КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р.
Справа№ 911/2044/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Ропій Л.М.

Калатай Н.Ф.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

від позивача не
з'явився,

від відповідача-1 не з'явився,

від відповідача-2 Бєлєвцова
О.С., дов. від 29.09.2014 №165,

розглянувши апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Краснянське"

на рішення Господарського суду
Київської області від 25.06.2014

(дата підписання - 02.07.2014)

у справі №911/2044/14 (суддя Антонова В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

2. Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Краснянське"

про стягнення 8871,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 25.06.2014 позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
(далі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПК
Трейдсервісгруп" (далі - відповідач-1) та
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Краснянське" (далі - відповідач-2) про
стягнення 8871,40 грн задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з відповідачів на
користь позивача 8871,40 грн дооцінки
вартості товару, 500,00 грн витрат на
послуги адвоката та 1827,00 грн судового
збору.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач-2 звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду Київської
області від 25.06.2014 скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

На думку відповідача-2 під час розгляду
даної справи слід застосувати строки
позовної давності, про що відповідач-2
надав клопотання до суду апеляційної
інстанції. Крім того, апеляційна скарга
мотивована тим, що позивач немає права
стягувати дооцінку вартості товару,
оскільки це не передбачено жодним
пунктом договору чи додатком до нього.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014
відновлено строк на подання
апеляційної скарги, прийнято її до
розгляду та порушено апеляційне
провадження, розгляд справи призначено
на 12.11.2014. Дану ухвалу надіслано
відповідно до вимог Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2014 №28. Доказами
належного повідомлення сторін про час
і місце розгляду справи є повідомлення
про вручення поштового відправлення
(ухвали від 15.10.2014) позивачу - 17.10.2014,
долучене до матеріалів справи. 03.11.2014
задоволено клопотання відповідача-2 та
надано можливість представнику
О.С.Бєлєвцовій ознайомитись з
матеріалами справи.

24.10.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду позивач надав
заперечення на апеляційну скаргу.

03.11.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач-2 надав
пояснення з клопотанням про
застосування строків позовної
давності.

05.11.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду позивач надав
постанови Вищого господарського суду
України для долучення до матеріалів
справи.

06.11.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач-1 надав
відзив на апеляційну скаргу та заявив
клопотання про розгляд справи за
відсутності його представника.

12.11.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач-2 надав
письмові пояснення по справі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.11.2014
відкладено розгляд справи на 10.12.2014.

19.11.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду позивач надав
письмові пояснення по суті спору.

10.12.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповіда-2 надав
додаткові письмові пояснення.

У судовому засіданні 10.12.2014 представник
відповідача-2 підтримав доводи
апеляційної скарги та клопотання про
застосування строків позовної
давності, просив їх задовольнити,
рішення Господарського суду Київської
області від 25.06.2014 скасувати,
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Представник позивача та відповідача-1 у
судове засідання не з'явився.

Позицію представника позивача колегія
суддів вислухала у судовому засіданні
26.11.2014 - він заперечив проти задоволення
клопотання відповідача-2 про
застосування строків позовної
давності та доводи апеляційної скарги,
просив залишити їх без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про час та місце
проведення судового засідання з
розгляду апеляційної скарги
відповідача-2, а матеріали справи
дозволяють розглянути апеляційну
скаргу без участі позивача та
відповідача-1, звертаючи увагу на
клопотання відповідача-1 про розгляд
справи за відсутності його
представника, з метою дотримання вимог
ст. 102 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України), на
думку колегії суддів, відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представника відповідача-2,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Приписами ст. 655 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) встановлено,
що за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

У частинах 1, 4 ст. 694 ЦК України вказано,
що договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Якщо покупець прострочив
оплату товару, проданого в кредит,
продавець має право вимагати
повернення неоплаченого товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
27.03.2008 між ТОВ "Тридента Агро" та
відповідачем-2 (ТОВ "Краснянське")
укладено договір купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
№101 (далі - договір №101), відповідно до
якого визначено умови купівлі-продажу
засобів захисту рослин на умовах
відстрочення платежу. Предметом
договору є товару, який належить
продавцю (ТОВ "Тридента Агро") на момент
укладення договору або буде набутий
продавцем в майбутньому (п.1 договору
№101).

У зв'язку з неналежним, несвоєчасним та
неповним виконанням відповідачем-2
взятого на себе грошового зобов'язання
щодо оплати вартості отриманого товару
згідно договору №101, ТОВ „Тридента
Агро" звернулося до Господарського
суду Луганської області з позовною
заявою про стягнення з СТОВ "Компанія
"Краснянське" 16905,90 грн заборгованості,
1011,57 грн пені, 2535,88 грн штрафу, 545,30 грн
інфляційних втрат та 126,49 грн 3% річних
за період з 16.08.2008 по 15.12.2008.

Рішенням Господарського суду
Луганської області від 06.03.2009 у справі
№18/18 позов задоволено частково.
Стягнуто з відповідача-2 на користь ТОВ
„Тридента Агро" 1011,57 грн пені, 2535,88 грн
штрафу, 545,30 грн інфляційних втрат та
126,49 грн 3% річних, 211,25 грн держаного мита
та 118,00 грн витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В іншій частині
позову про стягнення 16905,90 грн боргу
провадження у справі припинено.

З рішення Господарського суду
Луганської області вбачається, що борг
в сумі 16905,90 грн відповідачем-2 погашено
після пред'явлення позову, про що
свідчили платіжні доручення від 23.01.2009
№1 в сумі 4000,00 грн та від 02.02.2009 в сумі
12905,09 грн.

Таким чином, СТОВ "Краснянське" у 2009
році сплатило ТОВ "Тридента Агро" борг в
сумі 16905,90 грн, який виник у 2008 році.

Згідно з частинами 1, 2 ст.189
Господарського кодексу України ціна
(тариф) є формою грошового визначення
вартості продукції (робіт, послуг), яку
реалізують суб'єкти господарювання.
Ціна є істотною умовою господарського
договору. Ціна зазначається у договорі
в гривнях.

Згідно ст. 632 ЦК України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін;
зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках та на
умовах, встановлених договором або
законом.

Колегією суддів встановлено, що
сторонами у додатку до договору (а.с.22)
досягнуто згоди щодо можливості зміни
обумовленої ціни у визначених ними
випадках та визначено спосіб перегляду
ціни відповідно до формули, за якою
вираховується зміна ціни.

У додатку до договору №101 (який є
невід'ємною частиною договору та де
визначена ціна товару) вказано, що в
тому випадку, якщо курс долара США на
день оплати вище, ніж курс долара США на
день підписання договору сторони, для
визначення суми, яка підлягає оплаті
використовують наступну формулу:
S=(A1/A2)*B, де S - ціна на момент проплати, В -
ціна на момент підписання, А1 - курс (НБУ)
долара США до гривні на день
перерахування грошей, А1 - курс (НБУ)
долара США до гривні на день підписання
договору.

Договір №101 та додаток до договору
підписані відповідачем-2 без зауважень
та заперечень.

Оскільки відповідач-2 здійснював
оплату боргу частинами у 2009 році,
позивачем здійснено нарахування
дооцінки вартості товару (що по суті є
курсовою різницею) за договором №101.

Колегія суддів зазначає, що
вирахування розміру курсової різниці
можливе не раніше дня фактичного
перерахування відповідачем на користь
позивача існуючої заборгованості з
врахуванням відповідного курсу долара
США до гривні.

На день підписання договору курс
долара США по відношенню до гривні
становив 5,05 грн/долар США, а під час
проведення відповідачем-2 платежів в
сумі 16905,90 грн - 23.01.2009 та 02.02.2009 курс
становив 7,70 грн/долар США. ТОВ "Тридента
Агро", на підставі формули у додатку до
договору №101, здійснило розрахунок
дооцінки вартості товару (курсова
різниця, показник S - ціна на момент
проплати), відповідно до якої
відповідач-2 має сплатити 8871,40 грн.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою, зокрема, внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
Кредитор у зобов'язанні може бути
замінений також в інших випадках,
встановлених законом.

До нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов'язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом (ст.
514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом (п.1 чт.516 ЦК України).

23.12.2010 між ТОВ "Тридента Агро" та ФОП
Грищенко О.М. укладено угоду №189-ТА про
заміну кредитора у зобов'язанні,
відповідно до якої первісний кредитор
(ТОВ "Тридента Агро") відступив новому
кредитору (ФОП Грищенко О.М.) право
вимоги виконання СТОВ "Краснянське"
зобов'язання, зокрема, щодо сплати
розміру заборгованості (дооцінки
вартості товару) в сумі 8871,40 грн.

Угода набуває чинності з моменту її
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цією
угодою (п.6.1 угоди №189-ТА).

Згідно ст. 517 ЦК України первісний
кредитор передав новому документи, які
засвідчують права, що передаються та
інформацію, яка є важливою для їх
здійснення (згідно акта
прийому-передачі документів від 23.12.2010),
а також, керуючись п.4.3 угоди, направив
боржнику (СТОВ "Краснянське") письмове
повідомлення про заміну кредитора у
зобов'язанні від 23.12.2010.

02.07.2012 між ФОП Грищенко О.М. та ТОВ
"Компанія "Ніко-Тайс" укладено угоду
№120/07-12 про заміну кредитора у
зобов'язанні (відступлення права
вимоги в порядку ст.ст.512-519 ЦК України),
відповідно до якої первісний кредитор
(ФОП Грищенко О.М.) відступив новому
кредитору (ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс")
право вимоги виконання СТОВ
"Краснянське" зобов'язання, зокрема,
щодо сплати розміру заборгованості
(дооцінки вартості товару) в сумі 8871,40
грн.

Угода набуває чинності з моменту її
підписання і діє до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цією
угодою (п.6.1 угоди №120/07-12).

Згідно акта прийому-передачі
документів від 02.07.2012 первісний
кредитор передав новому документи, які
засвідчують права, що передаються та
інформацію, яка є важливою для їх
здійснення, а також направив боржнику
(СТОВ "Краснянське") письмове
повідомлення про заміну кредитора у
зобов'язанні від 02.07.2012.

Таким чином, новим кредитором у
договірних відносинах між ТОВ
"Тридента-Агро" та СТОВ "Краснянське"
щодо виконання договору №101 стало ТОВ
"Компанія "Ніко-Тайс".

Виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

У статті 554 ЦК України зазначено, що в
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за угодою №120/07-12 про заміну
кредитора у зобов'язанні, 11.03.2013 між ТОВ
"Компанія "Ніко-Тайс" (кредитор) та ТОВ
"ПК Трейдсервісгруп" (поручитель)
укладено договір поруки №11-03-2013-71 (далі
- договір поруки), відповідно до якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання обов'язку СТОВ
"Краснянське" щодо виконання грошового
зобов'язання щодо сплати
заборгованості (дооцінки вартості
товару) у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору купівлі-продажу №101 та
угоди №120/07-12.

Відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою
розміру заборгованості (дооцінки
вартості товару) в сумі 8871,40 грн (п.3.1
договору поруки).

У пункті 4.1 договору поруки зазначено,
що у разі порушення (невиконання чи
неналежного виконання) боржником
обов'язку за основною угодою, кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до боржника, так і до
поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед кредитором.

Позивач звернувся до відповідача-1 з
вимогою від 15.03.2013 №15-71/03, в якій просив
виконати обов'язки відповідно до
договору поруки (одержана поручителем
18.03.2013).

У відповідь на вимогу відповідач-1
надіслав позивачу лист від 18.03.2013 №71, в
якому повідомив про неможливість
виконання зобов'язання за договором
поруки в зв'язку з скрутним фінансовим
становищем, однак гарантував виконати
його в строк до 31.12.2013.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або повному обсязі як від усіх
боржників разом, так і від будь-кого з
них окремо. Солідарні боржники
залишаються зобов'язаними доти, доки
їхній обов'язок не буде виконаний у
повному обсязі.

В зв'язку з тим, що відповідачі не
сплатили позивачу заборгованість
згідно договору №101, угоди №120/07-12 та
договору поруки, позивач (новий
кредитор - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс")
просить стягнути солідарно з
відповідачів 8871,040 грн заборгованості
(дооцінки вартості товару).

Враховуючи факт існування
прострочення оплати вартості товару, а
також те, що розрахунок позивача суми
дооцінки вартості товару (курсової
різниці) є вірним та не суперечить
вимогам закону та принципам
волевиявлення сторін договору, з
врахуванням договору поруки, суд
апеляційної інстанції вважає, що
позовні вимоги стосовно солідарного
стягнення з відповідачів 8871,40 грн
правомірно задоволені судом першої
інстанції.

Щодо застосування строку позовної
давності, про що просить відповідач-2 у
суді апеляційної інстанції, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Оскільки позовна вимога стосується
суми основного боргу, до неї підлягає
застосуванню загальна позовна
давність - три роки.

У суді апеляційної інстанції заявити
про сплив позовної давності може
сторона у спорі, яка доведе
неможливість подання відповідної
заяви в суді першої інстанції, зокрема
у разі, якщо відповідну сторону не було
належним чином повідомлено про час і
місце розгляду справи місцевим
господарським судом (п.2.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 №10).

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду справи у разі виконання
судом вимог ч.1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Надаючи оцінку клопотанню
відповідача-2 про застосування строків
позовної давності, апеляційний
господарський суд встановив, що ухвала
Господарського суду міста Києва від
29.05.2014 про порушення провадження у
справі та призначення її до розгляду на
25.06.2014 направлялась сторонам, про що
свідчать відповідні відмітки на
звороті вказаних ухвал, проставлені
відповідно до Інструкції з
діловодства в господарських судах
України, затвердженої наказом
Державної судової адміністрації
України від 20.02.2013 № 28.

Відповідно до рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення №471 СТОВ
"Краснянське" (представник Куслівая)
отримало ухвалу суду першої інстанції
від 29.05.2014 та протягом місяця не
скористалось своїм правом, зокрема, на
звернення з клопотанням про
застосування строків позовної
давності до суду першої інстанції.

У суді апеляційної інстанції
відповідач-2 не довів неможливість
подання заяви про застосування
строків позовної давності в суді
першої інстанції.

Таким чином, клопотання відповідача-2
про застосування строків позовної
давності у суді апеляційної інстанції
відхиляється.

Якщо відзив на позовну заяву і
витребувані документи не подано,
справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами (ст. 75 ГПК
України).

Стаття 77 ГПК України надає суду право, а
не зобов'язує його відкласти розгляд
справи в разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу.

Колегія суддів апеляційної інстанції
не вбачає в діях суду першої інстанції
порушень норм процесуального права під
час вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги, що позивач
немає права стягувати дооцінку
вартості товару, оскільки це не
передбачено жодним пунктом договору чи
додатком до нього спростовуються
матеріалами справи. Здійснити
нарахування дооцінки вартості товару
на підставі узгодженої сторонами
формули в додатку до договору є правом
позивача як кредитора в разі
невчасного погашення боржником суми
боргу.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Судові витрати за участь адвоката при
розгляді справи підлягають сплаті лише
в тому випадку, якщо вони сплачені
адвокату стороною, котрій такі послуги
надавались, та їх сплата
підтверджується відповідними
фінансовими документами (постанова
Верховного Суду України від 01.10.2002
№30/63).

На підтвердження понесених витрат
позивач надав договір від 07.04.2014 №07-1/04-14
про надання адвокатських послуг
(правової допомоги), укладений з
адвокатом Грищенко О.М., акт
здачі-приймання виконаних робіт від
28.05.2014, платіжне доручення від 10.04.2014 №517
на 500,00 грн..

Грищенко Олександр Миколайович є
адвокатом, що підтверджується
свідоцтвом та посвідченням адвоката.

Дослідивши умови договору від 07.04.2014
№07-1/04-14 про надання адвокатських
послуг (правової допомоги), колегія
суддів встановила, що правова допомога
вважається наданою та виконаною з
моменту підписання уповноваженими
представниками сторін акта
здачі-приймання виконаних робіт щодо
надання правової допомоги (п.1.2
договору від 07.04.2014 №07-1/04-14).

Враховуючи, що між сторонами підписано
акт здачі-приймання виконаних робіт
від 28.05.2014, є всі підстави вважати, що
послуги адвоката були надані та
оплачені (згідно платіжного доручення
10.04.2014 №517). З матеріалів справи
вбачається, що адвокат Грищенко О.М., як
представник позивача, брав участь у
судових засіданнях.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуг
перекладача, адвоката, витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову на
відповідача.

Враховуючи викладене вище, судом
першої інстанції правомірно
задоволено вимогу позивача про
відшкодування 500,00 грн, сплачених за
послуги адвоката.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія Київського апеляційного
господарського суду не вбачає підстав
для скасування рішення Господарського
суду Київської області від 25.06.2014 у
даній справі, оскільки воно відповідає
нормам матеріального та
процесуального права, фактичним
обставинам та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
"Краснянське" залишити без задоволення,
а рішення Господарського суду
Київської області від 25.06.2014 у справі
№911/2044/14 - без змін.

2. Матеріали справи №911/2044/14
повернути до Господарського суду
Київської області.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.М. Ропій

Н.Ф. Калатай