номер провадження справи 19/104/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014
Справа № 908/3602/14

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (70417, АДРЕСА_2)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2
(юридична адреса: 72431, АДРЕСА_3, поштова
адреса: 72318, АДРЕСА_1)

про стягнення 71322,71 грн. та розірвання
Договору оренди

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 - представник за
довіреністю № 1965 від 14.10.14.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької
області 25.09.14. звернулась Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною
заявою до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 про:

- стягнення 71322,71 грн. заборгованості за
Договором оренди приміщення від 01.09.13.,
з яких: 34928,86 грн. - суми основного боргу,
2174,15 грн. - пені, 34219,70 грн. - штрафу; 3000,00
грн. - витрат за послуги адвоката;

- розірвання Договору № б/н оренди
приміщення від 01.09.13., укладеного між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов Договору
та вимог чинного законодавства України
не виконав свої зобов'язання перед
позивачем по сплаті орендних платежів,
внаслідок чого позивач просить суд
стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 суму основного боргу в розмірі
34928,86 грн., 2174,15 грн. - пені, 34219,70 грн. -
штрафу та розірвати Договір оренди
приміщення від 01.09.13.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 26.09.14. порушено
провадження у справі № 908/3602/14, справі
присвоєно номер провадження 19/104/14,
судове засідання призначено на 14.10.14. о
11-30.

Представник позивача в судовому
засіданні 14.10.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 14.10.14. не з'явився, письмового
відзиву на позов не надав, але від нього
через канцелярію Господарського суду
13.10.14. надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, в зв'язку
з неможливістю бути присутнім в
судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 14.10.14. на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
розгляд справи відкладено на 20.11.14. о
10-00.

Від позивача 20.11.14. надійшли письмові
додаткові пояснення, відповідно до
яких наведений розрахунок суми
основного боргу та вбачається, що сума
боргу в розмірі 34928,86 грн. виникла за
період з 01.04.14. по 31.08.14.

Представник позивача в судовому
засіданні 20.11.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 20.11.14. повторно не з'явився,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, письмового відзиву на позов
не подав, про час та місце проведення
судового засідання був попереджений
належним чином.

Пунктами 3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.11.
зазначено, що в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відповідач є належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи і його неявка не
перешкоджає вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 908/3602/14.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

01.09.13. між Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (далі - Орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі -
Орендар) укладено Договір оренди
приміщення (далі - Договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 Договору оренди
зазначено, що Орендодавець передав
Орендарю за плату на певний строк на
умовах цього Договору у користування
нежитлове приміщення загальною площею
58,2 кв.м, що знаходиться на 1 поверсі
будівлі за адресою: АДРЕСА_4.

Приміщення є власністю Орендодавця на
підставі Договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 16.10.03.
Вартість приміщення з урахуванням її
індексації складає 800000,00 грн. (п. 1.2
Договору оренди).

Пунктом 1.3 Договору оренди визначено,
що передача приміщення Орендодавцем
Орендарю повинна бути здійснена в
строк, що не перевищує 3 (трьох)
календарних днів з моменту підписання
цього Договору. Факт передачі
приміщення оформляється двостороннім
актом прийому-передачі. В момент
підписання зазначеного акта
Орендодавець передає Орендарю ключі
від приміщення.

Як вбачається з двосторонньо
підписаного сторонами акту
прийому-передачі приміщення до
Договору оренди від 01.09.13., належним
чином завірена копія якого міститься в
матеріалах справи, відповідачу було
передано в орендне користування
нежитлове приміщення, загальною площею
58,2 кв.м, що знаходиться на 1 поверсі
будівлі за адресою: АДРЕСА_4.

Відповідно до п. 3 акту прийому-передачі
від 01.09.13. сторонами узгоджено, що
дійсний акт є підставою для
перерахування орендної плати за
користування приміщенням, відповідно
до Договору.

Згідно з приписами п. 2.1 Договору оренди
передбачено, що за користування
приміщенням починаючи з третього
місяця оренди встановлюється
щомісячна плата в розмірі 5250,00 грн., що
на дату підписання цього Договору,
згідно з офіційним курсом
Національного Банку України
еквівалентно 656,82 доларів США 25 центів
США. На момент підписання цього
Договору офіційний курс долара США,
встановлений Національним банком
України, становить 7 грн. 993 коп. Орендна
плата за перші два місяці оренди
складає 4000,00 грн.

Пунктом 2.2 Договору оренди передбачено,
що розмір орендної плати автоматично
пропорційно збільшується в разі
збільшення Національним банком
України вартості долару США по
відношенню до вартості, встановленої
цим Договором, більше ніж на 5 %,
починаючи з курсу, який вище 9 грн. Для
цілей цього Договору сторони погодили
вартість долару США - 7 грн. 993 коп. за 1
долар США. Для виплати орендної плати з
урахуванням цього пункту Договору не
потрібно укладати будь-яких додаткових
право чинів (угод) або повідомлень
Орендодавця. Збільшення орендної
плати, яке передбачено цим пунктом,
відбувається не частіше 1 разу на
місяць за підсумками місяця.
Відповідальність за розрахунок
орендної плати, згідно з цим пунктом
Договору несе Орендар.

Орендна плата перераховується
Орендарем Орендодавцю не пізніше
дванадцятого числа поточного місяця, в
якому приміщення знаходилось в оренді.
Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати, визначеної п. 2.1 цього Договору,
на індекс інфляції.

Орендодавець та Орендар погодились, що
індекс інфляції рівняється 1 (одниці).

Позивач посилається на те, що
відповідач належним чином не виконав
зобов'язання з оплати орендної плати
починаючи з листопада 2013 р. по серпень
2014 р., сплативши лише грошові кошти в
розмірі 30750,00 грн., що підтверджується
банківською випискою з рахунку
позивача, належним чином завірена
копія якої міститься в матеріалах
справи.

Відповідно до п. 5.6 Договору оренди,
Орендодавець має право достроково, в
односторонньому порядку, без
попереднього погодження з Орендарем та
відшкодування збитків Орендарю,
розірвати Договір у випадку: орендар
користується приміщенням всупереч
Договору або призначення, несплати
орендної плати більше 2 місяців з дня
закінчення строку платежу, передачі
приміщення в суборенду або безоплатне
користування третім особам без
попередньої письмової згоди
Орендодавця.

У випадку дострокового розірвання
Договору Орендодавцем, він повинен
письмово повідомити про це Орендаря.
Протягом 60 календарних днів з моменту
відправлення такого повідомлення
Орендар повинен залишити приміщення та
передати його Орендодавцю на підставі
відповідного акту приймання-передачі.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на адресу відповідача було
надіслано лист-повідомлення від 20.05.14.
про розірвання Договору, в зв'язку з
несплатою орендної плати більше 2-х
місяців з дня закінчення строку
платежу.

Судом встановлено, що матеріали справи
не містять відповіді Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 на вказаний
вище лист-повідомлення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що відповідач за
період з листопада 2013 р. по серпень 2014 р.
вартість орендних платежів своєчасно
та в повному обсязі не сплатив, чим
порушив умови Договору та вимоги
чинного законодавства України, в
зв'язку з чим заборгованість
відповідача перед позивачем станом на
день звернення до суду з даним позовом
склала 34928,86 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу
України, орендна плата - це фіксований
платіж, який орендар сплачує
орендодавцю незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності.

За таких обставин, оскільки однією із
кваліфікуючих ознак договору найму є
його оплатний характер, за
користування найманим майном з наймача
обов'язково стягується орендна плата.

З приписів п. 3.1.4 Договору оренди
вбачається, що Орендар зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Відповідно до умов ст. 762 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму... Плата
за користування майном може вноситься
за вибором сторін у грошовій або
натуральній формі... Плата за
користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором ...

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, свої
зобов'язання за Договором оренди
позивачем виконано в повному обсязі, а
саме, відповідачу було передано в
орендне користування нежитлове
приміщення, що підтверджується актом
прийому-передачі від 01.09.13. до Договору
оренди, належним чином завірена копія
якого міститься у матеріалах справи.

Як зазначалось вище, пунктом п. 2.1
Договору оренди передбачено, що за
користування приміщенням починаючи з
третього місяця оренди встановлюється
щомісячна плата в розмірі 5250,00 грн., що
на дату підписання цього Договору ,
згідноз офіційним курсом
Національного Банку України
еквівалентно 656,82 доларів США 25 центів
США. На момент підписання цього
Договору, офіційний курс долара США,
встановлений Національним банком
України, становить 7 грн. 993 коп. Орендна
плата за перші два місяці оренди
складає 4000,00 грн.

Пунктом 2.2 Договору оренди передбачено,
що розмір орендної плати автоматично
пропорційно збільшується в разі
збільшення Національним банком
України вартості долару США по
відношенню до вартості, встановленої
цим Договором, більше ніж на 5 %,
починаючи з курсу, який вище 9 грн. Для
цілей цього Договору сторони погодили
вартість долару США як 7 грн. 993 коп. за 1
долар США. Для виплати орендної плати з
урахуванням цього пункту Договору не
потрібно укладати будь-яких додаткових
право чинів (угод) або повідомлень
Орендодавця. Збільшення орендної
плати, яке передбачено цим пунктом,
відбувається не частіше 1 разу на
місяць за підсумками місяця.
Відповідальність за розрахунок
орендної плати, згідно з цим пунктом
Договору несе Орендар.

Орендна плата перераховується
Орендарем Орендодавцю не пізніше
дванадцятого числа поточного місяця, в
якому приміщення знаходилось в оренді.
Розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування розміру місячної орендної
плати, визначеної п. 2.1 цього Договору,
на індекс інфляції.

Орендодавець та Орендар погодились, що
індекс інфляції рівняється 1 (одиниці).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач свої
зобов'язання за Договором виконав у
повному обсязі.

Відповідач, в свою чергу, у період з
листопада 2013 р. по серпень 2014 р. у
повному обсязі та своєчасно не
виконував свої зобов'язання за
Договором оренди в частині внесення
орендних платежів.

Як вбачається з банківської виписки з
рахунку позивача, належним чином
завірена копія якої міститься в
матеріалах справи, відповідач за
вказаний вище період сплатив орендних
платежів на суму лише 30750,00 грн., в
зв'язку з чим у Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 виникла
заборгованість перед Орендодавцем в
розмірі 34928,86 грн.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості
по орендній платі, про яку заявлено в
позовній заяві, відповідачем до
матеріалів справи не надано.

Таким чином, судом встановлено, що
заборгованість Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за неналежне
виконання умов Договору оренди в
частині внесення орендних платежів за
період з листопада 2013 р. по серпень 2014 р.
становить 34928,86 грн.

За таких обставин, позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 в частині
стягнення 34928,86 грн. основного боргу є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню.

Також позивач на підставі п. 6.2 Договору
просить суд стягнути з відповідача
2174,15 грн. - пені та 34219,70 грн. - штрафу.

Пунктом 6.2 Договору сторони
передбачили, що в разі прострочення
виплати орендної плати орендар
виплачує орендодавцю неустойку у
вигляді пені в розмірі 0,5 % від
простроченої суми за кожний день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки національного банку
України, діючої на день прострочення,
за кожний день прострочення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, з відповідача на користь
позивача підлягає стягненню 2174,15 грн. -
пені (за обґрунтованим розрахунком
позивача).

Що стосується вимоги позивача про
стягнення 34219,70 грн. - штрафу, суд
встановив наступне:

Частиною 2 п. 6.2 Договору передбачено, що
у випадку прострочення виплати
орендної плати більше ніж 2 місяці,
також сплачується неустойка у вигляді
штрафу у розмірі місячної орендної
плати. В цьому випадку неустойка
сплачується і у вигляді пені, і у
вигляді штрафу.

Пунктом 2.1 Договору сторонами було
узгоджено, що орендна плата складає
5250,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та те, що
прострочення орендних платежів з боку
відповідача почалось за листопад 2013 р.,
а в даному місяці орендна плата
складала 5250,00 грн., суд вважає за
доцільне задовольнити вимогу позивача
про стягнення штрафу саме в частині
5250,00 грн.

Також, в зв'язку з неналежним
виконанням умов Договору оренди,
Орендодавець просить суд розірвати
Договір оренди приміщення від 01.09.13.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України зазначено, що договір
може бути розірвано за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно з п. 5.6 Договору оренди
передбачено, що Орендодавець має право
достроково, в односторонньому порядку,
без попереднього погодження з
Орендарем та відшкодування збитків
Орендарю, розірвати Договір у випадку:
орендар користується приміщенням
всупереч Договору або призначення,
несплати орендної плати більше 2
місяців з дня закінчення строку
платежу, передачі приміщення в
суборенду або безоплатне користування
третім особам без попередньої
письмової згоди Орендодавця.

Тобто, правовою підставою для
розірвання Договору оренди в судовому
порядку є встановлення факту порушення
стороною своїх зобов'язань за
Договором, обов'язкове дотримання яких
вимагається Договором або законом.

Як встановлено судом, за період з
листопада 2013 р. по серпень 2014 р.
заборгованість відповідача перед
позивачем за неналежне виконання умов
Договору оренди в частині сплати
орендних платежів склала 34928,86 грн. та
погашена не була.

Відповідно до ч. 2 ст. 188 Господарського
кодексу України встановлено, що
сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на адресу відповідача було
надіслано лист-повідомлення від 20.05.14. з
повідомленням про розірвання Договору.

Відповідачем не доведено будь-якими
доказами відсутність його вини у
порушенні взятого на себе договірного
зобов'язання та вжиття всіх залежних
від нього заходів щодо належного
виконання умов Договору оренди.

За таких обставин, судом встановлено,
що в даному випадку існує підстава для
розірвання Договору оренди, що
передбачено нормами ч. 2 ст. 651
Цивільного кодексу України.

В силу вимог ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
із сторін повинна довести належними та
допустимими доказами ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідач обґрунтованих заперечень
суду не навів, доказів, які б
спростовували наведені позивачем
обставини, не надав.

За таких обставин, суд визнає неналежне
виконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо сплати наданих
позивачем послуг істотним порушенням
умов Договору оренди приміщення від
01.09.13., що є підставою для його
розірвання.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в частині розірвання Договору
оренди приміщення від 01.09.13., підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача витрат на юридичні
послуги адвоката в розмірі 3000,00 грн.,
суд встановив наступне:

Згідно ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №
7 від 21.02.13. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
зазначено, що витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів, у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом ч. 3 ст. 48 та ч. 5 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, у їх сукупності можливе
покладення на сторони у справі, як
судових витрат, тільки тих сум, які були
сплачені стороною за отримання послуг
саме адвоката (у розумінні п. 1 ст. 1 та ч.
1 ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність»), а не
будь-якої особи, яка надавала правову
допомогу стороні у справі.

З матеріалів справи вбачається, що в
якості доказу оплати позивачем витрат
на послуги адвоката у даній справі на
суму 3000,00 грн., позивачем надано:
квитанцію № 04/09-к-1 від 28.08.14. на суму 3000,00
грн., Договір № 04/09-к про надання
юридичних послуг від 28.08.14., укладений
між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
та ОСОБА_3, свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльностю №
НОМЕР_3 від 10.10.01.

Вказані вище документальні докази
підтверджують факт сплати позивачем
3000,00 грн. адвокату ОСОБА_3 за послуги,
надані адвокатом у даній справі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
на відповідача покладаються витрати,
сплачені позивачем на оплату послуг
адвоката пропорційно розміру
задоволених позовних вимог - в сумі 1781,47
грн.

За таких обставин, враховуючи
вищевикладене, суд дійшов висновку, що
позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (юридична
адреса: 72431, АДРЕСА_3, поштова адреса: 72318,
АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (70417,
АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_2) 34928 (тридцять
чотири тисячі дев'ятсот двадцять вісім)
грн. 86 коп. - боргу з орендних платежів,
5250 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят) грн. 00
коп. - штрафу, 2174 (дві тисячі сто
сімдесят чотири) грн. 15 коп. - пені, 2302
(дві тисячі триста дві) грн. 91 коп. -
судового збору, 1781 (одну тисячу сімсот
вісімдесят одну) грн. 47 коп. - витрати на
послуги адвоката.

3. Розірвати Договір оренди
приміщення від 01.09.13., укладений між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

4. В іншій частині позову -
відмовити.

5. Після вступу рішення в законну
силу видати накази.

6. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 26.11.14.

Суддя
І.В. Давиденко