ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р.
Справа № 911/4685/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Рябцевої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м. Київ

до Ставищенського
житлово-комунального підприємства,
Київська обл., Ставищенський р-н, смт.
Ставище

про стягнення 8826,69 грн.

за участю представників:

від позивача: Єфременко О.О. (дов. № 14-88
від 18.04.2014 р.);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовною заявою до
Ставищенського житлово-комунального
підприємства (далі - відповідач) про
стягнення 8826,69 грн., з яких 6444,07 грн.
пені, 1031,64 грн. інфляційних втрат та 1350,98
грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору № 13/2832-БО-17
від 28.12.2012 р. купівлі-продажу природного
газу в частині своєчасної оплати
отриманого природного газу. В зв'язку з
простроченням оплати відповідачем
отриманого в січні-квітні та
жовтні-грудні 2013 р. природного газу
позивачем на підставі п. 7.2. договору
нараховано відповідачу 6444,07 грн. пені
та на підставі ст. 625 ЦК України - 1031,64
грн. інфляційних втрат та 1350,98 грн. 3%
річних.

04.12.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшла заява про застосування
строків позовної давності, в якій
відповідач просить суд застосувати
строки позовної давності до
нарахованих в позовній заяві пені,
індексу інфляції та 3% річних.

В судовому засіданні 18.11.2014 р. було
оголошено перерву 04.12.2014 р.

Представник позивача в судових
засіданнях 18.11.2014 р. та 04.12.2014 р. позовні
вимоги підтримав з підстав, викладених
в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні 18.11.2014 р. заперечував проти
позовних вимог, а в судове засідання
04.12.2014 р. не з'явився, хоча про час і
місце судового засідання відповідач
був повідомлений належним чином, що
підтверджується підписом представника
відповідача на бланку про перерву від
18.11.2014 р. Відповідач відзив на позов до
суду не надіслав, про причини неявки
суд не повідомив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України в разі
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 р. між публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
(продавець) та Ставищенським
житлово-комунальним підприємством
(покупець) було укладено договір №
13/2832-БО-17 купівлі-продажу природного
газу (договір), відповідно до п. 1.1. якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, а покупець зобов'язується прийняти
та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що
продається за договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Згідно з п. 2.1. договору продавець
передає покупцеві з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.
газ обсягом до 411,8 тис.куб.м., у тому
числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.):
І кв. - 224,6 (січень - 83,2, лютий - 83,2,
березень - 58,2); ІІ кв. - 16,6 (квітень - 16,6); ІV
кв. - 170,6 (жовтень - 25,0, листопад - 62,4,
грудень - 83,2).

Обсяги газу, що планується передати за
договором, можуть змінюватись
сторонами протягом місяця продажу в
установленому порядку. Допускається
відхилення місячного обсягу
переданого газу в розмірі ± 5%
(плюс/мінус п'ять відсотків) від
узгодженого сторонами згідно з п. 2.1.
договору планового обсягу продажу газу
без коригування планового обсягу
(підпункти 2.1.1., 2.1.2. пункту 2.1. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що
продавець передає покупцю газ у
пунктах приймання-передачі газу на
вхідній запірній/відключаючій
арматурі покупця. Право власності на
газ переходить від продавця до покупця
в пунктах приймання-передачі.

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу (п. 3.3.
договору).

Відповідно до п. 3.4. договору акти є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Згідно з п. 5.1. договору ціна (граничний
рівень ціни) на газ та послуги з його
транспортування установлюється НКРЕ.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що
всього до оплати за 1000 куб.м. природного
газу з ПДВ - 4661,74 грн.

У разі зміни НКРЕ ціни на газ та/або
тарифів на його транспортування,
розподіл і постачання, вони є
обов'язковими для сторін за договором з
моменту введення їх в дію (п. 5.3.
договору).

19.08.2013 р. сторонами підписано додаткову
угоду № 1 до договору купівлі-продажу
природного газу № 13/2832-БО-17 від 28.12.2012 р.,
відповідно до якої вирішено з 01.07.2013 р.
викласти пункти 5.2. і. 5.5. статті 5 «Ціна
газу» в новій редакції.

Згідно з п. 5.2. договору в редакції
додаткової угоди № 1 від 19.08.2013 р. до
оплати за 1000 куб.м. природного газу з
ПДВ - 4588,54 грн.

Відповідно до п. 5.5. договору в редакції
додаткової угоди № 1 від 19.08.2013 р.
загальна сума вартості природного газу
за договором складається із сум
вартості місячних поставок газу.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Згідно з п. 6.3. договору за наявності
заборгованості у покупця за договором
продавець має право зарахувати кошти,
що надійшли від покупця, як погашення
заборгованості за газ, поставлений в
минулі періоди по договору, в порядку
календарної черговості виникнення
заборгованості.

На виконання умов договору в
січні-квітні та жовтні-грудні 2013 р.
позивач передав, а відповідач прийняв
363,269 тис. куб. м. природного газу на
загальну суму 1684263,58 грн., що
підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
31.01.2013 р. за січень 2013 р. на суму 366477,72
грн., від 28.02.2013 р. за лютий 2013 р. на суму
305828,52 грн., від 31.03.2013 р. за березень 2013 р.
на суму 327962,44 грн., від 30.04.2013 р. за
квітень 2013 р. на суму 107257,21 грн., від
31.10.2013 р. за жовтень 2013 р. на суму 97891,83
грн., від 30.11.2013 р. за листопад 2013 р. на
суму 185477,80 грн. та від 31.12.2013 р. за
грудень 2013 р. на суму 293368,06 грн.

Відповідач за отриманий природний газ
у сумі 1684263,58 грн. розрахувався
повністю, проте з порушенням
встановленого п. 6.1. договору строку, що
підтверджується довідкою позивача про
операції по підприємству
«Ставищенське ЖКП» з 01.01.2013 р. по 31.07.2014
р.

Враховуючи викладене, позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача 6444,07 грн. пені за
прострочення оплати отриманого в
січні-квітні та жовтні-грудні 2013 р.
природного газу, нарахованої за
загальний період з 14.02.2013 р. по 11.02.2014 р.
на прострочену заборгованість
відповідача по кожному акту
приймання-передачі природного газу з
урахуванням здійснених відповідачем
проплат.

Згідно з п. 7.2. договору у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1.
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Відповідно до п. 1.9. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №
14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» день фактичної
сплати суми заборгованості не
включається в період прострочення, а
тому позивачем невірно нараховано пеню
по 28.02.2013 р. включно на прострочену
заборгованість за січень 2013 р., по 03.04.2013
р. включно на прострочену
заборгованість за лютий 2013 р., по 08.05.2013
р. включно на прострочену
заборгованість за березень 2013 р., по
16.07.2013 р. включно на прострочену
заборгованість за квітень 2013 р., по
02.12.2013 р. включно на прострочену
заборгованість за жовтень 2013 р., по
26.12.2013 р. включно на прострочену
заборгованість за листопад 2013 р. та по
11.02.2014 р. на прострочену заборгованість
за грудень 2013 р., оскільки
заборгованість за природний газ,
поставлений у вказані місяці, була
погашена відповідачем 28.02.2013 р., 03.04.2013
р., 08.05.2013 р., 16.07.2013 р., 02.12.2013 р., 26.12.2013 р. та
11.02.2014 р. відповідно, в зв'язку з чим
нарахування пені припинилось 27.02.2013 р.,
02.04.2013 р., 07.05.2013 р., 15.07.2013 р., 01.12.2013 р.,
25.12.2013 р. та 10.02.2014 р. Зазначене також
стосується визначення позивачем
періодів нарахувань пені на
заборгованості, що були погашені
відповідачем декількома платежами.

Таким чином, відповідно до вірного
розрахунку, здійсненого судом на
прострочену заборгованість
відповідача за січень-квітень та
жовтень-грудень 2013 р. з урахуванням
зазначених позивачем дат початку
періодів прострочення по встановлені
судом вірні дати закінчення періодів
прострочення та з урахуванням
часткових проплат, сума пені становить
6015,46 грн., які підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Позивачем також заявлено вимогу про
стягнення з відповідача 1031,64 грн.
інфляційних втрат та 1350,98 грн. 3% річних,
нарахованих на прострочену
заборгованість відповідача по кожному
платежу з урахуванням часткових
проплат.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 1031,64 грн. інфляційних
втрат, що нараховані за період
травень-липень 2013 р. на прострочену
заборгованість за квітень 2013 р., за
листопад 2013 р. на прострочену
заборгованість за жовтень 2013 р., за
грудень 2013 р. на прострочену
заборгованість за листопад 2013 р. та за
січень 2014 р. на прострочену
заборгованість за грудень 2013 р.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, позивачем
неправомірно нараховано інфляційні
втрати за періоди, прострочена
заборгованість відповідача в яких
існувала менше місяця, та за місяці, в
яких мали бути здійснені відповідні
платежі, а саме за травень та липень 2013
р. на прострочену заборгованість за
квітень 2013 р., за листопад 2013 р. на
прострочену заборгованість за жовтень
2013 р., за грудень 2013 р. на прострочену
заборгованість за листопад 2013 р. та за
січень 2014 р. на прострочену
заборгованість за грудень 2013 р.

Таким чином, відповідно до вірного
розрахунку, здійсненого судом за
червень 2013 р. на заборгованість
відповідача за квітень 2013 р. у сумі 15544,80
грн., інфляційні втрати становлять 0,00
грн., в зв'язку з чим позовна вимога про
стягнення з відповідача на користь
позивача 1031,64 грн. інфляційних втрат не
підлягає задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 1350,98 грн. 3% річних за
прострочення оплати отриманого в
січні-квітні та жовтні-грудні 2013 р.
природного газу, нарахованих за
загальний період з 14.02.2013 р. по 11.02.2014 р.
на прострочену заборгованість
відповідача по кожному акту
приймання-передачі природного газу з
урахуванням здійснених відповідачем
проплат.

Оскільки, як вже зазначалось, день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період прострочення,
то позивачем невірно нараховано 3%
річних по 28.02.2013 р. включно на
прострочену заборгованість за січень
2013 р., по 03.04.2013 р. включно на прострочену
заборгованість за лютий 2013 р., по 08.05.2013
р. включно на прострочену
заборгованість за березень 2013 р., по
16.07.2013 р. включно на прострочену
заборгованість за квітень 2013 р., по
02.12.2013 р. включно на прострочену
заборгованість за жовтень 2013 р., по
26.12.2013 р. включно на прострочену
заборгованість за листопад 2013 р. та по
11.02.2014 р. на прострочену заборгованість
за грудень 2013 р. Зазначене також
стосується визначення позивачем
періодів нарахувань 3% річних на
заборгованості, що були погашені
відповідачем декількома платежами.

Таким чином, відповідно до вірного
розрахунку, здійсненого судом на
прострочену заборгованість
відповідача за січень-квітень та
жовтень-грудень 2013 р. з урахуванням
зазначених позивачем дат початку
періодів прострочення по встановлені
судом вірні дати закінчення періодів
прострочення та з урахуванням
часткових проплат, сума 3% річних
становить 1261,75 грн., які підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Посилання відповідача в обґрунтування
заперечень проти позову на сплив
строку позовної давності щодо вимог
про стягнення пені, інфляційних втрат
та 3% річних не приймаються судом до
уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно з статтею 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 258 ЦК України
передбачено, що для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Як вбачається з п. 9.3. договору, сторони
скористались наданим їм ч. 1 ст. 259 ЦК
України правом та встановили, що строк,
у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

З огляду на те, що відповідно до умов п.
9.3. договору строк позовної давності
щодо вимог про стягнення пені,
інфляційних втрат та 3% річних навіть за
перший день прострочення оплати
відповідачем заборгованості за
отриманий в січні 2013 р. природний газ
закінчується лише 14.02.2018 р., то
позивачем не пропущено строк позовної
давності щодо вимог про стягнення пені,
інфляційних втрат та 3% річних.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Ставищенського
житлово-комунального підприємства (09400,
Київська обл., Ставищенський р-н, смт
Ставище, вул. Радянська, 48А, код 03346704) на
користь публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана
Хмельницького, 6, код 20077720) 6015,46 грн.
(шість тисяч п'ятнадцять грн. 46 коп.)
пені, 1261,75 грн. (одну тисячу двісті
шістдесят одну грн. 75 коп.) 3% річних та
1506,28 грн. (одну тисячу п'ятсот шість грн.
28 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
О.О. Рябцева

Рішення підписано 11.12.2014 р.