ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті подання

"08" грудня 2014 р.№ 916/3064/13

Суддя господарського суду
Одеської області Никифорчук М.І.,
розглянувши подання (вх. ГСОО №2-5633/14
від 05.12.2014р.) головного державного
виконавця першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
(далі - ДВС) про тимчасове обмеження у
праві виїзду за межі України, поданого
в прядку ст. ст. 5, 11, 36 Закону України
«Про виконавче проваження», Закону
України «Про порядок виїзду з України
та в'їзду в Україну громадян України",
Указу Президента України „Про
додаткові заходи щодо підвищення
ефективності виконання рішень судів" у
справі № 916/3064/13, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Одеської області від 13.01.2014 року по
справі № 916/3064/13 позовні
вимоги Департаменту комунальної
власності Одеської міської ради
задоволені повністю.

Розірвано договір оренди
нежитлового приміщення № 438/Ф/З від
08.06.2004 року, укладений між Приморською
районною адміністрацією Одеської
міської ради та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1.

Виселено фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 з нежитлового
приміщення технічного поверху,
загальною площею 46.0 (сорок шість) кв.м,
що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та
передати зазначене приміщення
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради.

Стягнуто з фізичної особ -
підприємця ОСОБА_1 на користь
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради заборгованість з
орендної плати в сумі 4013 (чотири тисячі
тринадцять) грн. 90 коп., пеню в сумі 214
(двісті чотирнадцять) грн. 40 коп. та
судовий збір в сумі 4014 (чотири тисячі
чотирнадцять) грн. 50 коп.

На виконання вказаного рішення
31.01.2014 р. видано відповідні накази.

В апеляційному та касаційному
порядку дана справа не розглядалась.

05.12.2014 р. до господарського суду
Одеської області від ДВС надійшло
подання про встановлення тимчасового
обмеження у праві виїзду за межі
України, поданого в прядку ст. ст. 5, 11, 36
Закону України «Про виконавче
проваження», Закону України «Про
порядок виїзду з України та в'їзду в
Україну громадян України", Указу
Президента України „Про додаткові
заходи щодо підвищення ефективності
виконання рішень судів", за яким
державний виконавець просить
встановити ОСОБА_1, боржнику за
вказаним рішенням, тимчасове обмеження
у праві виїзду, до виконання
зобов'язань за вказаним рішенням. При
цьому ДВС посилається на приписи як
вказаних Законів так і на ст. 377-1
Цивільного процесуального кодексу
України.

Розглянувши вказане подання,
додані до нього докази,
проаналізувавши приписи
законодавства, що регулюють питання
щодо розгляду заяв про зміну способу та
порядку виконання рішення
господарського суду, господарський суд
вважає, що у прийнятті подання слід
відмовити виходячи з наступного.

Як випливає з подання, ДВС просить
встановити боржнику за вказаним
рішенням, ОСОБА_1, тимчасове обмеження
у праві виїзду за межи України до
виконання зобов'язань за вказаним
рішенням. При цьому ДВС посилається на
приписи як вказаних Законів так і на ст.
377-1 Цивільного процесуального кодексу
України.

Таким чином, у поданні йдеться про
встановлення обмежень боржнику з метою
виконання рішення господарського суду
про стягнення коштів.

Господарський суд зазначає, що
посилання ДВС у поданні на приписи ст.
377-1 Цивільного процесуального кодексу
України у даному випадку є
неправильним, так як господарський суд
керується приписами Господарського
процесуального кодексу України.

Як зазначено в п. 7.1.4 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" (із змінами і доповненнями), -
Статтею 121 ГПК не передбачено подання і
розгляд заяв про встановлення способу
та/або порядку виконання рішення. Такі
спосіб і порядок визначаються
державним виконавцем на підставі
Закону України "Про виконавче
провадження" та виходячи зі змісту
резолютивної частини рішення
господарського суду. Відтак суд має
відмовляти в прийнятті відповідних
заяв згідно з пунктом 1 частини першої
статті 62 ГПК (якщо в заяві одночасно не
порушується питання про відстрочку або
розстрочку виконання рішення; в такому
разі вона приймається та розглядається
судом у відповідній частині).

З приведеного випливає, що
оскільки ДВС звернулось із поданням
про встановлення способу виконання
рішення в прийнятті подання слід
відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, статтею 86
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити головному державному
виконавцю Першого Суворовського
відділу державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції
у прийнятті подання про тимчасове
обмеження у праві виїзду за межі
України.

Додаток: подання на 1 (одному) арк.
з додатком згідно додатку до подання..

Суддя
М.І. Никифорчук