ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р.Справа № 916/3319/14
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів Савицького Я.Ф., Журавльова О.О.

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

(склад судової колегії сформовано
відповідно до розпорядження № 2801 від
12.11.2014 року)

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 03.12.2014 року:

від позивача: Яворський С.М., за
довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"

на рішення господарського суду
Одеської області від 07.10.2014 року

по справі № 916/3319/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"

до відповідача: Товариства з
додатковою відповідальністю
„Інтерхім"

про розірвання договору поставки

В судовому засіданні 03.12.2014 року згідно
ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
(далі - позивач, ТОВ „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
) звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Товариства з додатковою
відповідальністю „Інтерхім" (далі -
відповідач, ТзДВ „Інтерхім") про
розірвання договору поставки від 02.07.2011
року № 04-2011/1, укладеного між позивачем
та відповідачем.

Позовні вимоги обґрунтовані
положеннями частин 3, 4 ст. 188 ГК України,
ч. 2 ст. 11 ЦК України та умотивовані
відсутністю наміру у сторін щодо
виконання зобов'язань за договором
поставки від 02.07.2011 року № 04-2011/1 та
відсутністю поставок і платежів за цим
договором.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 07.10.2014 року по справі №
916/3319/14 (суддя Погребна К.Ф.) в позові
відмовлено з підстави недоведеності
заявлених позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ
„АВС ЛОГІСТІК ПАРК" звернулося до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
вказує, що оскаржуване рішення
ухвалено судом з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що:- позов не
ґрунтується на підставах, передбачених
ч. 2 ст. 652 ЦК України, тому посилання
суду на вказану норму є неправильним; -
судом не надано оцінки тій обставині,
що визначений в договорі поставки №
04-2011/1 від 02.07.2011 року строк договору не
відповідає юридичному терміну,
наведеному в ч. 1 ст. 631 ЦК України; -
судом не враховано, що відносно
позивача порушено провадження у справі
про банкрутство, подальше виконання
договору поставки № 04-2011/1 від 02.07.2011
року зі сторони відповідача є
абсурдним, а зі сторони позивача -
неможливим.

З викладених підстав скаржник просить
рішення суду від 07.10.2014 року скасувати,
прийняти нове рішення про задоволення
позову.

У засіданні суду апеляційної інстанції
представник позивача доводи
апеляційної скарги підтримав;
уповноважений представник ТзДВ
„Інтерхім" в засідання суду не
з'явився, про час, дату та місце
розгляду апеляційної скарги
повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, надавши оцінку всім обставинам
справи, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення
представника позивача , колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору по даній справі є
розірвання в односторонньому порядку
договору поставки № 04-2011/1 від 02.07.2011
року, укладеного між Товариством з
додатковою відповідальністю
„Інтерхім" (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
(покупець), згідно з яким постачальник
продає, а покупець купує лікарські
засоби в асортименті, кількості та за
цінами, що вказані в додатку № 1.

Згідно п. 9.3 вказаного договору він може
бути розірваний за ініціативою
продавця в односторонньому порядку у
випадку неналежного виконання
покупцем зобов'язань з оплати
поставленого товару та/або
безпідставної відмови прийняти товар.

Листом від 03.03.2014 року № 03/03 позивач
запропонував відповідачу, окрім
іншого, розірвати договір поставки №
04-2011/1 від 02.07.2011 року, посилаючись на
відсутність заборгованості за цим
договором, а також намірів сторін щодо
виконання договору.

Як вказує позивач, не отримавши
відповіді у встановлений ч. 3 ст. 188 ГК
України строк, він був змушений
звернутися до суду з відповідним
позовом про розірвання договору.

Згідно ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Як вже вказувалось, право
одностороннього розірвання договору
передбачено п. 9.3 договору поставки №
04-2011/1 від 02.07.2011 року, однак таке право
надано продавцю - ТзДВ „Інтерхім" за
наявності обумовлених цим пунктом умов
- неналежне виконання покупцем
зобов'язань з оплати поставленого
товару та/або безпідставної відмови
прийняти товар.

Законом, а саме статтею 651 ЦК України,
передбачено підстави для зміни або
розірвання договору.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Згідно частин 1, 2 ст. 652 ЦК України у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах. Якщо сторони не досягли згоди
щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: 1) в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; 3) виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Колегія суддів зауважує, що наведені
позивачем підстави для розірвання
договору поставки № 04-2011/1 від 02.07.2011
року - відсутність намірів позивача
щодо подальшого виконання зобов'язань
за вказаним договором та відсутність
поставок і платежів не можуть бути
підставами для розірвання договору за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін.

Щодо доводу скаржника про неправомірне
застосування місцевим господарським
судом положень ст. ст. 651, 652 ЦК України,
оскільки позов ТОВ „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
не ґрунтується на вказаних нормах, то
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 року № 6 „Про судове рішення"
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: - чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; - чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; - яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору. З
огляду на вимоги частини першої статті
4 ГПК господарський суд у прийнятті
судового рішення керується (та
відповідно зазначає у ньому) не лише
тими законодавчими та/або
нормативно-правовими актами, що на них
посилалися сторони та інші учасники
процесу, а й тими, на які вони не
посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Місцевий господарський суд правильно
встановив фактичні обставини по
справі, надав належну правову
кваліфікацію відносин сторін і
застосував положення ст. ст. 651, 652 ЦК
України, які підлягають застосуванню
для вирішення спору.

Посилання скаржника на
невідповідність умов п. 9.1 договору
поставки вимогам до юридичного терміну
„строк договору", встановленим ч. 1 ст.
631 ЦК України, не заслуговує на увагу
враховуючи предмет спору по даній
справі.

Колегією суддів відхилено клопотання
представника ТОВ „АВС ЛОГІСТІК ПАРК"
про витребування доказів, оскільки
перелічені в клопотанні документи не
можуть вплинути на висновки як суду
першої інстанції, так і суду
апеляційної інстанції.

На підставі вищевказаного, керуючись
ст. ст. 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 07.10.2014 року по справі №
916/3319/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст складено та підписано
08.12.2014 року.

Головуючий суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
О.О. Журавльов