцю за
отримане Лізингоодержувачем у лізинг
майно та компенсацією відсотків за
кредит. Сплата Лізингових платежів
здійснюється у гривнях на дати
платежів, визначених у Графіках
Лізингових Платежів (п. 7.7 договорів).

Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу
України зобов'язання має бути виражене
у грошовій одиниці України - гривні.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті.

З врахуванням викладеної норми ЦК
сторони визначили в договорах
фінансового лізингу (Додаток № 2
"Графік лізингових платежів") грошовий
еквівалент лізингових платежів в
доларах США.

Частиною 2 ст. 533 Цивільного кодексу
України встановлено, якщо у
зобов'язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інший порядок її визначення не
встановлений договором або законом
чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 23 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" склад і розмір
грошових вимог кредиторів
визначаються в національній валюті
України. Якщо зобов'язання боржника
визначені в іноземній валюті, то склад
і розмір грошових вимог кредиторів
визначаються в національній валюті за
курсом, встановленим Національним
банком України на дату подання
кредитором заяви з грошовими вимогами
до боржника.

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг" унормовано, що за
договором фінансового лізингу (далі -
договір лізингу) лізингодавець
зобов'язується набути у власність річ у
продавця (постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до статті 2 зазначеного вище
закону відносини, що виникають у
зв'язку з договором фінансового
лізингу, регулюються положеннями
Цивільного кодексу України про лізинг,
найм (оренду), купівлю-продаж, поставку
з урахуванням особливостей, що
встановлюються цим Законом.

Статтею 806 ЦК України передбачено, що за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом (параграф
6 глави 58 ЦК України - "Лізинг") та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.

Пункт 3 частини другої статті 11 Закону
України "Про фінансовий лізинг"
встановлює обов'язок
лізингоодержувача своєчасно
сплачувати лізингові платежі.

В статті 16 Закону України "Про
фінансовий лізинг" встановлено, що
лізингові платежі можуть включати:
суму, яка відшкодовує частину вартості
предмета лізингу; платіж як винагороду
лізингодавцю за отримане у лізинг
майно; компенсацію відсотків за
кредитом; інші витрати лізингодавця, що
безпосередньо пов'язані з виконанням
договору лізингу.

А отже, за своєю правовою природою
вказані договори містять елементи як
договору найму (оренди) - щодо
винагороди, так і договору
купівлі-продажу щодо відшкодування
вартості предмету лізингу.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК
України).

Відтак, обов'язок сплатити за товар
певну грошову суму виникає у покупця
тільки в разі переходу права власності
на товар.

Пунктами 10.3 договорів фінансового
лізингу окремо застережено, що
Лізингодавець (ТОВ "УніКредит Лізинг")
залишається єдиним беззаперечним
власником Предмета Лізингу, передача
права власності на Предмет Лізингу
Лізингоодержувачеві (ТДВ "Трансмост")
відбувається по закінченню строку
Лізингу та після здійснення всіх
платежів за договором шляхом
підписання сторонами Свідоцтва про
передачу права власності, який буде
документом, що підтверджує передачу
права власності на Предмет Лізингу від
Лізингодавця до Лізингоодержувача
(пункт 12.1 договорів фінансового
лізингу № 143-LD від 25.06.2007 р., № 156-LD від
12.07.2007 р., № 174-LD від 31.01.2008 р., № 211-LD від
18.01.2008 р., № 223-LD від 14.09.2007 р., № 234-LD від
14.09.2007 р., № 617-LD від 26.05.2008 р., пункт 13.1
договорів фінансового лізингу № 670-LD
від 11.07.2008 р. та № 750-LD від 01.08.2008 р.).

У зв'язку з невиконанням боржником
зобов'язання щодо сплати лізингових
платежів більше 30 днів кредитор у
відповідності до ч. 2 ст. 7 Закону
України "Про фінансовий лізинг" в
односторонньому порядку відмовився
від договорів фінансового лізингу, про
що надіслав ТДВ "Трансмост"
повідомлення про відмову від договору
фінансового лізингу та повернення
предмета лізингу, а саме:

- від 27.04.2012 р. про відмову від договору
№ 750-LD від 01.08.2008 р. (т.с. 5, а.с. 79);

- від 17.08.2012 р. про відмову від договорів
№ 143-LD від 25.06.2007 р., № 211-LD від 18.01.2008 р., №
223-LD від 14.09.2007 р., № 234-LD від 14.09.2007 р., №
617-LD від 26.05.2008 р., № 670-LD від 11.07.2008 р. (т.с.
5, а.с. 70, 73-78);

- від 09.11.2012 р. про відмову від договорів
№ 156-LD від 12.07.2007 р. та № 174-LD від 31.01.2008 р.
(т.с. 5, а.с. 71-72).

Боржником надано докази повернення
кредитору предметів лізингу по всіх
вищевказаних договорах, окрім договору
№ 174-LD від 31.01.2008 р. (за яким прострочена
заборгованість стягнута рішенням
господарського суду Черінвецької
області від 28.05.2013 р. у справі №
3/5027/496/2011).

Так, предмети лізингу повернуті
боржником кредитору по договорах:

- № 143-LD від 25.06.2007 р. - по актах приймання
передачі від 05.10.2012 р. та видаткових
накладних від 05.10.2012 р. № ЛНА-РБ_046 на
суму 265745,05 грн. та № ЛНА-РБ_047 на суму
531490,10 грн. (т.с. 7, а.с. 76-77,78,92,93);

- № 156-LD від 12.07.2007 р. - по акту приймання
передачі від 19.06.2013 р. та видатковій
накладній від 19.06.2013 р. № ЛНА-РБ_036 на
суму 244053,26 грн. (т.с. 7, а.с. 66,83);

- № 211-LD від 18.01.2008 р. - по акту приймання
передачі від 08.05.2013 р. та видатковій
накладній від 08.05.2013 р. № ЛНА-РБ_015 на
суму 5084201,33 грн. (т.с. 7, а.с. 67, 79);

- № 223-LD від 14.09.2007 р. - по акту приймання
передачі від 25.06.2013 р. та видатковій
накладній від 25.06.2013 р. № ЛНА-РБ_037 на
суму 5530358,10 грн. (т.с. 7, а.с. 65, 85);

- № 234-LD від 14.09.2007 р. - по актах приймання
передачі від 25.06.2013 р. та видаткових
накладних від 25.06.2013 р. № ЛНА-РБ_037/1 на
суму 1681862,92 грн. та № ЛНА-РБ_038 на суму
682418,48 грн. (т.с. 7, а.с. 63, 64, 84, 86);

- № 617-LD від 26.05.2008 р. - по актах приймання
передачі від 17.08.2012 р. та видаткових
накладних № ЛНА-РБ_034 від 17.08.2012 р. на
суму 373497,40 грн. та № ЛНА-РБ_043 від 27.08.2012
р. на суму 373497,39 грн. (т.с. 7, а.с. 74-75,90,91);

- № 670-LD від 11.07.2008 р. - по актах приймання
передачі від 25.06.2012 р. та від 08.05.2013 р.,
видаткових накладних від 08.05.2013 р. №
РН-РБ_074 на суму 1349763,30 грн. і № ЛНА-РБ_016
на суму 7369522,83 грн., видатковій
накладній від 25.06.2013 р. № РН-РБ_106 на суму
1573349,85 грн. (т.с. 7, а.с. 71,72,80-82);

- № 750-LD від 01.08.2008 р. - по актах приймання
передачі від 05.07.2012 р., від 09.07.2012 р. та
від 01.06.2012 р. і видаткових накладних №
ЛНА-РБ_017 від 01.06.2012 р. на суму 1154964,65 грн.,
№ ЛНА-РБ_025 від 05.07.2012 р. на суму 577482,31
грн., № ЛНА-РБ_074 від 09.07.2012 р. на суму
577482,32 грн. (т.с. 7, а.с. 68-70,73,87-89).

За такого суд погоджується з доводами
боржника, що оскільки право власності
на предмети лізингу не перейшло до ТДВ
"Трансмост" і вони повернуті власнику -
ТОВ "УніКредит Лізинг", то боржник у
зв'язку з цим та відмовою лізингодавця
від договорів фінансового лізингу не
повинен сплачувати останньому таку
складову лізингових платежів як
вартість майна.

Заперечення кредитора, що лізингові
платежі являють собою єдність своїх
складових, які в сукупності становлять
виключно плату за користування майном,
суд відхиляє, оскільки за змістом
укладених з боржником проаналізованих
вище договорів фінансового лізингу до
складу лізингових платежів входять
такі складові як аванс ціни предмета
лізингу і відшкодування, в п. 7.4
договорів встановлено, що всі
передбачені договором лізингові
платежі є оплатою лізингодавцю за
отримане лізингоодержувачем у лізинг
майно та компенсацією відсотків за
кредит, по закінченні договорів та
сплати всіх платежів передбачено
перехід права власності на предмети
лізингу до лізингоодержувача, тобто,
безумовно, протягом дії договорів ТДВ
"Трансмост" в складі лізингових
платежів сплачувало також вартість
предметів лізингу.

За такого суд дійшов висновку, що з
урахуванням повернення предметів
лізингу ініціюючому кредитору, розмір
його вимог за договорами фінансового
лізингу згідно розрахунку боржника
складає:

- № 143-LD від 25.06.2007 р. - 681753,33 грн. проти
заявлених 1480791,23 грн.,

- № 156-LD від 12.07.2007 р. - 1392835,09 грн. проти
заявлених 2912056,20 грн.,

- № 211-LD від 18.01.2008 р. - 3799579,65 грн. проти
заявлених 6648821,39 грн.,

- № 223-LD від 14.09.2007 р. - 4424375,75 грн. проти
заявлених 7818057,99 грн.,

- № 234-LD від 14.09.2007 р. - 1924816,09 грн. проти
заявлених 3050427,68 грн.,

- № 617-LD від 26.05.2008 р. - 1488755,82 грн. проти
заявлених 2235750,67 грн.,

- № 670-LD від 11.07.2008 р. - 7538734,92 грн. проти
заявлених 11626098,49 грн.,

- № 750-LD від 01.08.2008 р. - 2466649,63 грн. проти
заявлених 4409934,22 грн., (розрахунок ТДВ
"Трансмост", т.с. 10, а.с. 20).

Таким чином, загальна сума
заборгованості із лізингових платежів,
яка підлягає визнанню судом, складає
23717500,28 грн. - комісія за користування
предметом лізингу, вимоги в сумі 16464437,59
грн., що згідно з контррозрахунком
боржника (т.с. 10, а.с. 20) складають
відшкодування ціни предмету лізингу,
належить відхилити, оскільки боржник
повернув кредитору предмети лізингу.

Щодо заяви боржника про сплив строку
позовної давності стосовно
заборгованості з комісійної
винагороди в сумі 8667603,45 грн., термін
сплати якої настав до 31.12.2010 р. включно,
суд зазначає, що згідно з ч.ч 2, 3 ст. 264
Цивільного кодексу України позовна
давність переривається у разі
пред'явлення особою позову до одного із
кількох боржників, а також якщо
предметом позову є лише частина вимоги,
право на яку має позивач. Після
переривання перебіг позовної давності
починається заново. Час, що минув до
переривання перебігу позовної
давності, до нового строку не
зараховується.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 265 ЦК України
залишення позову без розгляду не
зупиняє перебігу позовної давності, а в
п. 4.4.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29
травня 2013 року № 10 "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" роз'яснено, що за змістом
частини другої статті 264 ЦК України
переривання перебігу позовної
давності шляхом пред'явлення позову
матиме місце у разі не будь-якого
подання позову, а здійсненого з
додержанням вимог процесуального
закону, зокрема, статей 54, 56, 57 ГПК. Тому
якщо господарським судом у прийнятті
позовної заяви відмовлено (стаття 62
ГПК) або її повернуто (стаття 63
названого Кодексу), то перебіг позовної
давності не переривається. Так само не
перериває цього перебігу подання
позову з порушенням правил
підвідомчості справ.

У 2011 році за позовними заявами ТОВ
"УніКредит Лізинг" про стягнення з ТДВ
"Трансмост" заборгованості по
договорах фінансового лізингу
господарським судом Чернівецької
області було порушено провадження:

- ухвалою від 19.05.2011 р. у справі №
15/5027/497/2011 про стягнення боргу за
договором фінансового лізингу № 143-LD
від 25.06.2007 р. (т.с. 7, а.с. 105-112);

- ухвалою від 19.05.2011 р. у справі №
11/5027/495/2011 про стягнення боргу за
договором фінансового лізингу № 211-LD
від 18.01.2008 р.(т.с. 7, а.с. 113-118);

- ухвалою від 12.05.2011 р. у справі №
15/5027/475/2011 про стягнення боргу за
договором фінансового лізингу № 223-LD
від 14.09.2007 р. (т.с. 7, а.с. 120-128);

- ухвалою від 19.05.2011 р. у справі №
16/5027/494/2011 про стягнення боргу за
договором фінансового лізингу № 234-LD
від 14.09.2007 р. (т.с. 7, а.с. 129-137);

- ухвалою від 26.05.2011 р. у справі №
7/5027/524/2011 про стягнення боргу за
договором фінансового лізингу № 617-LD
від 26.05.2008 р. (т.с. 7, а.с. 138-144);

- ухвалою від 26.05.2011 р. у справі
№13/5027/525/2011 про стягнення боргу за
договором фінансового лізингу № 670-LD
від 11.07.2008 р. (т.с. 7, а.с. 145-152);

- ухвалою від 18.05.2011 р. у справі №
8/5027/493/2011 про стягнення боргу за
договором фінансового лізингу № 750-LD
від 01.08.2008 р. (т.с. 7, а.с. 153-157).

Заборгованість за договором
фінансового лізингу № 156-LD від 12.07.2007 р.,
що утворилася станом на 10.05.2012 року,
була стягнута з ТДВ "Трансмост" на
користь ТОВ "УніКредит Лізинг" рішенням
Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-Промисловій палаті України від
05.11.2012 р. у справі АС № 127у/2012 (т.с. 5, а.с.
102-105).

У подальшому провадження у справах,
порушених господарським судом
Чернівецької області, було припинено
по п. 1 ст. 80 ГПК України в зв'язку з тим,
що в договорах фінансового лізингу
була укладена арбітражна (третейська)
угода у вигляді арбітражного
(третейського) застереження про те, що
вирішення розбіжностей, які можуть
виникнути за договорами чи у зв'язку з
ними, здійснюється в Міжнародному
Комерційному Арбітражному Суді при
Торгово-Промисловій палаті України.

Таким чином, оскільки спори між
юридичними особами про стягнення
заборгованості за договорами
фінансового лізингу за загальним
правилом підвідомчі господарським
судам України (ст.ст. 1, 12 Господарського
процесуального кодексу України),
порушення господарським судом
Чернівецької області провадження у
вище вказаних справах є обставиною, яка
свідчить про переривання позовної
давності за вимогами ТОВ "УніКредит
Лізинг", що виникли по 31.12.2010 р. включно,
незалежно від того, що в подальшому
провадження у вищезазначених справах
було припинено по п. 1 ст. 80 ГПК України в
зв'язку з наявністю відповідного
арбітражного застереження в укладених
між ініціюючим кредитором і боржником
договорах фінансового лізингу.

Окрім того, у п. 4.2.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'яснено, що
провадження у справі підлягає
припиненню з посиланням на пункт 1
частини першої статті 80 ГПК, якщо при
розгляді справи буде встановлено, що:

4.2.1. Справа зі спору непідвідомча
господарському суду (стаття 12 ГПК);

4.2.3. Є письмова угода сторін про
передачу спору на вирішення
третейського суду (пункт 5 частини
першої статті 80 ГПК). Таку угоду сторони
вправі укласти як до, так і після
порушення провадження у справі. В
останньому випадку провадження
підлягає припиненню з посиланням на
зазначену норму ГПК. Якщо ж таку угоду
укладено до порушення провадження у
справі, то:

- у разі коли відповідач не заперечує
проти розгляду справи саме
господарським судом, спір підлягає
вирішенню останнім;

- у випадку якщо відповідач з
посиланням на згадану угоду, яка є
чинною, не визнавалася недійсною і може
бути виконана, наполягає на вирішенні
спору саме третейським судом,
господарський суд має припинити
провадження у справі на підставі
пункту 5 частини першої статті 80 ГПК.

При цьому господарському суду слід
мати на увазі, що третейська угода про
передання спору на розгляд
третейського суду не є відмовою від
права на звернення до суду, а є одним із
способів реалізації права на захист
своїх прав.

З преамбули Закону України "Про
міжнародний комерційний арбітраж"
випливає, що за своєю правовою природою
арбітраж (у т.ч. міжнародний
комерційний арбітраж) є третейським
судом.

При цьому, в пункті 14.2 договорів
фінансового лізингу № 143-LD від 25.06.2007 р.,
№ 156-LD від 12.07.2007 р., № 174-LD від 31.01.2008 р., №
211-LD від 18.01.2008 р., № 223-LD від 14.09.2007 р., №
234-LD від 14.09.2007 р., № 617-LD від 26.05.2008 р.,
пункті 15.2 договорів фінансового
лізингу № 670-LD від 11.07.2008 р. та № 750-LD від
01.08.2008 р. застережено, що положення про
вирішення спорів між Лізингодавцем і
Лізингоодержувачем в Міжнародному
Комерційному Арбітражному Суді при
Торгово-Промисловій палаті України не
виключає права Лізингодавця
звернутися до суду або господарського
суду відповідної юрисдикції для
вирішення спору згідно з відповідним
процесуальним законодавством.

Отже, враховуючи, що справи за позовами,
з якими в 2011 році ТОВ "УніКредит Лізинг"
звернулося до господарського суду
Чернівецької області, є підвідомчими
господарському суду і могли бути
розглянуті господарським судом, якщо б
відповідач не заперечував проти
розгляду справи саме господарським
судом, тому подання ініціюючим
кредитором до господарського суду
позовів про стягнення з боржника
заборгованості за договорами
фінансового лізингу перервало перебіг
строку позовної давності і такий
розпочався спочатку з дати порушення
провадження господарським судом
Чернівецької області у справах №
15/5027/497/2011, № 11/5027/495/2011, № 15/5027/475/2011, №
16/5027/494/2011, № 7/5027/524/2011, № 13/5027/525/2011, №
8/5027/493/2011 та № 15/5027/497/2011 стосовно
заборгованості, що виникла по 31.12.2010 р.
включно за договорами фінансового
лізингу ухвалою від 19.05.2011 р. у справі №
15/5027/497/2011 про стягнення боргу за
договором фінансового лізингу № 143-LD
від 25.06.2007 р., № 211-LD від 18.01.2008 р., № 223-LD
від 14.09.2007 р., № 234-LD від 14.09.2007 р., № 617-LD
від 26.05.2008 р., № 670-LD від 11.07.2008 р. та № 750-LD
від 01.08.2008 р.

Також, оскільки, як вказано вище,
звернення до третейського суду є одним
із способів реалізації права на захист
своїх прав, подання ТОВ "УніКредит
Лізинг" на розгляд до Міжнародного
Комерційного Арбітражного Суду при
Торгово-Промисловій палаті України
позову до ТДВ "Трансмост" про стягнення
боргу за договором фінансового лізингу
№ 156-LD від 12.07.2007 р. є обставиною, з якою,
на думку суду, Закон (ч.ч 2, 3 ст. 264
Цивільного кодексу України) пов'язує
переривання позовної давності.

Отже, підстав для застосування
позовної давності до вимог ТОВ
"УніКредит Лізинг"щодо основного боргу
в порядку ст. 267 ЦК України суд не
вбачає.

У відповідності до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошових
зобов'язань, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно з розрахунком на а.с. 32-36 в томі
справи 4, виходячи із заборгованості за
договорами фінансового лізингу,
відображеної в розрахунках на а.с. 12-31 в
томі справи 4, ініціюючий кредитор
визначив розмір 3% річних за період з
01.10.2009 р. по 19.01.2014 р. у сумі 2711128,41 грн., а
розмір інфляційних втрат за період з
01.10.2009 р. по 19.01.2014 р. на суму 337325,68 грн.

При цьому, за договором фінансового
лізингу № 143-LD від 25.06.2007 р. ініціюючий
кредитор нарахував 3% річних та
інфляційні втрати за період з 01.10.2009 р.
по 19.01.2014 р., у тому числі на
заборгованість в сумі 246495,93 грн.
(залишок несплаченої заборгованості в
розмірі 439711,79 грн., у т.ч. відшкодування
в розмірі 231320,36 грн. та комісія в
розмірі 208391,43 грн.), строк сплати якої
згідно з додатковою угодою № 3 від
10.03.2010 р. встановлено до 31.08.2010 р. (т.с. 4,
а.с. 83).

З позовної заяви від 10.05.2011 р. у справі №
15/5027/497/2011, провадження в якій порушено
ухвалою господарського суду
Чернівецької області 19.05.2011 р., видно, що
позивач ТОВ "УніКредит Лізинг"
пред'явив позовні вимоги до ТДВ
"Трансмост" стосовно 3% річних та
інфляційних втрат із простроченої
заборгованості в сумі 286898,78 грн. (строк
сплати якої додатковою угодою № 3 від
10.03.2010 р. встановлено до 31.08.2010 р.) за
період з 01.09.2010 р. по 10.05.2011 р.,за
попередній період - з 01.10.2009 р. по 31.08.2010
р., позовні вимоги про стягнення 3%
річних та інфляційних кредитор не
заявляв.

Таким чином, стосовно інфляційних і 3%
річних, нарахованих на заборгованість,
яка була предметом урегулювання
додаткової угоди № 3 від 10.03.2010 р. до
договору фінансового лізингу № 143-LD від
25.06.2007 р., за період з 01.10.2009 р. по 31.08.2010 р.
сплив строк позовної давності.

Виходячи з контррозрахунку боржника
(т.с. 10, а.с. 21) суд обчислив нараховані на
заборгованість з комісії за договором
фінансового лізингу № 143-LD від 25.06.2007 р.
3% річних та інфляційні втрати, щодо
яких сплив строк позовної давності.

Так, прострочені нарахування
інфляційних втрат на борг з комісії за
період з 01.10.2009 р. по 31.08.2010 р. складають
4428,37 грн., прострочені нарахування 3%
річних за цей же період - 2252,84 грн. (т.с. 10,
а.с. 55). Враховуючи заяву боржника про
застосування позовної давності, суд
зазначені вимоги відхиляє.

Таким чином, підлягають визнанню
вимоги щодо інфляційних втрат і 3%
річних, нарахованих на заборгованість
з комісії (т.с. 10, а.с. 21), за мінусом
названих вище сум, стосовно яких сплила
позовна давність, а саме:

- інфляційні - 191559,51 грн. (195987,88 грн. - 4428,37
грн.),

- 3% річних - 1899420,59 грн. (1901673,43 грн. - 2252,84
грн.).

Відхиляються також вимоги щодо
інфляційних в сумі 141337,80 грн. і 3% річних
у сумі 809454,98 грн., нарахованих на
відшкодування ціни предмета лізингу,
оскільки відхилення основних вимог є
підставою для відхилення додаткових
нарахувань - процентів річних,
інфляції, неустойки тощо.

Щодо відшкодування витрат і збитків
ТОВ "УніКредит Лізинг".

Згадуваними договорами про фінансовий
лізинг сторони обумовили, що
лізингоодержувач сплачує чи
відшкодовує лізингодавцю, зокрема, всі
витрати, включаючи судові платежі,
мито, документально підтверджені
витрати лізингодавця, в тому числі щодо
сплати транспортних витрат і платежів,
витрат і видатків на оплату
нотаріальних послуг щодо примусового
виконання договорів, понесені ним
внаслідок настання будь-якого з
випадків невиконання, передбачених в
пункті 11.1.

Стосовно витрат на вчинення виконавчих
написів нотаріуса на договорах
фінансового лізингу на загальну суму
18000,00 грн. та сплату арбітражного збору
в розмірі 76970,51 грн. боржник не
заперечує, ці витрати підтверджені
документально й існують правові
підстави для покладення їх на боржника,
тому зазначені вимоги суд визнає (т.с. 5,
а.с. 83-94, 97-98, 102-105).

Вимоги щодо витрат на перевезення
предмету лізингу в сумі 15000,00 грн. суд
відхиляє з огляду на наступне.

На підтвердження цих витрат кредитор
надав рахунок ТОВ "Спецмеханізація" на
оплату № 35 від 22.04.2013 р. на суму 15000,00 грн.
за транспортно-експедиційні послуги з
перевезення Bauer BG 40, акт здачі-прийняття
робіт (надання послуг) № 33 від 23.04.2013 р.
та виписку банку про проведення
платежу 15000,00 грн. (т.с. 5, а.с. 99-101).

Однак, згідно з наданими боржником
актами приймання передачі предмет
лізингу за договором фінансового
лізингу № 670-LD від 11.07.2008 р. буровий
станок Bauer моделі BG 40 був повернутий ТОВ
"УніКредит Лізинг в два етапи - 08 травня
2013 року та 25 червня 2013 р., видаткові
накладні про повернення зазначеного
станка також підписані в зазначені
дати: видаткова накладна ЛНА-РБ_016 від
08.05.2013 р. та видаткова накладна №
РН-РБ_106 від 25.06.2013 р. (т.с. 7, а.с. 71, 72, 81, 82).
За такого, на думку суду, надані
кредитором датовані 22-23.04.2013 р.
документи не підтверджують, що мало
місце перевезення (та, відповідно,
пов'язані з цим витрати у розмірі 15000,00
грн.) саме того станка Bauer моделі BG 40,
який боржник повернув ТОВ УніКредит
Лізинг" у травні-червні 2013 року.

Таким чином, за результатами розгляду
конкурсних вимог ТОВ "УніКредит Лізинг"
суд визнає вимоги на загальну суму
29385652,08 грн., у тому числі:

- 23717500,28 грн. основного боргу з комісії
за користування предметом лізингу,

- 1988420,59 грн. 3% річних,

- 191559,51 грн. інфляційних втрат,

- 18000,00 грн. витрат, пов'язаних з
вчиненням виконавчих написів
нотаріуса,

- 76970,51 грн. арбітражного збору,

- 3480983,19 грн. неустойки,

- 1218,00 грн. судового збору.

Вимоги з основної заборгованості в
сумі 25903450,89 грн. (комісія, річні,
інфляційні, витрати на нотаріальні
послуги і арбітражний збір) підлягають
включенню до 4-ї черги, неустойка 3480983,19
грн. до 6-ї , судовий збір 1218,00 грн. - до
першої.

Решту вимог в розмірі 17436911,58 грн. суд
відхиляє.

За результатами розгляду вимог
кредиторів розпорядник майна боржника
Ляшко О.В. склав і подав на затвердження
суду реєстр вимог кредиторів, до якого
включив безспірні вимоги ініціюючого
кредитора, визнані ухвалою від 20.01.2014 р.,
визнані боржником і господарським
судом конкурсні вимоги кредиторів ТДВ
"Трансмост" у відповідній черговості, а
також за даними обліку боржника
забезпечені заставою майна боржника
вимоги товариства з обмеженою
відповідальністю "ІНГ Лізинг Україна" в
розмірі 593081,38 грн. (т.с. 10, а.с. 51-54).

Заборгованості із заробітної плати
перед працівниками товариства,
авторської винагороди, аліментів, а
також вимог щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
у справі немає.

Загальна сума реєстру складає 76780667,57
грн., до нього відповідно до вимог
абз.абз. 7, 8 ч. 2 ст. 25 Закону
розпорядником майна Ляшком О.В. унесено
відомості про кожного кредитора,
розмір його вимог за грошовими
зобов'язаннями, черговість задоволення
кожної вимоги, неустойка (штраф, пеня)
врахована окремо від основних
зобов'язань у шосту чергу.

Таким чином, за результатами розгляду
справи в попередньому засіданні суд
дійшов висновку, що поданий
розпорядником майна реєстр вимог
кредиторів відповідає вимогам Закону і
підлягає затвердженню.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 25 Закону за
результатами розгляду вимог
кредиторів господарський суд виносить
ухвалу, в якій зазначаються:

розмір та перелік усіх визнаних судом
вимог кредиторів, які вносяться
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів;

розмір та перелік не визнаних судом
вимог кредиторів;

дата проведення зборів кредиторів та
комітету кредиторів;

дата підсумкового засідання суду, на
якому буде винесено ухвалу про санацію
боржника чи постанову про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури, чи ухвалу про
припинення провадження у справі про
банкрутство або ухвалу про продовження
строку процедури розпорядження майном
та відкладення підсумкового засідання
суду, яке має відбутися у строки,
встановлені частиною другою статті 22
цього Закону.

Представники кредиторів проти
затвердження реєстру не заперечують,
за пропозицією розпорядника майна
боржника погоджено проведення перших
зборів кредиторів і засідання комітету
кредиторів на 12 грудня 2014 року.

Ця ухвала є підставою для визначення
кількості голосів, які належать
кожному конкурсному кредитору під час
прийняття рішення на зборах (комітеті)
кредиторів. Для визначення кількості
голосів для участі у представницьких
органах кредиторів зі складу вимог
конкурсних кредиторів виключається
неустойка (штраф, пеня).

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 23, 25 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати вимоги таких кредиторів, які
вносяться розпорядником майна до
реєстру вимог кредиторів:

1.1) дочірнього підприємства "Ітертех" на
суму 564600,00 грн. основного боргу та 1218,00
грн. судових витрат;

1.2) товариства з додатковою
відповідальністю "Червоноградський
завод металоконструкцій" на суму 2121387,96
грн. та 3654,00 грн. судового збору;

1.3) державної податкової інспекції у м.
Чернівцях на суму 21733361,50 грн.
податкового боргу, 1023420,18 грн. штрафних
санкцій і пені, судовий збір на користь
держави 1218,00 грн.;

1.4) приватного підприємства
"НЗІ-Компані" на суму 156000,00 грн.
основного боргу та 1218,00 судового збору;

1.5) приватного підприємства "Кредо-Груп"
на суму 821654,04 грн. основного боргу та 1218
грн. судового збору;

1.6) колективного підприємства
"Трансмост-Сервіс" на суму 72657,80 грн.
основного боргу та 1218,00 грн. судового
збору;

1.7) товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельна Компанія
Трансмост" на суму 27110,00 грн. основного
боргу та 1218,00 грн. судових витрат;

1.8) компанії "Вольво Констракшн
Еквіпмент АБ" на суму 2110056,08 грн.
основного боргу, 1371438,94 грн. неустойки
та 1218,00 грн. судового збору;

1.9) товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг" на
суму 25903450,89 грн. основного боргу, 3480983,19
грн. неустойки та 1218,00 грн. судового
збору.

2. Відхилити вимоги таких кредиторів:

2.1) дочірнього підприємства "Київське
обласне дорожнє управління" ВАТ
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" на суму
87997,20 грн.

2.2) товариства з обмеженою
відповідальністю "УніКредит Лізинг" на
суму 17436911,58 грн.

3. Затвердити реєстр вимог кредиторів
ТДВ "Трансмост" на загальну суму 76780667,57
грн.

4. Перші збори кредиторів та засідання
комітету кредиторів призначити на 12
грудня 2014 року.

5. Розгляд справи в підсумковому
засіданні призначити на 15 січня 2015 року
на 10-00 год. за участю представників
кредиторів, боржника, розпорядника
майна Ляшка О.В.

6. Ухвалу надіслати кредиторам,
боржнику, розпоряднику майна Ляшку О.В.,
РВ ФДМУ по Чернівецькій області,
державному органу з питань
банкрутства.

Суддя
Т.І.Ковальчук