ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Справа № 920/2158/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Дерепи В.І. -
головуючого (доповідача), Грека Б.М.,
Кривди Д.С.

за участю представників: позивача -

відповідача -

розглянувши касаційну скаргу
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" в особі
Сумської дирекції УДППЗ "Укрпошта" на
рішення господарського суду Сумської
області від 13 травня 2014 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11 серпня 2014
року у справі за позовом Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" в особі Сумської
дирекції УДППЗ "Укрпошта" до Управління
майна комунальної власності Сумської
міської ради про визнання частково
недійсним договору.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського
суду Сумської області з позовом до
відповідача про визнання недійсною
частини ІІ Додатку № 3 "Розрахунок
розміру місячної орендної плати за
оренду нерухомого майна" до договору
оренди № ФМ - 386 від 10.12.1999 року в
редакції зміни № 4 до Розрахунку від 1
квітня 2011 року, посилаючись на те, що
спірний розділ умов договору
суперечить ст. 6 Закону України "Про
державну підтримку засобів масової
інформації та соціальний захист
журналістів", дія якої поширюється на
Українське державне підприємство
поштового зв'язку "Укрпошта", оскільки
розмір орендної плати для позивача з 1
квітня 2011 року по 31 грудня 2011 року має
складати 1 грн. на місяць, тобто, на
думку позивача, органи державної влади
та місцевого самоврядування
зобов'язані встановлювати орендну
плату для УДППЗ "Укрпошта" на рівні
бюджетних організацій, в зв'язку з чим
оспорювані умови договору суперечать
законодавству та мають бути визнані
недійсними на підставі ч. 1 ст. 215 ЦК
України.

Рішенням господарського суду
Сумської області від 13 травня 2014 року
(Головуючий, суддя Джепа Ю.А., судді
Зражевський Ю.О., Котельницька В.Л.) в
позові відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 11 серпня 2014
року рішення господарського суду
залишене без змін.

У касаційній скарзі позивач просить
вказані судові рішення скасувати, як
прийняті з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог позивача в
повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та на
підставі встановлених в ній фактичних
обставин, проаналізувавши
правильність застосування місцевим та
апеляційним господарськими судами при
прийнятті оскаржуваних судових рішень
норм матеріального і процесуального
права, суд вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.12.1999 року між сторонами у справі був
укладений договір № ФМ-386, що діє у
редакції зі змінами № 4 від 01.04.2011 року,
за умовами якого відповідач передає, а
позивач приймає у строкове платне
користування (в оренду) на умовах,
визначених договором, нежитлове
приміщення за адресою: м. Суми, вул.
Кощія, 27, на 1 поверсі, площею 56,7 кв.м.

Пунктом 4.1 укладеного договору
передбачено, що орендна плата за об'єкт
оренди розраховується на підставі
діючої Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
комунального майна, затвердженої
відповідним рішенням Сумської міської
ради. Базова ставка орендної плати
встановлюється відповідним рішенням
Сумської міської ради.

Відповідно до розрахунку розміру
місячної орендної плати за оренду
нерухомого майна, розташованого за
адресою: м. Суми, вул. Кощія, 27, площею 56,7
кв.м, в редакції від 8 серпня 2011 року,
орендна плата з 1 квітня 2011 року по 31
грудня 2011 року встановлюється на рівні
1 гривні на рік, а у подальшому складає
503,64 грн. множиться на індекс інфляції
за період з 01.06.2010 року по грудень 2011
року, множиться на індекс інфляції за
перший місяць оренди за січень 2012 року
додається 20% ПДВ. Розмір орендної плати
за кожний наступний місяць
розраховується шляхом коригування
розміру місячної орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за поточний місяць.

Статтею 19 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна
визначено, що методика розрахунку
орендної плати та пропорції її
розподілу визначаються для об'єктів, що
перебувають у комунальній власності,
органами місцевого самоврядування.

Орендна плата визначена сторонами
відповідно до Методики розрахунку і
порядку використання плати за оренду
комунального майна, затвердженої
рішенням Сумської міської ради № 3964 -
МР від 23.06.2010 року (а.с.75).

Як було встановлено судами попередніх
судових інстанцій під час розгляду
справи, в пунктах 8, 13 цієї ж Методики
передбачено можливість надання пільги
зі сплати орендної плати за рішенням
Сумської міської ради. Розмір місячної
орендної плати за оренду нерухомого
майна організаціям і установам, які
утримуються за рахунок міського,
обласного та державного бюджетів,
державним видавництвам та
підприємствам з книгорозповсюдження,
вітчизняним видавництвам і
підприємствам книгорозповсюдження
книжкової продукції, що забезпечують
підготовку, випуск та (чи)
розповсюдження не менше ніж 50 %
книжкової продукції державного мовою
(за винятком видань рекламного та
еротичного характеру), становить 0,08
грн. за умови використання об'єкта за
цільовим призначенням.

Також, розділом ІІ цієї Методики
передбачений порядок і умови надання
пільг орендарям майна комунальної
власності. Рішення про зменшення
розміру орендної плати приймається
виключно Сумською міською радою згідно
поданої на ім'я міського голови заяви
строком не більше ніж на 1 бюджетний
рік, якщо інше не передбачено рішенням
ради. До цієї заяви про зменшення
орендної плати орендар зобов'язаний
надати відповідний перелік документів.

В силу п. 11 розділу II Методики у разі
непогодження орендаря з рішенням ради
про розмір пільг або про термін їх
надання, клопотання про перегляд цього
рішення може бути подане на ім'я
міського голови не раніше, ніж через
півроку з дня його прийняття.

Таким чином, позивач мав право
ініціювати внесення змін до договору
шляхом звернення з відповідною заявою
до орендодавця, якщо ним отримано
статус підприємства зв'язку, що
розповсюджує періодичні видання
редакцій державних і комунальних
періодичних видань та періодичних
видань, заснованих об'єднаннями
громадян, державними науково -
дослідними установами, навчальними
закладами, трудовими і журналістськими
колективами.

Така заява мала подаватись орендарем
із додержанням вимог, передбачених
ст.188 Господарського кодексу України,
та розглядатись орендодавцем з
урахуванням ч. 2 п. 8 Методики розрахунку
орендної плати за майно територіальної
громади м. Суми та пропорції її
розподілу, згідно якої рішення,
стосовно застосування до орендаря
пільгової орендної плати у розмірі 1
грн. за вищенаведеними видами
діяльності приймається Сумською
міською радою.

Орендодавець, отримавши відповідну
заяву орендаря, зобов'язаний передати
її на розгляд Сумської міської ради і
після отримання позитивного рішення
ради, внести зміни до діючого договору
оренди.

Відповідно до частини 3 статті 6 Закону
України "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів", на який
посилається позивач, державні та
комунальні телерадіоорганізації,
редакції державних і комунальних
періодичних видань та періодичних
видань, заснованих об'єднаннями
громадян, державними
науково-дослідними установами,
навчальними закладами, трудовими і
журналістськими колективами,
підприємства зв'язку, що їх
розповсюджують, користуються орендою
та послугами поштового, телеграфного і
телефонного зв'язку в порядку та за
тарифами, встановленими для бюджетних
організацій.

В силу пункту 2.2.8.3 Положення про
Сумську дирекцію Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" остання надає
послуги з розповсюдження періодичних
друкованих видань по передплаті і в
роздріб.

Водночас, частиною 2 статті 13 Закону
України "Про поштовий зв'язок"
передбачено, що послуги поштового
зв'язку надаються на договірній основі
згідно Правил надання поштового
зв'язку, затверджених Кабінетом
Міністрів України.

В свою чергу, діяльність національного
оператора, як розповсюджувача
друкованої продукції, підтверджується
укладанням договорів на
розповсюджування друкованої
продукції, а підприємства зв'язку
стають одним з суб'єктів діяльності
засобів масової інформації та на них
поширюється положення ст. 6 Закону
України "Про державну підтримку
засобів масової інформації та
соціальний захист журналістів".

При цьому, пунктом 3 Постанови Кабінету
Міністрів України №786 від 04.10.1995 року,
який діяв станом до 03.01.2012 року, тобто на
час укладення спірного договору), Фонду
державного майна України надані
повноваження давати роз'яснення з
питань застосування методики
розрахунку та порядку використання
плати за оренду державного майна.

Так, згідно роз"яснень і рекомендацій
до Методики розрахунку і порядку
використання плати за оренду
державного майна (в редакції постанови
КМУ від 19.01.2000 року №75), затверджених
наказом Фонду державного майна України
№1765 від 22.08.2000 року, Фонд держмайна
України рекомендував орендодавцям
державного майна, у разі використання
орендарем нерухомого майна об'єкта
оренди за кількома цільовими
призначеннями для визначення орендної
плати, такі підходи:

- зонування об'єкта оренди (визначення
площі для здійснення кожного з видів
діяльності орендаря) з подальшим
застосуванням для кожної зони
відповідних орендних ставок і
фіксуванням площ зон у договорі оренди;

- при використанні однієї і тієї самої
площі для різних цілей може
враховуватися внесок кожного виду
діяльності у річну виручку від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) орендаря;

- при періодичному (сезонному)
використанні однієї і тієї самої площі
для різних видів діяльності може
враховуватися структура напрямів
використання майна у часі.

Таким чином, Фонд державного майна
України зазначив, що оскільки
відділення поштового зв'язку
здійснюють різноманітні послуги:
приймання, пересилка та видача
поштових відправлень, грошових
переказів, надання послуг міжнародної
прискореної пошти, електронної пошти і
т.п., для визначення орендної плати
застосовується такий підхід як
зонування (визначення площі для
кожного з видів з діяльності орендаря)
з подальшим застосуванням для кожної
зони відповідних орендних ставок.

На підставі ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст.34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 215 цього
ж Кодексу підставою недійсності
правочину є недодержання в момент його
вчинення стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6
статті 203 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 статті 203 Цивільного
кодексу України, зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
статтею 204 Цивільного кодексу України
встановлена презумпція правомірності
правочину (договору). Правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що сам по собі встановлений
факт того, що діяльність позивача
підпадає під дію Закону України "Про
державну підтримку засобів масової
інформації та соціальний захист
журналістів" щодо надання відповідної
пільги по орендній платі, не суперечить
вищевикладеному і не може бути
підставою для задоволення позову.

З огляду на наведене, місцевий
господарський суд, з яким погодився
апеляційний господарський суд, вірно
прийшов до висновку про
необгрунтованість заявлених вимог
позивача і, відповідно до вимог закону,
правильно відмовив в позові.

За таких обставин, суд вважає, що при
прийнятті оскаржуваних судових рішень,
суди повно і всебічно перевірили всі
обставини справи, дали належну правову
оцінку зібраним у справі доказам та
прийняли законні і обгрунтовані судові
рішення, які необхідно залишити без
змін.

Доводи позивача, викладені у
касаційній скарзі, судова колегія
вважає необгрунтованими, оскільки вони
спростовуються зібраними у справі
доказами і не відповідають вимогам
діючого законодавства, що регулює дані
правовідносини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Сумської
області від 13 травня 2014 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11 серпня 2014
року залишити без змін, а касаційну
скаргу - без задоволення.

Головуючий
Дерепа В.І.

С у д д і:
Грек Б.М.

Кривда Д.С.