ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Справа № 910/6237/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого Н.
Волковицької Л. Рогач за участю
представників:позивачане з'явилися
(про час і місце судового засідання
повідомлено
належно)відповідачаТарасенко Р.В. -
довіреність від 09.01.2014 р.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
на постанову від 09.10.2014 р. Київського
апеляційного господарського суду у
справі№ 910/6237/14 господарського суду м.
Києва за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Юстас -
Концесія"доПублічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" простягнення
148 800,00 грн. В С Т А Н О В И В :

У квітні 2014 р. ТОВ "Юстас - Концесія"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до ПАТ "Укртрансгаз" про
стягнення заборгованості за договором
про надання послуг у розмірі 184 800,00 грн.,
посилаючись, зокрема, на приписи статей
525, 526, 530 Цивільного кодексу України,
обґрунтовуючи позовні вимоги
неналежним виконання відповідачем
своїх зобов'язань щодо здійснення
оплати наданих позивачем послуг,
згідно умов укладеного між сторонами
договору від 20.09.2013 р.

У відзиві на позовну заяву ПАТ
"Укртрансгаз" просило відмовити у її
задоволенні вказуючи на те, що на
момент виконання позивачем зобов'язань
згідно умов договору, реальне
фінансування видатків на 2013-2014 роки, з
незалежних від відповідача причин, є
неповним та недостатнім, а відтак
зобов'язання відповідача в частині
сплати коштів за договором були
змінені внаслідок незалежних від
відповідача причин, у тому числі за
укладеним між сторонами договором про
надання послуг від 20.09.2013 р.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 15.08.2014 р. (суддя Прокопенко Л.В.)
позов задоволено, стягнуто з ПАТ
"Укртрансгаз" на користь ТОВ "Юстас -
Концесія" заборгованість у розмірі 184
800,00 грн.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції
дійшов висновку щодо доведеності та
обґрунтованості позовних вимог.

За апеляційною скаргою ПАТ
"Укртрансгаз" Київський апеляційний
господарський суд (судді: Тищенко А.І.,
Михальська Ю.Б., Отрюх Б.В.),
переглянувши рішення господарського
суду м. Києва від 15.08.2014 р. в
апеляційному порядку, постановою від
09.10.2014 р. залишив його без змін з тих же
підстав.

ПАТ "Укртрансгаз" подало до Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу, в якій просить судові рішення у
даній справі скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі, обґрунтовуючи доводи
касаційної скарги порушенням судами
норм матеріального та процесуального
права.

Скаржник зазначає, що у зв'язку з
відсутністю належного фінансування
відповідача у 2013 - 2014 роках та
відсутністю відповідних грошових
коштів, спрямованих на виконання
відповідачем умов договору від 20.09.2013
р., укладеного з позивачем, зобов'язання
відповідача щодо оплати вартості
послуг у строки, встановлені договором,
змінилось. Отже, як зазначає скаржник,
за своїм змістом вказане зобов'язання
не є простроченим, що відповідно,
виключає можливість застосування
санкцій за начебто несвоєчасне
виконання відповідачем умов договору.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутнього у судовому
засіданні представника відповідача,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами першої та
апеляційної інстанції під час розгляду
справи, 20.09.2013 р. між ТОВ "Юстас-Концесія"
(виконавець) та ПАТ "Укртрансгаз"
(замовник) було укладено договір про
надання послуг № /20/09-2013, за
умовами пункту 1.1 якого у порядку та на
умовах, визначених договором,
виконавець зобов'язувався за
замовленням заявника протягом
установленого в договорі строку надати
за плату послуги код класифікатора ДК
016-2010 42.12.2 "Будування залізничних,
трамвайних колій, колій метро та інших
колій" (ремонт під'їзної залізничної
колії УВТЗ в м. Полтава, вул.
Ковалівська, 9, Затуринський промвузол).

Обсяги, вартість та види послуг
визначаються договірною ціною згідно
кошторису, що є невід'ємною частиною
договору (пункт 1.2 договору).

Пунктом 2.1 сторонами було погоджено
вартість послуг виконавця, яка
визначається договірною ціною і
становить 184 800,00 грн.

Строк надання послуг - до 31.12.2013 (пункт 2.3
договору).

Відповідно до пункту 2.4. договору
оплата наданих послуг замовнику
здійснюється протягом 90 банківських
днів з дати підписання акта
приймання-передачі наданих послуг.

Пунктами 2.7 та 2.8 договору сторонами
погоджено, що здавання послуг
виконавцем та приймання їх результатів
замовником оформлюється актом
приймання-передачі наданих послуг,
який підписується повноваженими
представниками сторін та скріплюється
печатками не пізніше 2 числа місяці
наступного за місяцем наданих послуг.
Підписання акта приймання-передачі
наданих послуг представником
замовника є підтвердженням
відсутності претензій з його боку до
наданих послуг.

Згідно пункту 3.2.1 договору замовник
зобов'язаний приймати від виконавця
результати наданих послуг шляхом
підписання Акта приймання передачі
наданих послуг, якщо такі послуги
відповідають умовам договору, та
оплачувати їх вартість у розмірі та у
строки, передбачені договором.

Здійснюючи судовий розгляд справи
судами першої та апеляційної інстанції
було встановлено, що позивачем
зобов'язання за договором про надання
послуг № /20/09-2013 від 20.09.2013 р.
виконані належним чином, надані
послуги замовнику на загальну суму 184
800,00 грн., що підтверджується Актом
приймання виконаних будівельних робіт
№ 1 приймання виконаних будівельних
робіт за жовтень 2013(КБ-2в) та довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт за жовтень 2013 р. (КБ-3), які
підписані представниками обох сторін
31.10.2013 р.

Відповідачем зобов'язання за договором
щодо оплати наданих послуг не виконані,
сума заборгованості складає 184 800,00 грн.

За приписами статті 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Як вбачається зі змісту укладеного між
сторонами договору про надання послуг
№ /20/09-2013 від 20.09.2013 р., предметом
цього договору є надання за плату
послуг з ремонту під'їзної залізничної
колії УВТЗ в м. Полтава, вул.
Ковалівська, 9, Затуринський промвузол
(пункт 1.1 договору).

Статтею 11 Цивільного кодексу України
передбачено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

За приписами статей 627, 628 та 629
Цивільного кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства. Договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 902
вказаного Кодексу якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Вказана норма кореспондується з
приписами статті 193 Господарського
кодексу України, частинами 1, 2 якої
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Згідно з частиною 7 статті 193
Господарського кодексу України не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

За приписами частини 1 статті 530
вказаного Кодексу, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Проте, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судами першої та
апеляційної інстанції, позивачем
надані відповідачу послуги за
договором на загальну суму 184 800,00 грн., в
той час, як відповідачем, в порушення
умов пункту 2.4. договору, оплата наданих
та отриманих останнім без заперечень
та зауважень послуг, здійснена не була.

Стосовно доводів відповідача щодо
того, що у зв'язку з відсутністю
належного фінансування відповідача у
2013 - 2014 роках та відсутністю
відповідних грошових коштів,
спрямованих на виконання відповідачем
умов договору від 20.09.2013 р., укладеного з
позивачем, зобов'язання відповідача
щодо оплати вартості послуг у строки,
встановлені договором, змінилось,
судова колегія вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до пункту 2.2
договору, вартість послуг може бути
змінена в разі коливання цін на паливно
- мастильні матеріали та інших
показників, визначених у договірній
ціні, що оформлюється додатковими
угодами.

Проте, у матеріалах справи відсутні
додаткові угоди, укладені між
сторонами стосовно зміни вартості
послуг, укладені у відповідності до
пункту 2.2 договору, а доводи
відповідача про відсутність належного
фінансування відповідача у 2013 - 2014
роках, не спростовують визначену
законодавством та умовами договору
необхідність здійснення оплати
наданих та отриманих відповідачем
послуг.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази. У
касаційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає судові рішення такими, що
відповідають нормам матеріального та
процесуального права, підстав для їх
зміни чи скасування не вбачається, а
викладені у касаційній скарзі доводи
скаржника судова колегія вважає
непереконливими, такими, що не
відповідають приписам чинного
законодавства та спростовуються
матеріалами справи та встановленими
судами першої та апеляційної інстанції
обставинами.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями
1115, 11110, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 09.10.2014 р. у
справі № 910/6237/14 та рішення
господарського суду м. Києва від 15.08.2014
р. залишити без змін, а касаційну скаргу
без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л. Рогач