ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р.Справа № 922/4450/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання
Кулабуховою А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дельта-Трейдинг", м.
Дніпропетровськ до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рокфор
маркет", м. Харків про стягнення
коштів в розмірі 3 725,48 грн. за участю
представників сторін:

представник позивача - Бобров Є.Ф.
довіреність № 30/10 від 30.10.2014 р.;

відповідач - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дельта-Трейдинг",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рокфор маркет", в
якому просить суд:

- стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рокфор маркет" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дельта-Трейдинг"
заборгованість у сумі 3 725,48 грн., з яких
сума основного боргу - 3 499,91 грн., пеня
-225,57 грн. ;

- стягнути судовий збір у розмірі 1 827,00
грн.

Ухвалою господарського суду від 10.10.2014
р. прийнято вказану позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду у
судовому засіданні на 04.11.2014 р. о 10:30 год.

Ухвалами господарського суду від 04.11.2014
р., 18.11.2014 р., 27.11.2014 р. розгляд справи
відкладався на 18.11.2014 р., 27.11.2014 р., 04.12.2014
р. у зв'язку з неявкою відповідача.

У призначеному 04.12.2014 р. судовому
засіданні представник позивача
позовні вимоги підтримав у повному
обсязі, просить суд позов задовольнити.

Відповідач в призначене 04.12.2014 р. судове
засідання не з'явився, свого
повноважного представника не направив,
про причину неявки суд не повідомив,
відзив на позов не надав. Як свідчать
матеріали справи, ухвала суду від 10.10.2014
р. про порушення провадження у справі
повернулась на адресу суду з відміткою
відділення зв'язку "за закінченням
терміну зберігання".

Згодом позивач надав витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
30.10.2014 року, у відповідності до якого,
відповідач змінив своє
місцезнаходження, так, фактично
останній зареєструвався за адресою:
61044, м. Харків, проспект Московський,
буд. 257. Ухвали суду від 18.11.2014 р., 27.11.2014 р.
направлялися судом на нову адресу, про
що свідчать відмітки про направлення
зазначених ухвал. Повідомлення про
вручення відповідачу поштових
відправлень на адресу суду не
надходили.

Відповідно до пунктів 3.9.1, 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 р., в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Отже, судом для забезпечення прав
відповідача на участь у розгляді даної
справи вжиті усі необхідні заходи для
належного повідомлення сторін, розгляд
справи відкладався неодноразово, втім
у судові засідання відповідач не
з'являвся, про причини неявки суд не
повідомляв, відтак відповідач мав
можливість на реалізацію
процесуальних прав визначених статтею
22 ГПК України, зокрема подати докази,
письмові пояснення, в яких навести свої
доводи та міркування.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
представника позивача, судом
встановлено наступне:

08.05.2012 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дельта-Трейдинг"
(Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Рокфор
Маркет" (Покупець) було укладено
договір поставки продукції № 108512 (далі
- Договір), відповідно до п. 1.1. якого
постачальник зобов'язується
поставляти товари та/або продукцію
покупцю, а покупець зобов'язується
приймати такий товар і оплачувати. Ціни
на товар та його асортимент, сторони
домовились зазначати в специфікації
(додаток №1 до договору), що є
невід'ємною частиною договору та/або
накладних (товаро-транспортних
накладних, видаткових накладних), які з
моменту їх підписання сторонами, є
невід'ємною частиною даного договору.
Ціни на товар вказуються в національні
валюті України, включаючи ПДВ, вартість
упаковки, маркування і доставки товару
постачальником (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору позивач
зобов'язався здійснити поставку
товару на умовах DDР (правила "Інкотермс"
в редакції 2000 рік") за адресою: м. Харків,
вул. Клочківська, 134-б, якщо інше місце
призначення не вказано в замовлені.

Згідно з п.4.2. Договору право власності,
ризик випадкової загибелі і
випадкового пошкодження товару
переходить до відповідача у момент
підписання сторонами накладної, яка
засвідчує момент приймання товару
відповідачем в місці поставки. Товар
поставляється і передається у
власність відповідача вільний від
будь - яких зобов'язань і обтяжень перед
третіми особами.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що
підставою для здійснення відповідачем
оплати поставленого товару є повне
(належне) виконання позивачем своїх
зобов'язань за даним договором, в т.ч.
належним чином оформлених
товаросупровідних документів. Оплата
поставленого товару здійснюється
відповідачем в строк 30 календарних
днів з моменту постачання товару
покупцю (п. 6.2. Договору).

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач належним чином виконував умови
договору, а саме поставив відповідачу
товар на загальну суму 6 252,75 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № УТДТ0005610 від 30.04.2014 р. на
суму 2857,01 грн. (з урахуванням Акту
розходження від 30.04.2014 р.) та № УТДТ0006915
від 28.05.2014 р. на суму 3395,74 грн.

Судом встановлено, що відповідач
отримав вищенаведений товар, що
підтверджується підписом
уповноваженого представника
відповідача та печаткою підприємства
відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що між
сторонами у справі було підписано Акт
звіряння взаєморозрахунків за період з
01.07.2014 по 31.08.2014, відповідно до якого
вбачається, що сума заборгованості
Відповідача перед Позивачем за товар
станом на 31.08.2014р. складає 3 499,91 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач доказів сплати
заборгованості за поставлений товару
на суму 3 499,91 грн. не надав.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України)
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Згідно приписів ст.ст. 6, 627, 628, 638 ЦК
України сторони вільні в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору, з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом та
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених законом або
договором, а згідно статті 599 ЦК
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Положеннями ст. 265 ГК України
передбачено, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. Договір поставки
укладається на розсуд сторін або
відповідно до державного замовлення.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після
його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений іншій
строк оплати товару.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, ст.ст. 193,
198 ГК України, зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до умов
і порядку укладеного між сторонами
договору та згідно з вимогами закону, а
за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду жодного
доказу, який би спростовував наявність
заборгованості перед позивачем, свого
контррозрахунку позовних вимог, хоча
мав можливість скористуватись своїми
процесуальними правами та надати
документи в обґрунтування своєї
позиції по справі, суд дійшов висновку
про те, що позовна вимога позивача в
частині стягнення заборгованості в
сумі 3 499,91 грн. (сума основного боргу)
правомірна та обґрунтована, така, що не
спростована відповідачем, тому
підлягає задоволенню.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, позивачем була нарахована
пеня за несвоєчасне виконання
обов'язку по оплаті отриманого товару в
розмірі 225,57 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), тому, згідно зі
ст. 611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: сплата неустойки;
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до статті 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання; штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.10. Договору сторони
визначили, що за несвоєчасне виконання
обов'язку покупця по оплаті отриманого
від постачальника товару,
постачальник має право нарахувати
покупцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
несвоєчасно поставленого товару за
кожен день прострочення.

Позивач, відповідно до п. 8.10. договору
за порушення строків виконання
зобов'язання нарахував відповідачеві
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка складає 225,57 грн.
Правомірність нарахування пені
перевірена судом, вона відповідає
наданому розрахунку, передбачена
умовами договору та відповідає вимогам
Закону України „Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" в зв'язку з чим позовна
вимога в цій частині є обґрунтованою,
та такою, що підлягає задоволенню, а
вказана сума стягненню з відповідача
на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір в розмірі 1 827,00
грн. на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
55, 129 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 15, 16,
525, 526, 530, 549, 598, 599, 610-612, 627-629, 638, 692
Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 198,
265 Господарського кодексу України, ст.
ст. 1, 4, 4-3, 12, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рокфор Маркет" (61044, м.
Харків, просп. Московський, буд. 257, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дельта-Трейдинг" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Сімферопольська,
буд. 21, офіс 416, ) суму
основного боргу в розмірі 3 499 (три
тисячi чотириста дев'яносто дев'ять)
грн. 91 коп., пеню в розмірі 225 (двiстi
двадцять п'ять) грн. 57 коп. та судовий
збір в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 08.12.2014 р.

Суддя Т.О. Пономаренко