ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 року Справа №
904/6463/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

Секретар судового засідання: Литвин
А.П.

За участю представників сторін:

від позивача: Бивалін В.І. представник,
довіреність №б/н від 01.07.14;

від відповідача: Варик Г.А. представник,
довіреність №74 від 11.01.14.

Розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Фортуна-Банк" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 16.10.2014 року у справі №904/6463/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислове
об'єднання "СТАРИЙ КРИМ",
м.Дніпропетровськ

до публічного акціонерного
товариства "Фортуна-Банк", м.Київ в
особі Дніпропетровської філії ПАТ
"Фортуна-Банк", м.Дніпропетровськ

про звільнення від відповідальності
за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 16.10.2014
року у справі №904/6463/14 (суддя Петренко
І.В.) позовні вимоги задоволено.
Звільнено товариство з обмеженою
відповідальністю "Агропромислове
об'єднання "Старий Крим",
м.Дніпропетровськ, від
відповідальності (штрафів, пені,
повернення сум кредиту) в повному
обсязі за порушення умов Договору про
надання відкличної відновлювальної
кредитної лінії №26КЛ/01/35/ЮР від 23.10.10р.
на термін з 01.04.14р. до моменту
закінчення окупації території
Автономної Республіки Крим Російською
Федерацією. Стягнуто з публічного
акціонерного товариства "Фортуна-Банк",
м.Київ, в особі Дніпропетровської філії
публічного акціонерного товариства
"Фортуна-Банк" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислове об'єднання "Старий
Крим" 1218,00грн. судового збору.

Повернуто товариству з обмеженою
відповідальністю "Агропромислове
об'єднання "Старий Крим" з Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
32,00грн., сплачений платіжним дорученням
№59 від 21.08.14р.

Рішення господарського суду
обґрунтоване тим, що згідно з умовами
пункту 4.6 договору про надання
відкличної відновлювальної кредитної
лінії №26КЛ/01/35/ЮР від 23.10.14р. вторгнення
на територію України, зокрема
територію Автономної Республіці Крим
озброєних формувань, екстремістськи
налаштованих осіб та військова агресія
з боку Російської Федерації повинна
бути розцінена як форс-мажорна
обставина, яка знаходиться поза межами
контролю сторін, та яку сторони не
могли передбачити або запобігти. Крім
зазначеного, форс-мажорна обставина, що
сталася внаслідок окупації території
Автономної Республіки Крим Російською
Федерацією знаходиться в причинному
зв`язку з неповерненням грошей по
договору про надання відкличної
відновлювальної кредитної лінії
№26КЛ/01/35/ЮР від 23.10.10р. Керуючись
пунктом 4.6 договору про надання
відкличної відновлювальної кредитної
лінії №26КЛ/01/35/ЮР від 23.10.10р.
господарський суд дійшов висновку, що
період звільнення від
відповідальності починається з 26.03.14р.
Враховуючи, що позивач просить суд
звільнити його від відповідальності з
квітня 2014 року господарський суд
вважає, вимогу позивача обґрунтованою.

Публічне акціонерне товариство
"Фортуна-Банк" звернулося до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій скаржник просить
рішення суду скасувати, прийняти нове,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі. Скаржник
вважає, що рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права; при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи.

Відповідачем зазначено, що при
вирішенні питання щодо впливу обставин
непереборної сили має бути
підтверджено не факт настання таких
обставин, а саме їхня здатність
впливати на реальну можливість
виконання зобов'язання. Можливі збитки
позивача внаслідок ситуацією, що
склалась в АР Крим, як зазначено
відповідачем, не мають ознаки
надзвичайності чи невідворотності для
виконання обов'язку по кредитному
договору. В даному випадку відсутність
у позивача необхідних коштів (що
обумовлюється з боку позивача
неможливістю повернути грошові кошти у
зв'язку із ситуацією, що склалась в АР
Крим) означає те, що вступаючи у
договірні відносини, юридична особа
несе відповідні комерційні ризики
пов'язані із своєю господарською
діяльністю.

Відповідач зауважує, що відповідно до
положень ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК
України не передбачено звільнення
сторін від виконання зобов'язання в
разі настання форс-мажорних обставин, а
передбачено лише звільнення від
відповідальності за невиконання
зобов'язання. Позичальник не може бути
звільнений від повернення кредиту,
оскільки повернення кредиту
здійснюється грошовими коштами, які
позичальник може отримати з
різноманітних джерел та від ведення не
заборонених видів господарської
діяльності. Таким чином, судом
незаконно в своєму рішенні звільнено
позичальника від повернення суми
кредиту, оскільки останній повернення
кредиту є зобов'язанням позичальника, а
не відповідальністю за невиконання
зобов'язання.

Публічне акціонерне товариство
"Фортуна-Банк" посилається на те, що
судом першої інстанції не досліджено в
повному обсязі один з доказів
відповідача, зокрема, постанову
Верховного Суду України від 19 січня 2010
року, що призвело до необґрунтованих
висновків. Господарським судом
проігноровано положення вказаної
постанови щодо належності висновку
Торгово-промислової палати України як
доказу засвідчення обставин
форс-мажору, в зв'язку з чим суд взявся
самостійно надавати оцінку обставинам,
що сталися в господарській діяльності
позивача в березні 2014 року, як про це
зазначено в оскаржуваному рішенні.

Виходячи з положень ст.. 263 ЦК
України, ст.. 218 ГК України та умов
кредитного договору, відповідач
вважає, що звільнення сторони від
відповідальності у разі настання
обставин непереборної сили
(форс-мажору) відбувається за умови,
якщо дані обставини безпосередньо
вплинули на своєчасне виконання
договірних зобов'язань.

В невиконанні позивачем своїх
договірних зобов'язань за кредитним
договором відсутній
причинно-наслідковий зв'язок з
ситуацією в АР Крим, оскільки АР Крим
продовжує бути територією України. Ні
чинним законодавством України, ні
кредитним договором не передбачено що
тимчасова окупацію Криму є
форс-мажорними обставинами.

У відзиві на апеляційну скаргу
ТОВ "Агропромислове об'єднання "СТАРИЙ
КРИМ" просить суд залишити рішення
господарського суду без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.
Позивач вважає, що ним було доведено, що
окупація АР Крим є форс-мажорною
обставиною, яка характеризується
одночасно як ознакою надзвичайності
так і ознакою невідворотності, та
знаходиться в причинно-наслідковому
зв'язку з неможливістю позивача
повернути кредитні кошти. Здійснювати
господарську діяльність для позивача
на окупованій території АР Крим без
дотримання діючого законодавства
України не можливо, що і призвело до
неспроможності сплачувати проценти по
кредитному договору та повернути
отримані кошти. Також позивач
посилається на те, що умовами договору
сторони конкретно не зазначили, що
обставини непереборної сили мають бути
засвідчені та підтверджені саме
Торгово-промисловою палатою України. А
тому обставинами непереборної сили є
окупація АР Крим, яка підтверджується
ст.1 Закону України «Про забезпечення
прав і свобод громадян та правовий
режим на тимчасово окупованій
території України».

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
на предмет правильності юридичної
оцінки обставин справи та повноти їх
встановлення, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів
справи, 23.10.14р. між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислове об'єднання "Старий
Крим" (позичальник) та публічним
акціонерним товариством "Фортуна-Банк"
в особі Дніпропетровської філії
публічного акціонерного товариства
"Фортуна-Банк" (кредитор) укладено
договір про надання відкличної
відновлювальної кредитної лінії
№26КЛ/01/35/ЮР.

Відповідно до умов п.1.4 договору про
надання відкличної відновлювальної
кредитної лінії №26КЛ/01/35/ЮР від 23.10.14р.
кредит видавався позичальнику на
ведення статутної діяльності та
поповнення обігових коштів.

На виконання умов укладеного договору
позивачу було відкрито кредитну лінію
для отримання коштів на поповнення
обігових коштів для забезпечення
діяльності промислових потужностей,
які знаходяться у нього в оренді та
розташовані в місті Судак селище
Грушівка Автономної Республіки Крим по
виробництву виноматеріалів.

Пунктом 4.6 договору про надання
відкличної відновлювальної кредитної
лінії №26КЛ/01/35/ЮР від 23.10.14р. визначено,
що сторони звільняються від
відповідальності за часткове або повне
невиконання своїх зобов'язань за
договором у разі настання та дії
обставин, що знаходяться поза межами
контролю сторін, та які сторони не
могли передбачити або запобігти. До
таких обставин за договором належать:
військові дії, незалежно від факту
оголошення війни, повстання,
стихійного лиха і таке інше (далі по
тексту - форс мажор), але не обмежуються
ними. Період звільнення від
відповідальності починається з
моменту оголошення не виконуючою
стороною форс-мажору і закінчується чи
закінчився б, якщо не виконуюча сторона
вжила б заходів, які вона і справді
могла вжити для виходу з форс-мажору,
форс-мажор автоматично продовжує
термін виконання зобов'язань на весь
період його дії та ліквідації
наслідків. Про настання форс-мажорних
обставин сторони мають інформувати
письмово одна одну невідкладно. Якщо ці
обставини триватимуть більш ніж 6
місяців, то кожна із сторін матиме
право відмовитися від подальшого
виконання зобов'язань за договором, і в
такому разі жодна із сторін не матиме
права на відшкодування іншою стороною
можливих збитків.

Як стверджує позивач, у зв'язку з
окупацією території Автономної
Республіки Крим Російською Федерацією,
окупаційна влада вимагає
перереєстрації підприємства та
отримання інших дозвільних документів
від російської влади, що унеможливлює
здійснення позивачем господарської
діяльності направленої на випуск
винної продукції, яка є основним видом
господарської діяльності та джерелом
надходження коштів, з яких
сплачувались відсотки по кредиту, а
тому ці обставини, на думку позивача, є
форс-мажорними, які не можна було
передбачити при укладанні кредитного
договору.

У зв'язку з викладеними обставинами,
позивач звернувся до відповідача
листом вих.№25/03 від 25.03.14р. (а.с.12) з
проханням не нараховувати проценти,
штраф та пеню, з причини настання
форс-мажорних обставин.

Відповідачем в свою чергу здійснено
нараховування штрафних санкцій,
передбачених договором про надання
відкличної відновлювальної кредитної
лінії №26КЛ/01/35/ЮР від 23.10.14р. та
розпочато процедуру реалізації
заставного майна, про що свідчить
вимога про звільнення заставленого
майна направлена позивачу (№759/07 від
28.07.14р. - а.с.11).

Вказане стало причиною звернення ТОВ
"Агропромислове об'єднання "СТАРИЙ
КРИМ" до суду з позовом про звільнення
від відповідальності за кредитним
договором.

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти

Відповідно до п. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ст.525 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили.

Як встановлено ст..217 Господарського
кодексу України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів.

Так, в постанові Верховного Суду
України від 19 січня 2010 року зазначено,
що єдиним належним документом, який
підтверджує виникнення форс-мажору, є
висновок Торгово-промислової палати
України.

Натомість, судом першої інстанції
положення вказаної постанови щодо
належності висновку ТПП як доказу
засвідчення обставин форс-мажору
проігноровано та самостійно надано
оцінку обставинам, що сталися в
господарській діяльності позивача в
березні 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 14 ЗУ «Про
торгово-промислові палати України» від
02.12.1997р. №671/97-ВР передбачено, що
Торгово-промислова палата України,
зокрема, засвідчує форс-мажорні
обставини (обставини непереборної
сили), а також торговельні та портові
звичаї, прийняті в Україні, за
зверненнями суб'єктів господарської
діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1,
торгово-промислова палата України та
уповноважені нею регіональні
торгово-промислові палати засвідчують
форс-мажорні обставини (обставини
непереборної сили) та видають
сертифікат про такі обставини протягом
семи днів з дня звернення суб'єкта
господарської діяльності за
собівартістю. Сертифікат про
форс-мажорні обставини (обставини
непереборної сили) для суб'єктів малого
підприємництва видається безкоштовно.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1, форс-мажорними
обставинами (обставинами непереборної
сили) є надзвичайні та невідворотні
обставини, що об'єктивно
унеможливлюють виконання зобов'язань,
передбачених умовами договору
(контракту, угоди тощо), обов'язків
згідно із законодавчими та іншими
нормативними актами, а саме: загроза
війни, збройний конфлікт або серйозна
погроза такого конфлікту, включаючи
але не обмежуючись ворожими атаками,
блокадами, військовим ембарго, дії
іноземного ворога, загальна військова
мобілізація, військові дії, оголошена
та неоголошена війна, дії суспільного
ворога, збурення, акти тероризму,
диверсії, піратства, безлади,
вторгнення, блокада, революція,
заколот, повстання, масові заворушення,
введення комендантської години,
експропріація, примусове вилучення,
захоплення підприємств, реквізиція,
громадська демонстрація, блокада,
страйк, аварія, протиправні дії третіх
осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в
роботі транспорту,регламентовані
умовами відповідних рішень та актами
державних органів влади, закриття
морських проток, ембарго, заборона
(обмеження) експорту/імпорту тощо, а
також викликані винятковими погодними
умовами і стихійним лихом, а саме:
епідемія, сильний шторм, циклон, ураган,
торнадо, буревій, повінь, нагромадження
снігу, ожеледь, град, заморозки,
замерзання моря, проток, портів,
перевалів, землетрус, блискавка,
пожежа, посуха, просідання і зсув
ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Дана редакція Закону діє з 02.09.2014 року,
тобто набула чинності більш ніж за
місяць до винесення оскаржуваного
рішення суду, та прийнята з метою для
регулювання та визначення
форс-мажорних обставин в зв'язку з
подіями на території України.

До матеріалів справи долучено лист
віце-президента торгово-промислової
палати України за вих.№3304/05-5.4 від
24.09.14р., в якому вказано, що згідно з
законодавством України,
Торгово-промислова палата України
засвідчує обставини форс-мажору,
виключно відповідно до норм
законодавства, де прямо визначено
Торгово-промислову палату України, як
уповноважений орган (а.с.45).

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про забезпечення
прав і свобод громадян та правовий
режим на тимчасово окупованій
території України» сухопутна
територія Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя є тимчасово
окупованою територією України.

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону
визначено, що тимчасово окупована
територія України єневід'ємною
частиною території України, на яку
поширюється дія Конституції та законів
України.

Вказаний Закон набрав чинності 15.04.14р.

Відповідно до п. 4.6. Кредитного
договору передбачено, що період
звільнення від відповідальності
починається з моменту оголошення не
виконуючою стороною форс-мажору і
закінчується чи закінчився б, якщо не
виконуюча сторона вжила заходів, які
вона і справді могла вжити для виходу з
форс-мажору.

Офіційно окупація АР Крим підтверджена
Україною 15.04.2014 року, тобто з дати
набрання чинності ЗУ «Про забезпечення
прав і свобод громадян та правовий
режим на тимчасово окупованій
території України», але порушення
позивачем кредитного договору
відбулися значно раніше, про що
свідчить лист позивача вих..№25/03 від
25.03.14р. направлений до відповідача.

Однак позивач, для уникнення
відповідальності за порушеними
зобов'язаннями, не здійснив заходів та
не надав суду доказів вчинення певних
дій виходу з форс-мажорних обставин.

Виходячи з аналізу статті 263 ЦК України,
статті 218 ГК України та умов кредитного
договору, звільнення сторони від
відповідальності у разі настання
обставин непереборної сили
(форс-мажору) відбувається за умови
якщо дані обставини безпосередньо
вплинули на своєчасне виконання
договірних зобов'язань.

Разом з тим, при вирішенні питання щодо
впливу обставин непереборної сили має
бути підтверджено не факт настання
таких обставин, а саме їхня здатність
впливати на реальну можливість
виконання зобов'язання.

Посилання позивача на ЗУ «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України» не свідчить про
наявність підстав для звільнення
позивача від відповідальності за
кредитним договором, а визначення
сухопутної території АР Крим та міста
Севастополя, внутрішніх вод України
цих територій тимчасово окупованими,
що нібито має наслідком неможливість
використовувати позивачем орендованих
потужностей, не є обставинами
непереборної сили (форс-мажору).

Можливі збитки позивача внаслідок
ситуацією, що склалась в АР Крим, не
мають ознаки надзвичайності чи
невідворотності для виконання
обов'язку по кредитному договору.

В даному випадку відсутність у
позивача необхідних коштів (що
обумовлюється з боку позивача
неможливістю повернути грошові кошти у
зв'язку із ситуацією, що склалась в АР
Крим) означає те, що вступаючи у
договірні відносини, юридична особа
несе відповідні комерційні ризики
пов'язані із своєю господарською
діяльністю.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на наявність у позивача
дебіторської заборгованості (перелік
основних дебіторів долучено до
матеріалів справи) та на можливість
виконати зобов'язання за кредитною
угодою за рахунок заставленого майна.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що прийнята рішення
господарського суду підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
публічного акціонерного товариства
"Фортуна-Банк"- задоволенню.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Фортуна-Банк"
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 16.10.2014
року у справі №904/6463/14 скасувати.

У задоволені позову відмовити.

Стягнути товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислове
об'єднання "СТАРИЙ КРИМ", на користь
публічного акціонерного товариства
"Фортуна-Банк" судовий збір у розмірі
1827, 00 грн., в тому числі за розгляд
апеляційної скарги.

Доручити господарському суду
Дніпропетровської області видати
наказ.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 10.12.2014
року.

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
М.О. Дармін

Суддя
О.В. Березкіна