КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р. Справа№ 910/580/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

при секретарі Філімонова
І.Є.

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Ерлан"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 06.10.14року (повний текст
підписано - 10.10.2014р.)

у справі №910/580/14 (головуючий суддя -
Босий В.П., судді Івченко А.М., Літвінова
М.Є. )

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Ерлан"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аромаленд"

про стягнення збитків у розмірі 1060200,00
грн.

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Аромаленд"

до Приватного акціонерного товариства
"Ерлан"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Компанія "Bell Flavors &
Fragrances Duft und Froma GmbH" в особі
Представництва "Белл Флейворз ЕНД
Фрегренсіз Дуфт УНД Арома ГМБХ"

про стягнення 1 961 020,21 грн.

СУТЬ СПОРУ ТА СКАРГИ:

На розгляд Господарського суду м.
Києва передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Ерлан" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аромаленд" про
стягнення збитків у розмірі 855 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням ТОВ " Аромаленд "
зобов'язань за договором поставки №227
від 23.07.2012 р., яке полягає у поставці
позивачу неякісної партії товару, що
завдало позивачу збитки у розмірі 855
000,00 грн.

У свою чергу 06.02.2014 р. через канцелярію
місцевого господарського суду
надійшла зустрічна позовна заява від
ТОВ "Аромаленд" до ПАТ "Ерлан" про
стягнення 1 961 020,21 грн.

Позовні вимоги зустрічного позову
мотивовані тим, що позивачем за
зустрічним позовом на виконання умов
договору №227 від 23.07.2012 р. було
поставлено, а відповідачем за
зустрічним позовом прийнято, але не
оплачено продукцію у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість у
розмірі 980 487,00 грн. Крім того, позивачем
заявлено вимоги про стягнення пені у
розмірі 84 807,32 грн., 3 % річних у розмірі 19
112,31 грн. та збитків у розмірі 876 613,58 грн.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 р. було залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні позивача за
зустрічним позовом - Компанію "Bell Flavors &
Fragrances Duft und Froma GmbH" в особі
Представництва "Белл Флейворз ЕНД
Фрегренсіз Дуфт УНД Арома ГМБХ".

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 року у справі № 910/580/14 в
задоволенні первісного позову
Приватного акціонерного товариства
"Ерлан" відмовлено повністю. Зустрічний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аромаленд"
задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного
товариства "Ерлан" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аромаленд"
заборгованість у розмірі 980 487
(дев'ятсот вісімдесят тисяч чотириста
вісімдесят сім) грн. 00 коп., пеню у
розмірі 84 807 (вісімдесят чотири тисячі
вісімсот сім) грн. 32 коп., 3% річних у
розмірі 19 112 (дев'ятнадцять тисяч сто
дванадцять) грн. 31 коп., збитки у розмірі
876 613 (вісімсот сімдесят шість тисяч
шістсот тринадцять) грн. 58 коп. та
судовий збір у розмірі 39 220 (тридцять
дев'ять тисяч двісті двадцять) грн. 40
коп.

Вищезазначене рішення місцевого
господарського суду в частині відмови
у задоволенні первісного позову
обґрунтовано не доведення позивачем
наявності фактичних обставин вважати
поставлений йому відповідачем товар
неякісним, що у свою чергу унеможливлює
стягнення збитків. В частині
задоволення зустрічного позову,
місцевий господарський суд вважає
безпідставною відмову позивача за
первісним позовом від непоставленої
відповідачем частини партії GS-9984767-BFF
сокової основи "Апельсин", артикул 0447076,
у кількості 1000 кг, що у зв'язку з
неможливістю подальшої реалізації
вказаного продукту спричинило
позивачу за зустрічним позовом реальні
збитки.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач за первісним позовом звернувся
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 06.10.2014 року у справі № 910/580/14, та
прийняти нове рішення, яким первісний
позов задовольнити, а в задоволенні
зустрічного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
рішення Господарського суду м. Києва
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
з недоведеністю обставин, що мають
значення для справи, з невідповідністю
висновків, викладених у рішенні
обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 07.11.2014 року
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 18.11.2014 року у
наступному складі суддів: головуючий
суддя - Тищенко О.В., судді - Іоннікова
І.А., Тарасенко К.В.

Під час розгляду справи в апеляційному
порядку у відповідності до положень ст.
77 ГПК України неодноразово
оголошувалася перерва у судових
засіданнях.

03.12.2014 року в судовому засіданні
апеляційної інстанції апелянт та
представник третьої особи вимоги
апеляційної скарги підтримали, просили
апеляційну скаргу задовольнити,
рішення Господарського суду м. Києва
від 06.10.14 р. у справі № 910/580/14 скасувати,
та прийняти нове рішення, яким
первісний позов задовольнити, а у
зустрічному позові відмовити
повністю.

Представник відповідача за первісним
позовом в судовому засіданні
апеляційної інстанції заперечував
проти доводів апелянта, викладених в
апеляційній скарзі, просив суд
відмовити в задоволенні скарги та
залишити без змін оскаржуване рішення
Господарського суду м. Києва від 06.10.14 р.
у справі № 910/580/14.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу, також апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як було вірно встановлено судом першої
інстанції 23.07.2012 р. між ТОВ "Аромаленд",
офіційним постачальником продукції
компанії "Bell Flavors & Fragrances Duft und Aroma GmBH",
(постачальник) та ПАТ "Ерлан" (покупець)
було укладено договір поставки № 227
(надалі - "Договір").

Згідно п. 1.1 Договору постачальник
зобов'язується поставляти та
передавати у власність, а покупець
приймати та оплачувати основи,
ароматизатори, концентрати, допоміжні
матеріали для виробництва
безалкогольних та слабоалкогольних
напоїв, компоненти для харчової
промисловості та інший товар
виробництва компанії "Bell Flavors & Fragrances Duft
und Aroma GmBH", Німеччина, на умовах,
передбачених цим Договором або
додатками до нього.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що
товар поставляється окремими партіями,
обсяги партій передбачаються в
заявках, які передаються за допомогою
засобів факсимільного зв'язку або
електронною поштою. Ціна, кількість та
найменування товару узгоджується
сторонами у Специфікаціях (Додатках),
які є невід'ємною частиною цього
Договору (п. 1.3 Договору).

У відповідності з положенням п. 2.2
Договору якість товару, що
постачається на умовах цього Договору,
повинна відповідати вимогам державних
стандартів та/або технічних умов
заводу-виробника, встановленим для
такого товару, та бути підтверджена:
специфікацією якісних показників та
товар; сертифікатом відповідності;
сертифікатом якості (сертифікатом
аналізу, якісним посвідченням);
висновком державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи; протоколом періодичних
випробувань за показниками безпеки
товару. Постачальник гарантує поставку
Товару, якість якого відповідає
вимогам документів, зазначених у
пункті 2.2 цього Договору.

У п 3.3 договору визначено, що право
власності на товар та ризики його
втрати або пошкодження переходять до
Покупця з моменту фактичного отримання
товару та підписання видаткової
накладної на товар. Датою поставки
товару вважається дата фактичного
прийняття товару та підписання
видаткової накладної на Товар (п. 3.4
Договору).

На виконання умов Договору ТОВ
"Аромаленд" поставило ПАТ "Ерлан" сокову
основу "Апельсин", артикул 0447076, партії
GS-9982941-BFF, GS-9982943-BFF, вагою 9000 кг на
загальну суму 649350,00 грн. без ПДВ, що
підтверджується видатковою накладною
№5568 від 01.04.2013 р. та вантажною
декларацією перевізника
(товарно-транспортною накладною) № 8735310
від 02.04.2013 р.

На видатковій накладній № 5568 від 01.04.2013
р. містяться відмітки про отримання
товару складом сировини та матеріалів
№ 2 ПАТ "Ерлан", відомості про особу, яка
отримала товар, і довіреність, якою цю
особу уповноважено на отримання
товару. Також відповідні відмітки про
отримання товару містяться на
вантажній декларації перевізника
(товарно-транспортній накладній) № 8735310
від 02.04.2013 р.

ПАТ "Ерлан" відібрані проби сокової
основи "Апельсин", артикул 0447076, партія
GS-9982943-BFF, що підтверджується актом
відбору проб для лабораторних
досліджень від 03.04.2013 р. За результатами
досліджень встановлено, що товар
відповідає вимогам по якості, що
підтверджується протоколом вхідного
контролю концентрованих соків і пюре
ПАТ "Ерлан" № 157 від 03.04.2013 р.

Спір у справі за первісним позовом
виник у зв'язку з тим, що на думку
позивача при виконанні зазначеного
Договору відповідач поставив
неякісний товар, що унеможливило його
подальшу реалізацію і призвело до
заподіяння збитків на загальну суму 1
060 200,00 грн.

Зокрема, позивач за первісним позовом
вказує, що неякісність товару
виявилась у фізико-хімічній
нестабільності сокової основи, яка
виникла у зв'язку із транспортуванням
товару під час аномальних погодних
явищ, які не відповідали
температурному режиму зберігання
товару.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судових засіданнях з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а рішення суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
є законним і обґрунтованим з наступних
підстав.

Стаття 193 Господарського кодексу
України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пункт 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу
України передбачає, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 Цивільного
кодексу України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Стаття 265 ГК України передбачає, що за
договором поставки одна сторона
-постачальник зобов'язується передати
(поставити) в зумовлені строки (строк)
другій стороні -покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, що
між сторонами по справі було укладено
договір поставки № 227 від 23.07.2012 року.

На виконання умов Договору ТОВ
"Аромаленд" поставило ПАТ "Ерлан" сокову
основу "Апельсин", артикул 0447076, партії
GS-9982941-BFF, GS-9982943-BFF, вагою 9000 кг на
загальну суму 649350,00 грн.

У ході виготовлення ПАТ "Ерлан"
безалкогольного напою "Icy Orange" було
виявлено невідповідність поставленого
відповідачем за первісним позовом
товару вимогам ДСТУ 4069-2002, яка полягає в
утворенні завислих речовин з частин
дисперсної фази в товщі напою в
результаті протікання процесу
верхньої седиментації та флокуляції.

У зв'язку з вказаними обставинами ПАТ
"Ерлан" було складено акт про виявлення
браку № 1-13 від 11.06.2013, у якому зазначено,
що ймовірною причиною браку є
нестабільність сокової основи
"Апельсин", але для встановлення точних
причин браку необхідні додаткові
дослідження.

Гарантії якості товарів, а також
претензії у зв'язку з недоліками
поставлених товарів регулюються
статтею 269 Господарського кодексу
України.

Відповідно до частини 1 статті 269
Господарського кодексу України строки
і порядок встановлення покупцем
недоліків поставлених йому товарів,
які не могли бути виявлені при
звичайному їх прийманні, і пред"явлення
постачальникові претензій у зв'язку з
недоліками поставлених товарів
визначаються законодавством
відповідно до цього Кодексу.

Згідно з положеннями частин 5-8 статті 269
Господарського кодексу України
постачальник (виробник) гарантує
якість товарів у цілому. Гарантійний
строк на комплектуючі вироби і
складові частини вважається рівним
гарантійному строку на основний виріб,
якщо інше не передбачено договором або
стандартами (технічними умовами) на
основний виріб. Постачальник (виробник)
зобов'язаний за свій рахунок усунути
дефекти виробу, виявлені протягом
гарантійного строку, або замінити
товари, якщо не доведе, що дефекти
виникли внаслідок порушення покупцем
(споживачем) правил експлуатації або
зберігання виробу. У разі усунення
дефектів у виробі, на який встановлено
гарантійний строк експлуатації, цей
строк продовжується на час, протягом
якого він не використовувався через
дефект, а при заміні виробу гарантійний
строк обчислюється заново від дня
заміни. У разі поставки товарів
неналежної якості покупець (одержувач)
має право стягнути з виготовлювача
(постачальника) штраф у розмірі,
передбаченому статтею 231 цього Кодексу,
якщо інший розмір не передбачено
законом або договором.

Відповідно до частини 2 статті 679
Цивільного кодексу України, якщо
продавцем надані гарантії щодо якості
товару, продавець відповідає за його
недоліки, якщо він не доведе, що вони
виникли після його передання покупцеві
внаслідок порушення покупцем правил
користування чи зберігання товару, дій
третіх осіб, випадку або непереборної
сили.

Частиною 1 ст. 680 Цивільного кодексу
України визначено, що покупець має
право пред'явити вимогу у зв'язку з
недоліками товару за умови, що недоліки
виявлені в строки, встановлені цією
статтею, якщо інше не встановлено
договором або законом. Частиною 4 ст. 680
ЦК України встановлено, що покупець
має право пред'явити вимогу у зв'язку з
недоліками товару, на який
встановлений строк придатності, якщо
вони виявлені протягом строку
придатності товару.

Частиною 1 ст. 688 Цивільного кодексу
України встановлено, що покупець
зобов'язаний повідомити продавця про
порушення умов договору
купівлі-продажу щодо кількості,
асортименту, якості, комплектності,
тари та (або) упаковки товару у строк,
встановлений договором або актами
цивільного законодавства, а якщо такий
строк не встановлений, - в розумний
строк після того, як порушення могло
бути виявлене відповідно до характеру
і призначення товару.

Згідно з ч. 5 ст. 680 Цивільного кодексу
України якщо недоліки товару виявлені
покупцем після спливу строку
придатності, продавець несе
відповідальність, якщо покупець
доведе, що недоліки товару виникли до
передання йому товару або з причин, які
існували до цього моменту.

У п 2.5 договору зазначено, що у разі
виявлення прихованих недоліків товару,
які неможливо виявити під час прийомки
товару, неякісний товар підлягає
заміні протягом 14 календарних днів з
моменту отримання письмового
повідомлення покупця про виявлення
таких недоліків.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що
рекламації щодо якості можуть бути
висунуті постачальнику протягом
терміну придатності товару, вказаного
на упаковці товару або в посвідченні
про якість, з моменту приймання товару
покупцем на складі покупця,
розташованого за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Берегова, 135.
Рекламація про якість висувається лише
у випадку дотримання умов зберігання
товару, вказаних на етикетці та в
посвідченні про якість на кожну партію
товару.

Відповідно до п. 4.7 Договору у випадку,
коли сторони не прийшли до згоди
відносно якості товару, назначається
незалежна експертиза. У разі
неприбуття представника постачальника
для складання відповідного акту або
відмови прибулого представника
постачальника від участі у відібранні
зразків товару для направлення на
експертизу, відбір зразків товару
здійснюється покупцем в
односторонньому порядку або за його
дорученням представником компетентної
організації. У такому випадку
постачальник позбавляється права
оскаржувати порядок відібрання
зразків товару та/або належність таких
зразків до партії поставленого товару,
якість якого оспорюється. Висновок
експертизи є обов'язковим для обох
сторін (п. 4.8 Договору).

18.07.2013 р. позивач за первісним позовом
направив відповідачу претензію про
повернення товару, якість якого не
відповідає вимогам договору, та
компенсацію завданих збитків, у
розмірі 1 227 180,96 грн. № 662 від 02.07.2013 р. про
компенсацію збитків, завданих
внаслідок використання неякісного
Товару, у розмірі вартості готової
продукції, забороненої до реалізації, а
саме - 991 750,56 грн.; про компенсацію
збитків, завданих внаслідок утилізації
неякісної готової продукції, у розмірі
235 430,40 грн.; про повернення залишку
неякісного Товару у кількості 1075 кг.

Проте як вірно було зазначено місцевим
господарським судом претензія
позивача за первісним позовом не
носить правового підґрунтя для її
задоволення з огляду на відсутність
належної доказової бази для
ствердження, що поставлений
відповідачем товар не відповідав
стандартам якості.

За приписами статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд, у визначеному законом порядку,
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. До обставин, на яких сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, відносять обставини, які
становлять предмет доказування у
справі. Отже, предметом доказування є
сукупність обставин, що їх необхідно
встановити для правильного вирішення
спору. Згідно з приписами статті 34
цього ж Кодексу господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи; обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Належними є докази, які
містять відомості про факти, що входять
у предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору.
Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Надані позивачем за первісним позовом
докази на підтвердження власної
правової позиції щодо наявності
обставин вважати поставлену
відповідачем продукцією не якісною, а
саме: висновок Московського державного
університету харчових виробництв від
25.02.2014 р. № 04/50-1, висновок експерта
аудиторської компанії VOD-Engineering від
23.08.2013 року, не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки як з кожного
окремо взятого так і з усієї сукупності
цих доказів не можливо достовірно
встановити причину псування
виготовленого безалкогольного напою, а
безпідставні міркування з приводу
ймовірного використання у процесі
виготовлення неякісних складових суд
сприймає категорично.

Натомість як вбачається з висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи від 10.07.2012 р. № 05.03.02-03/68444,
протоколу державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 05.07.2012 р. № 1047, сертифікату аналізу
на партію GS-9982943-BFF від 25.03.2013 р. та
протоколу вхідного контролю
концентрованих соків і пюре ПАТ "Ерлан"
№157 від 03.04.2013, поставлений
відповідачем за первісним позовом
товар на момент поставки відповідав
вимогам якості.

З метою з'ясування дійсних обставин
справи, а саме відповідності
поставленого відповідачем за
первісним позовом вимогам якості
товару, місцевий господарський суд
ухвалою від 26.03.2014 р. призначив у справі
№910/580/14 судову експертизу, проведення
якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз.

Відповідно до статті 1 Закону судова
експертиза - це дослідження експертом
на основі спеціальних знань
матеріальних об'єктів, явищ і процесів,
які містять інформацію про обставини
справи, що перебуває у провадженні,
зокрема, суду.

Таку ж вимогу вміщує і стаття 41
Господарського процесуального кодексу
України, згідно з частиною першою
якої експертиза призначається для
з'ясування питань, що потребують
спеціальних знань. Тому ставити
перед судовими експертами правові
питання, вирішення яких чинним
законодавством віднесено до
компетенції суду, зокрема, про
відповідність окремих нормативних
актів вимогам закону, про правову
оцінку дій сторін тощо.

Висновком експерта Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз №4992/4993/14-34 від 16.06.2014 р.
встановлено наступне: "Відповідно до
наданих матеріалів справи сокова
основа "Апельсин" (арт. 0447076), поставлена
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Аромаленд", на
виконання вимог договору поставки № 227
від 23.07.2012 р., відповідає вимогам
стандартів якості на момент поставки
по товарній накладній № 5568 від 01.04.2013 р.
Проведені у справі дослідження та
експертизи з приводу псування
продукції ПАТ "Ерлан", з використанням
спірної партії поставленої сокової
основи, невідповідності цієї партії
сокової основи вимогам державних
стандартів та технічних умов заводу
виробника, а також сертифікаційній
документації не встановили".

У вказаному висновку експерта
зазначено, що конкретних причин
псування відбракованої продукції в
матеріалах справи не встановлено. Про
нестабільність (невідповідність
стандартам якості) сокової основи як
причину псування готової продукції
вказано лише на підставі досліджень,
виконаних фізико-хімічною
лабораторією Закритого акціонерного
товариства "Ерлан", яке є позивачем у
справі, 30.08.2013 р. після закінчення
зазначеного терміну придатності (18.07.2013
р.).

Таким чином з огляду на наявні у справі
докази колегія суддів вважає, що
місцевим господарським судом було
всебічно досліджено обставини справи
та наданого ґрунтовний висновок щодо
відсутності будь-яких підстав для
сумніву у якості поставленої
продукції.

Відповідно до статті 224 ГК України
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права(реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

Таким чином, у вигляді реальних збитків
відшкодовуються тільки ті витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права, а у
вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються тільки ті доходи, які б
могли бути реально отримані при
належному виконанні зобов'язання.

Статтею 225 ГК України до складу збитків,
що підлягають відшкодуванню особою,
яка допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Тобто, збитки - це об'єктивне зменшення
будь-яких майнових благ сторони за
договором, що обмежує його інтереси, як
учасника певних господарських
відносин і проявляється у витратах,
зроблених кредитором, втраті або
пошкодженні майна, а також не одержаних
кредитором доходів, які б він одержав,
якби зобов'язання було виконано
боржником.

Отже, зменшення майнових благ
внаслідок невиконання зобов'язань
наступає об'єктивно, тобто незалежно
від волевиявлення сторони, як наслідок
невиконання зобов'язань.

Обов'язковою умовою покладення
відповідальності має бути
безпосередній причинний зв'язок між
неправомірними діями і збитками.
Збитки є наслідком, а невиконання
зобов'язань причиною. Підставою для
відшкодування понесених збитків є
спричинення їх внаслідок неналежного
виконання зобов'язання за договором,
тобто наявності прямого
причинного-наслідкового зв'язку між
неправомірними діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої.

Склад правопорушення - це сукупність
передбачених законом об'єктивних і
суб'єктивних ознак діяння, які
характеризують (визначають) його як
правопорушення і є підставою залучення
суб'єкта правопорушення до юридичної
відповідальності.

Складовою правопорушення є сукупність
чотирьох елементів: протиправної
поведінки, негативних наслідків такої
поведінки, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та настанням
негативних наслідків, вини
правопорушника.

Відсутність хоча б одного з елементів
складу правопорушення, звільняє
боржника від відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань (виключає його
відповідальність).

Тобто, нормами Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України передбачений перелік
застосування потерпілою стороною
заходів по забезпеченню захисту своїх
порушених прав внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною.

За загальними правилами судового
процесу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст. ст. 33, 34 ГПК України).

Отже, позивач за первісним позовом
повинен був довести наявність збитків
і неправомірної поведінки відповідача,
безпосередній причинний зв'язок між
правопорушенням та заподіянням
збитків, розмір відшкодування, а
відповідач в сою чергу повинен був
доводити відсутність своєї вини.

Проте як вірно зазначено місцевим
господарським судом позивачем за
первісним позовом не доведено того, що
брак готового безалкогольного напою "Icy
Orange", виготовленого 29.05.2013 р., 30.05.2013 р. і
09.06.2013 р. у загальній кількості 147 144
пляшки, настав внаслідок неякісності
сокової основи "Апельсин", артикул 0447076,
партія GS-9982943-BFF, використаної при
виробництві напою, тобто відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між діями
відповідача та заподіянням збитків
позивачеві, а отже за таких обставин
колегія суддів констатує відсутність
складу правопорушення необхідного для
застосування до відповідача цивільної
відповідальності у вигляді
відшкодування вартості завданих
збитків, а отже підстави для
задоволення позовних вимог у цій
частині у суду відсутні.

Щодо зустрічного позову колегія суддів
зазначає наступне.

Як було встановлено вище, позивачем за
зустрічним позовом було поставлено
ПрАТ «Ерлан» товару на загальну суму 1
742 391,00 грн.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

За змістом п. 5.1 розділу 6 Договору
покупець здійснює оплату партії товару
протягом 60 (шістдесяти) календарних
днів з моменту поставки товару.
Відповідно до п. 3.4 Договору датою
поставки товару вважається дата
фактичного прийняття товару та
підписання видаткової накладної на
Товар.

Як вбачається з накладної № 32 від 22.08.2013
р. ПАТ "Ерлан" повернуло ТОВ "Аромаленд"
залишок сокової основи "Апельсин" у
кількості 8800 кг загальною вартістю 761
904,00 грн.

Сторонами складений акт звірки
розрахунків від 27.08.2013 р., згідно з яким
ПАТ "Ерлан" має заборгованість перед
ТОВ "Аромаленд" на загальну суму 980 487,00
грн. за поставлені товари (сокова
основа "Апельсин" і суміш екстрактів
спецій), що були прийняті покупцем і не
повертались постачальнику.

З огляду на положення ст. 530 Цивільного
кодексу України та умов Договору,
заборгованість відповідача за
зустрічним позовом за поставлені
товари не була погашена, а строк
виконання зобов'язання на момент
звернення до суду настав.

Щодо згоди постачальника на повернення
частини товару слід зазначити, що
зустрічна позовна вимога про стягнення
980 487,00 грн. стосується тієї частини
товарів (сокова основа "Апельсин" і
суміш екстрактів спецій), що не
повертались постачальнику, а отже
підлягали оплаті. Крім того,
матеріалами справи не підтверджується,
що при поверненні товару постачальник
погодився з його неякісністю, а сам
факт неякісності встановлений не був.

Також варто звернути увагу, що у
претензії № 662, направленій
постачальнику у зв'язку з браком
готового напою, виготовленого з
використанням сокової основи
"Апельсин", артикул 0447076, партія GS 9982943,
відповідачем за зустрічним позовом
висунуто вимогу про повернення залишку
товару і одночасно підтверджено, що
рахунок № 5232 від 01.04.2013 р. підлягає
оплаті за вирахуванням вартості
товару, що підлягає поверненню.
Водночас, оплата відповідачем за
зустрічним позовом здійснена не була.

В матеріалах справи містяться копії
вантажних декларацій перевізника
(товарно-транспортних накладних) та
інші докази, що підтверджують як
поставку товарів Постачальником, так і
їх прийняття Покупцем.

Крім того, відповідач за зустрічним
позовом визнає, що товари були ним
прийняті і використовувались у
господарській діяльності.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 14.05.2008 р. № 446 "Про
затвердження Порядку митного
оформлення товарів, що ввозяться на
митну територію України та підлягають
обов'язковій сертифікації в Україні, і
визнання такими, що втратили чинність,
деяких постанов Кабінету Міністрів
України" товари з кодом класифікації
згідно з УКТЗЕД не належать до
товарів, що підлягають обов'язковій
сертифікації в Україні.

Посилання відповідача за зустрічним
позовом на добровільну сертифікацію
колегія суддів не приймає до уваги,
оскільки відповідно до умов п. 3.5
Договору подання оригіналу
сертифікату відповідності, висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи, декларації про
відповідність або протоколу
досліджень на наявність ГМО для кожної
поставки товару не передбачено. Суд в
комплексі оцінює викладене та
обставини справи і приходить до
висновку, що відповідно до п. 5.1 розділу
6 Договору покупець повинен оплатити
товар протягом 60 календарних днів з
моменту його поставки.

При цьому, розмір заборгованості ПАТ
"Ерлан" перед ТОВ "Аромаленд"
підтверджується актом звірки
розрахунків від 27.08.2013 р., погодженим
обома сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується і позивача,
який повинен був довести належними
засобами доказування факт порушення
відповідачем його прав.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Як було достовірно встановлено
місцевим господарським судом та не
спростовано стороною відповідача за
зустрічним позовом у зв'язку з
неналежним виконанням умов договору
поставки у останнього перед позивачем
за зустрічним позовом утворилася
заборгованість за поставлений йому
товар у розмірі 980 487,00 грн. З огляду на
відсутність будь-якої доказової бази
на підтвердження протилежного, колегія
суддів вважає правомірним висновок
місцевого господарського суду про
необхідність задоволення зустрічних
позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача за зустрічним позовом 84
807,32 грн. пені та 19 112,31 грн. три проценти
річних за прострочення оплати за
поставлений товар, колегія суддів
зазначає наступне.

Статтею 216 Господарського кодексу
України передбачено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з частиною 1 статті 231
Господарського кодексу України
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання (ст. 615 Цивільного кодексу
України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачені наступні правові наслідки
порушення зобов'язання: припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; зміна умов
зобов'язання; сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Згідно із ст. 624 Цивільного кодексу
України якщо за порушення зобов'язання
встановлено неустойку, то вона
підлягає стягненню у повному розмірі,
незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до статті 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Пунктом 8.4 Договору сторони погодили,
що у разі порушення строку оплати
товару покупець сплачує постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, за кожен день прострочення
оплати товару.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано..

Виходячи з системного аналізу
зазначеного пункту Договору, суд
дійшов висновку, що сторони
передбачили більш тривалий строк для
нарахування пені за порушення
виконання зобов'язань за ним ніж це
встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України, а саме:
за кожен день прострочення платежу.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
18.04.2011р. у справі №3-33гс11.

Колегією суддів було перевірено
розрахунок розміру пені та 3% річних за
неналежне виконання відповідачем
обов'язків щодо своєчасної оплати за
отриманий товар та встановлено його
вірність, а отже вимога позивача за
зустрічним позовом про стягнення з
відповідача 84 807,32 грн. пені та 19 112,31 грн.
3% річних була правомірно задоволена
судом першої інстанції.

Щодо позовної вимоги за зустрічним
позовом про стягнення з відповідача з
зустрічним позовом збитків у розмірі 876
613,58 грн., завданих внаслідок відмови
від сокової основи "Апельсин", артикул
0447076, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом і не
заперечується сторонами, постачальник
протягом квітня-серпня 2013 року
поставив, а покупець прийняв сокову
основу "Апельсин", артикул 0447076, партії
GS-9982943-BFF, GS-9984767-BFF, GS-9984768-BFF, GS-9992767-BFF
вагою 20 000 кг і загальною вартістю 1 742
391,00 грн.

За накладною № 32 від 22.08.2013 ПАТ "Ерлан"
повернуло на користь ТОВ "Аромаленд"
залишок сокової основи "Апельсин" у
кількості 8800 кг загальною вартістю 761
904,00 грн., посилаючись на неякісність
товару.

Матеріалами справи підтверджується, що
всі спірні партії товару були прийняті
покупцем.

22.08.2013 р. ПАТ "Ерлан" повернуло ТОВ
"Аромаленд" залишки всіх спірних партій
сокової основи "Апельсин", артикул 0447076,
з посиланням на неякісність товару.

В той же час, стосовно сокової основи
"Апельсин", артикул 0447076, партія GS-9982943-BFF,
суд дійшов висновку про те, що її
неякісність не доведена ПАТ "Ерлан", а
надані докази спростовуються іншими
матеріалами справи з мотивів,
наведених вище.

Відповідачем за зустрічним позовом не
надано суду будь-яких доказів того, що
ним направлялися позивачу за
зустрічним позовом рекламації,
претензії, висновки незалежних
експертів стосовно неякісності партій
GS-9984767-BFF, GS-9984768-BFF, GS-9992767-BFF сокової
основи "Апельсин".

Таким чином, місцевий господарський
суд дійшов вірного висновку, що
неналежним виконанням своїх обов'язків
відповідач за зустрічним позовом
допустив цивільне правопорушення, при
цьому протиправна поведінка виявилась
у необгрунтованому поверненні частини
товару з посиланням на його
неякісність, яка не була підтверджена
необхідними доказами і не була
доведена в ході судового розгляду
справи.

Вказаними діями відповідач за
зустрічним позовом завдав зустрічному
позивачеві збитків у вигляді реальних
збитків (вартість безпідставно
повернутого Товару, вартість залишків
Товару на складі Постачальника,
витрати на перевезення, зберігання та
утилізацію Товару), а також упущеної
вигоди.

Суд погоджується з доводами позивача
за зустрічним позовом з приводу того,
що безпідставна відмова покупця від
товару призвела до збитків у
постачальника, оскільки товар був
вироблений компанією "Bell Flavors & Fragrances Duft
und Aroma GmBH", Німеччина, на замовлення
покупця, був придбаний постачальником
у виробника, ввезений в Україну
спеціально для ПАТ "Ерлан" і
доставлений на склад постачальника у м.
Дніпропетровську. Отже, поставивши
товар покупцю, постачальник
розраховував на компенсацію витрат,
понесених у зв'язку з постачанням
товару (реальні збитки), а також на
отримання прибутку, який був включений
у вартість товару (упущена вигода).

Суд відхиляє доводи відповідача за
зустрічним позовом про те, що
постачальник міг продати товар іншим
особам і тим самим уникнути збитків, з
огляду на те, що сторонами справи і
третьою особою у поясненнях
підтверджено, що товар розроблявся
виробником спеціально на замовлення
покупця для виробництва на його основі
безалкогольного напою "Icy Orange" і за
погодженою з ним рецептурою, а кожна
партія товару вироблялась за заявками
Покупця. Тому товар не представляв
інтересу на інших споживачів подібної
продукції. До того ж більша частина
повернутого товару мала прострочений
термін придатності на момент
повернення або він закінчувався у
найближчі дні, що взагалі виключало
його реалізацію.

Загальна сума збитків від відмови від
8800 кг товару належної якості становить
634 920,00 грн., з яких 451 792, 00 грн. реальні
збитки, 183 128 грн. упущена вигода.

З огляду на вищезаначене суд
погоджується з доводами позивача за
первісним позовом про завдання йому
збитків у зв'язку з відмовою від
непоставленої частини партії GS-9984767-BFF
сокової основи "Апельсин", артикул 0447076,
у кількості 1000 кг, яка була ввезена
постачальником в Україну і зберігалась
на його складі. Загальна сума цих
збитків становить 72 145,48 грн., з яких 51
335,48 грн. реальні збитки, 20 810,00 грн.
упущена вигода.

З огляду на вищезазначене колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про
обґрунтованість вимог позивача за
зустрічним позовом щодо стягнення
реальних збитків, пов'язаних з
перевезенням безпідставно повернутого
товару зі складу покупця в м.
Дніпропетровську на склад
постачальника в м. Києві (у розмірі 3 500,00
грн.), зберіганням товару на складі
постачальника в м. Києві (у розмірі 12
717,00 грн.), вартістю утилізації товару (у
розмірі 153 331,10 грн.), а загалом - 169 548,10
грн.

Згідно постанови Пленуму Верховного
суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про
судове рішення у цивільній справі»,
рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а також правильно
витлумачив ці норми. Обґрунтованим
визнається рішення, ухвалене на основі
повно і всебічно з'ясованих обставин,
на які сторони посилаються як на
підставу своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що в рішенні
суду повністю відображені обставини,
що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими у судовому
засіданні, отже рішення відповідає
вимогам чинного законодавства України,
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, підстав для його
скасування не вбачається.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до
вимог ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір за розгляд апеляційної
скарги покладається на позивача за
первісним позовом (апелянта).

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ерлан"
залишити без задоволення, рішення
Господарського суду м. Києва від 06.10.2014
року у справі № 910/580/14 залишити без
змін.

Матеріали справи № 910/580/14 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.В. Тищенко

Судді
І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко