м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "МОНОПАК"
до Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним та
скасування рішення Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
83/02-р/к від 05.08.2014 р. по справі № 51-02/05.14
Суддя Гумега О.В.
від позивача: Шевчук А.С. за
довіреністю б/н від 17.10.2014 р.
від відповідача: Якусевич А.М. за
довіреністю № 488 від 13.01.2014 р.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "МОНОПАК" (позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
83/02-р/к від 05.08.2014 р. по справі № 51-02/05.14.
Позовні вимоги мотивовані винесенням
відповідачем рішення № 83/02-р/к від
05.08.2014 р. по справі № 51-02/05.14, яким
визнано дії позивача, які полягають у
поданні інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню у
встановлений головою територіального
відділення строк, порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, яке передбачене пунктом 14
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції".
Позивач вважає, що при прийнятті
зазначеного рішення не доведено
обставин, які мають значення для
встановлення факту скоєння
правопорушення позивачем, проведено не
повне з'ясування обставин, які мають
значення для справи, а тому відповідно
до ст. 59 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" наявні
достатні підстави для визнання
недійсним рішення, шо оскаржується.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.10.2014 р. було порушено
призначено розгляд справи на 03.11.2014 р. о
31.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшов
супровідний лист з документами для
долучення до матеріалів справи на
виконання вимог ухвали суду від 23.10.2014
р., зокрема, копії довідки АБ № 693871
Головного управління статистики у м.
Києві про включення відповідача до
ЄДРПОУ, копії свідоцтва № 452903 про
державну реєстрацію юридичної особи
відповідача. У наведеному супровідному
листі відповідач повідомив, що діє на
підставі Положення про територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України, а також надав підтвердження
про відсутність аналогічного спору.
31.10.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника відповідача надійшов
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого відповідач просив відмовити
повністю у задоволенні позовних вимог
про визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
83/02-р/к від 05.08.2014 р. по справі № 51-02/05.14.
03.11.2014 р. через відділ діловодства суду
від представника позивача надійшло
власне письмове підтвердження про
відсутність аналогічного спору.
В судове засідання, призначене на 03.11.2014
р., з'явились представники сторін.
Представник позивача в судовому
засіданні 03.11.2014 р. подав клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи, а саме: копій витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців стосовно
позивача та стосовно відповідача
станом на 29.10.2014 р. Клопотання судом
задоволене та передане до відділу
діловодства суду для реєстрації.
В судовому засіданні 03.11.2014 р. було
розпочато розгляд справи по суті.
Представник позивача в судовому
засіданні 03.11.2014 р. надав усні пояснення
по суті заявлених позовних вимог, позов
підтримав у повному обсязі.
Представники відповідача в судовому
засіданні 03.11.2014 р. заперечували проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві, поданому 31.10.2014 р.
через відділ діловодства суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні 03.11.2014 р. було
оголошено перерву до 17.11.2014 р. о 12:10 год.
В судове засідання, призначене на 17.11.2014
р., з'явились представники сторін.
Представник позивача в судовому
засіданні 17.11.2014 р. подав пояснення по
справі з урахуванням відзиву
відповідача. Пояснення залучені судом
до матеріалів справи та передані до
відділу діловодства суду для
Представник позивача в судовому
засіданні 17.11.2014 р. надав усні пояснення
по суті заявлених позовних вимог, позов
підтримав з урахуванням пояснень,
поданих 17.11.2014 р. в судовому засіданні.
Представники відповідача в судовому
засіданні 17.11.2014 р. заперечували проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві, поданому 31.10.2014 р.
через відділ діловодства суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні 17.11.2014 р. було
оголошено перерву до 24.11.2014 р. о 12:00 год.
20.11.2014 р. через відділ діловодства суду
представник позивача подав додаткові
пояснення по справі з урахуванням
відзиву відповідача.
В судове засідання, призначене на 24.11.2014
р., з'явились представники сторін.
В судовому засіданні 24.11.2014 р.
представник позивача надав усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, позов підтримав у повному
обсязі, тоді як представник
відповідача заперечував проти
заявлених позовних вимог з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву.
Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 24.11.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення та повідомлено, що
повне рішення буде складено у термін,
передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи докази, оглянувши в судових
засіданнях оригінали документів, копії
яких знаходяться в матеріалах справи,
суд
05.08.2014 р. Адміністративною колегією
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України (надалі - відповідач,
Відділення) було прийнято рішення №
83/02-р/к "Про визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу" по
справі № 51-02/05.14, яким визнано дії
Товариства з обмеженою
відповідальністю "МОНОПАК"
(ідентифікаційний код 32723880), які
полягають у поданні інформації в
неповному обсязі територіальному
відділенню у встановлений головою
територіального відділення строк,
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, яке
передбачене пунктом 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції"; за вчинене порушення на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "МОНОПАК" накладено
Рішення).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "МОНОПАК" (надалі -
позивач, ТОВ "МОНОПАК", Товариство)
вказує на наявність підстав,
визначених статтею 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
для визнання Рішення недійсним, а саме:

- не доведено обставин, які мають
значення для встановлення факту
скоєння правопорушення позивачем,

- проведено не повне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи.

Зокрема, в оскаржуваному рішенні
відповідач зазначив про відсутність
інформації, з якого часу виготовлялась
етикетка № 1 та № 2, підтвердні
документи, узгоджені та затверджені
оригінал-макети етикеток № 1 та № 2,
електронна пошта та переписка між
замовником та виконавцем, ескізи,
періоди надсилання робочих варіантів
етикеток № 1 та № 2, тощо.

Позивач зазначив відповідачу, що
наведену інформацію встановити не
можливо, у зв'язку з її відсутністю
(незбереженням).

Позивач не погоджується з висновком
відповідача в Рішенні про те, що у
позивача мають бути наявні електронна
версія оригінал-макету поліграфічного
друку на електронному носії та зразок
продукції, погоджений із замовником,
оскільки вони є невід'ємною частиною
Договору № 38 від 05.07.2012 р. (укладений між
позивачем та ПП "НОВЕЛ" стосовно
виготовлення термозбіжної
рукаву-етикетки), а отже мають
зберігатись 3 роки.

На твердження позивача, вказаний
договір не містить положень, які
визначають електронні версії
оригінал-макету поліграфічного друку
на електронному носії та зразки
продукції, погоджений із замовником, як
невід'ємні частини вказаного договору.
До того ж, сама відсутність вказаних
документів не може бути еквівалентом
та доказом наявності тієї інформації,
що витребовувалась у Вимозі.

Позивач стверджує, що ним не
встановлено порядок та не визначено
необхідність збереження електронної
версії оригінал-макету поліграфічного
друку на електронному носії та зразків
продукції, погодженої із замовником,
протягом певного часу після прийняття
продукції замовником. Крім того,
відповідач не має повноважень для
притягнення позивача до
відповідальності за незбереження
інформації.

Позивач вважає, що відсутність
наведеної інформації взагалі не мала
жодного значення для притягнення ПП
"НОВЕЛ" до відповідальності, визначення
розміру штрафу, тощо. Зокрема, станом на
час винесення оскаржуваного Рішення
вже було винесено рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення №
72/02-р/к по справі № 164-03/12.13, яким визнано
дії ПП "НОВЕЛ" порушенням законодавства
про захист від недобросовісної
конкуренції та накладено на останнє
штраф у розмірі 50000,00 грн.

Київське міське територіальне
відділення Антимонопольного комітету
проти позовних вимог заперечує з
підстав їх необґрунтованості, вважає
рішення Адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України № 83/02-р/к від 05.08.2014 р. по справі
№ 51-02/05.14 законним, обгрунтованим та
таким, що повністю відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають з огляду на наступне.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням
монополізму та захистом суб'єктів
господарювання від недобросовісної
конкуренції, є предметом регулювання
господарського законодавства, у тому
числі й Господарського кодексу України
(далі - ГК України), і відтак -
господарськими, а тому справи, що
виникають з відповідних правовідносин,
згідно з частиною третьою статті 21
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів" розглядаються господарськими
судами.

До того ж відповідно до частини першої
статті 60 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" заявник,
відповідач, третя особа мають право
оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду. З огляду на зміст
наведеної норми, статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення,
справи зі спорів про оскарження рішень
(розпоряджень) органів
Антимонопольного комітету України
підвідомчі господарським судам і
підлягають розглядові за правилами
Господарського процесуального кодексу
України (п. 1 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011,
№ 15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" (надалі - Постанова
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15)).

Отже, спір у даній справі відноситься
до підвідомчості господарських судів і
підлягає вирішенню за правилами
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель. Особливості спеціального
статусу Антимонопольного комітету
України обумовлюються його завданнями
та повноваженнями, в тому числі роллю у
формуванні конкурентної політики, та
визначаються цим Законом, іншими
актами законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 6 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" Антимонопольний комітет
України утворюється у складі Голови та
восьми державних уповноважених.
Антимонопольний комітет України,
адміністративні колегії
Антимонопольного комітету України,
державні уповноважені
Антимонопольного комітету України,
адміністративні колегії
територіальних відділень
Антимонопольного комітету України є
органами Антимонопольного комітету
України (ч. 7 ст. 6 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України").

Приписами ст. 4 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що Антимонопольний комітет
України будує свою діяльність на
принципах: законності; гласності;
захисту конкуренції на засадах
рівності фізичних та юридичних осіб
перед законом та пріоритету прав
споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України
здійснює свою діяльність відповідно до
Конституції України, законів України
"Про захист економічної конкуренції",
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", цього Закону, інших
законів та нормативно-правових актів,
прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
визначено, що у сфері здійснення
контролю за дотриманням законодавства
про захист економічної конкуренції
Антимонопольний комітет України має
повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та проводити
розслідування за цими заявами і
справами;

- приймати передбачені законодавством
про захист економічної конкуренції
розпорядження та рішення за заявами і
справами, перевіряти та переглядати
рішення у справах, надавати висновки
щодо кваліфікації дій відповідно до
законодавства про захист економічної
конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання,
об'єднання, органи влади, органи
місцевого самоврядування, органи
адміністративно-господарського
управління та контролю щодо дотримання
ними вимог законодавства про захист
економічної конкуренції та під час
проведення розслідувань за заявами і
справами про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом; призначати
експертизу та експерта з числа осіб,
які володіють необхідними знаннями для
надання експертного висновку; тощо.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
визначено, що за результатами розгляду
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", заявник, відповідач,
третя особа мають право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково
до господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом
встановлено, що позивач звернувся до
господарського суду з позовом про
визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
05.08.2014 р. № 83/02-р/к "Про визнання вчинення
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу" по справі № 51-02/05.14 в межах
строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" для оскарження рішень
органів Антимонопольного комітету
України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
визначені підстави для зміни,
скасування чи визнання недійсними
рішень органів Антимонопольного
комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи;

недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими;

невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання
недійсним рішення Адміністративної
колегії Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, суд
зобов'язаний перевірити наявність чи
відсутність визначених законом
підстав для визнання рішення органу
Антимонопольного комітету України
недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної
справи, 05.08.2014 р. Адміністративна
колегія Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
розглянувши подання Другого відділу
досліджень і розслідувань про
попередні висновки у справі № 51-02/05.14 та
матеріали зазначеної справи,
розпочатої за ознаками вчинення
Товариством з обмеженою
відповідальністю "МОНОПАК" порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченого пунктом 14
статті 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
подання інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановленні головою територіального
відділення строк, прийняла рішення №
83/02-р/к, яке оскаржується позивачем.

Відповідно до пункту 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" порушенням законодавства
про захист економічної конкуренції є
подання інформації в неповному обсязі
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню у
встановлені органами Антимонопольного
комітету України, головою його
територіального відділення чи
нормативно-правовими актами строки.

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 15 "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства" зазначено, що у
перевірці правильності застосування
органами Антимонопольного комітету
України пунктів 13 та 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" судам необхідно
враховувати, що зазначені органи не
обмежені у виборі джерела для
отримання інформації, необхідної для
виконання їх завдань, передбачених
законодавством про захист економічної
конкуренції. Обов'язок з надання
інформації передбачено статтею 22 1
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України", а обсяг запитуваної
інформації повинен відповідати
змістовному колу цих завдань. Там же
зазначено, що судам у розгляді справ
про неподання інформації чи подання
інформації в неповному обсязі
Антимонопольному комітету України,
його територіальному відділенню слід
з'ясовувати, чи було повідомлено
суб'єкта господарювання про
необхідність надання ним відомостей та
у який саме спосіб, а також причини, з
яких відомості не було надано або
надано невчасно.

Водночас, як зазначено у п.п. 13.1 п. 13
вищенаведеної постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
від 26.12.2011 р. № 15, у вирішенні спорів з
відповідних справ судам необхідно
враховувати наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством; органи державної
влади, їх посадові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Пунктом 5 частини першої статті 17
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України" встановлено, що голова
територіального відділення
Антимонопольного комітету України має
повноваження при розгляді заяв і справ
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках вимагати від
суб'єктів господарювання, об'єднань,
органів влади, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Аналогічні за змістом приписи містить
й підпункт 5 пункту 8 Положення про
територіальне відділення
Антимонопольного комітету України,
затвердженого розпорядженням
названого Комітету від 23.02.2001 N 32-р.

Системний аналіз наведених норм
свідчить про те, що хоча вони й не
містять вичерпного переліку підстав
вимагати надання певної інформації,
але направлення органом
Антимонопольного комітету України
відповідного запиту буде правомірним
лише у випадку, прямо передбаченому
законом.

Наявність таких підстав входить до
предмета доказування у справах зі
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними рішень органів названого
Комітету. Відтак господарські суди у
розгляді відповідних справ мають
з'ясовувати, зокрема, чи відбувся збір
інформації органом Антимонопольного
комітету України в межах розгляду
заяви або справи про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, чи мало місце проведення
таким органом необхідної перевірки.

Київським міським територіальним
відділенням Антимонопольного комітету
України розглядалася справа № 164-03/12.13
про порушення приватним підприємством
ПП "НОВЕЛ" законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції,
передбаченого, статтею 151 Закону
України "Про захист від
недобросовісної конкуренції" у вигляді
поширення інформації, що вводить в
оману на етикетці напою кисломолочного
"ТАН - Айран ароматний з кропом" (надалі -
Напій).

Так, за наявною у Відділенні
інформацією, виробником етикеток Напою
є ТОВ "МОНОПАК".

У зв'язку з цим, на підставі статей 3, 17,
22, 221 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України" ТОВ
"МОНОПАК" було направлено вимогу голови
Відділення про подання інформації від
02.04.14 № 26-03/1038 (надалі - Вимога).

У Вимозі Товариство було повідомлено,
що відповідно до статті 22 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" вимоги голови територіально
відділення Антимонопольного комітету
України є обов'язковими для виконання у
визначений строк. Відповідно до статті
221 цього ж закону суб'єкти
господарювання зобов'язані на вимогу
голови територіального відділення
Антимонопольного комітету України
подавати документи, предмети чи інші
носії інформації, пояснення, іншу
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом та банківську таємницю,
необхідну для виконання
територіальним відділенням завдань,
передбачених законодавством про
захист економічної конкуренції.

Крім того, у Вимозі було зазначено, що
відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50
Закону України "Про Антимонопольний
комітет України", неподання інформації,
подання інформації в неповному обсязі,
подання недостовірної інформації
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки, є порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції і тягне за собою
відповідальність, встановлену статтею
52 цього Закону.

Листом б/н б/д (вх. Відділення від 16.04.2014
№ 09-8/1031) ТОВ "МОНОПАК" подало інформацію
на Вимогу в неповному обсязі, оскільки
не подало інформації та копії
підтвердних документів на пункт 2 та
пункт 3 Вимоги, а саме: була відсутня
інформація з якого часу виготовлялась
етикетка № 1 та № 2, підтвердні
документи, узгоджені та затверджені
оригінал-макети етикеток № 1 та № 2,
електронна та поштова переписка між
замовником та виконавцем, ескізи,
періоди надсилання робочих варіантів
етикеток № 1 та № 2, тощо.

Розпорядженням Адміністративної
колегії Відділення від 16.05.2014 року №
74/02-рп/к розпочато розгляд справи №
51-02/05.14 за ознаками вчинення ТОВ
"МОНОПАК" порушення законодавства про
захист економічної конкуренції.

З метою з'ясування обставин щодо
подання інформації в неповному обсязі,
Відділення направило до ТОВ "МОНОПАК"
лист від 24.04.2014 № 26-02/1368 про надання
пояснень щодо відсутності відповіді на
пункти 2 та З Вимоги, а саме: електронна
та поштова переписка між замовником та
виконавцем, ескізи, періоди надсилання
робочих варіантів етикеток № 1 та № 2,
тощо.

У відповідь листом від 29.04.2014 № 102
Товариство повідомило, що електронна
та поштова переписка між ТОВ "МОНОПАК"
та ПП "НОВЕЛ" не збереглась, а також
додало ескіз дизайну етикетки 2013 року,
який не містить жодного позначення про
період та погодження варіанту етикетки
такої як робочої з обох сторін. Крім
того, Товариством не надано жодної
інформації, яка б підтверджувала
період виготовлення етикетки з
інформацією "ароматний з ароматом
кропу".

За вищенаведених обставин, Відділення
прийшло до висновку, що Товариство не
подало необхідну інформацію,
запитувану у Вимозі від 02.04.14 № 26-03/1038.

Судом досліджено твердження позивача
стосовно того, що ним не встановлено
порядок та не визначено необхідність
збереження електронної версії
оригінал-макету поліграфічного друку
на електронному носії та зразків
продукції, погодженої із замовником,
протягом якогось часу після прийняття
продукції замовником.

Такі твердження позивача суд відхиляє,
оскільки вони не знайшли свого
підтвердження з огляду наявні в
матеріалах справи докази.

Відповідно до "Переліку типових
документів, що створюються в
діяльності органів державної влади та
місцевого самоврядування, інших
підприємств, установ організацій, із
зазначенням строків зберігання
документів", затвердженого Наказом
Міністерства юстиції України від 12.04.2012
р. № 578/5 (надалі - Перелік) передбачено
строк зберігання господарських
договорів не менше 3 років. Відповідно
до пункту 1.8 наведеного Переліку,
строки зберігання типових документів
на електронних носіях відповідають
строкам зберігання аналогічних
документів на паперових носіях.

Згідно з пунктом 1.1 Договору № 38 від
05.07.2012 р., укладеного між ТОВ "МОНОПАК"
(Виконавець) та ПП "НОВЕЛ" (Замовник)
(надалі - Договір), за завданням
Замовника, Виконавець виготовляє та
поставляє Замовнику термозбіжну
рукав-етикетку (надалі - Продукція), а
Замовник, приймає продукцію та сплачує
її згідно з умовами Договору.

Відповідно до пункту 10.5 Договору, всі
додатки до цього договору є невід'ємною
його частиною.

Так, у відповідності до пункту 4.1.
Договору, Продукція виготовлена та
доставлена Виконавцем (ТОВ "МОНОПАК")
згідно з умовами Договору, повинна
відповідати:

4.1.1. Характеристикам, що міститься у
Технічному завданні.

4.1.2. Оригінал-макету, наданого
Замовником.

4.1.3. Затвердженим зразкам нанесення
друку.

4.1.4. Іншим умовам, вказаним в Договорі.

Відповідно до пункту 4.3 Договору, кожна
одиниця упаковки продукції повинна
бути маркована і містити наступну
інформацію на російській та
українській мові: найменування
продукції, її кількість, дату
виготовлення, термін придатності,
умови зберігання та номер партії.

Відповідно до пункту 2.5. Договору після
погодження сторонами специфікації,
Замовник (ПП "НОВЕЛ") передає Виконавцю
(ТОВ "МОНОПАК") електронну версію
оригінал-макету поліграфічний друк на
електронному носії.

Згідно з пунктом 3.1. Договору,
Виконавець (ТОВ "МОНОПАК") виготовляє
продукцію своїми засобами із своїх
матеріалів у відповідності з
оригінал-макетом та зразком продукції,
погоджених із Замовником (ПП"НОВЕЛ").

Отже, виробництво етикетки передбачає
наявність ескізу дизайну етикетки
(оригінал - макету) з усіма його змінами
та погодженого Замовником.

Крім того, відповідно пунктів 2.2, 2,3
Договору Продукція виготовляється
окремою партією у відповідності до
узгоджених сторонами
заказів-специфікацій (далі -
Специфікації), які є невід'ємними
частинами Договору, в кожній з яких
узгоджуються технічні характеристики
замовленої партії Продукції (вид,
розмір, кількість), а також кількість
екземплярів, ціну та строки поставки
партії Продукції.

Перелік видаткових накладних, вказаних
у листі б/н б/д (вх. Відділення від 16.04.2014
№ 09-8/1031) ТОВ "МОНОПАК", який був поданий
на Вимогу Відділення, свідчить, що в 2012
р., 2013 р. та 2014 р. ТОВ "МОНОПАК"
здійснювало відвантаження етикетки
Напою на замовлення ПП "НОВЕЛ", яка
повинна була виготовлятися згідно
наведених умов Договору. Тож,
твердження позивача про відсутність
(незбереження) у нього інформації та
копій підтвердних документів на пункт 2
та пункт 3 Вимоги є безпідставними.

При цьому суд зазначає, що оскаржуваним
Рішенням ТОВ "МОНОПАК" було притягнуто
до відповідальності не за незбереження
інформації, а за подання інформації в
неповному обсязі територіальному
відділенню у встановлений головою
територіального відділення строк,
оскільки саме такі дії ТОВ "МОНОПАК"
визнані порушенням законодавства про
захист економічної конкуренції, яке
передбачене пунктом 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції".

Суд також вважає необґрунтованими та
відхиляє повністю доводи позивача про
те, що відсутність інформації з якого
часу виготовлялась етикетка № 1 та № 2,
підтвердні документи, узгоджені та
затверджені оригінал макети етикеток
№ 1 та № 2, електронна пошта та
переписка між замовником та
виконавцем, ескізи, періоди надсилання
робочих варіантів етикеток № 1 та № 2,
тощо, взагалі не мала жодного значення
для притягнення ПП "НОВЕЛ" до
відповідальності, визначення розміру
штрафу.

Вимога голови Відділення про подання
інформації від 02.04.14 № 26-03/1038 була
направлена ТОВ "МОНОПАК" на підставі
статей 3, 17, 22, 221 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України", у
зв'язку з розглядом Відділенням справи
№ 164-03/12.13 про порушення приватним
підприємством ПП "НОВЕЛ" законодавства
про захист від недобросовісної
конкуренції.

При цьому Відділення правомірно
виходило з того, що відповідно до
пункту 5 частини першої статті 17 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" голова територіального
Відділенні при розгляді заяв і справ
про порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, проведенні
перевірки та в інших передбачених
законом випадках має право вимагати
від суб'єктів господарювання,
об'єднань, органів влади, органа
місцевого самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, їх посадових
осіб і працівників, інших фізичних та
юридичних осіб інформацію, в тому числі
з обмеженим доступом.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" вимоги голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України є обов'язковими для виконання у
визначений строк.

За змістом частини 1 статті 221 Закону
України "Про Антимонопольний комітет
України" суб'єкти господарювання
зобов'язані на вимогу голови
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
подавати документи, предмети чи інші
носії інформації, пояснення, іншу
інформацію, в тому числі з обмеженим
доступом та банківську таємницю,
необхідну для виконання
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
завдань, передбачених законодавством
про захист економічної конкуренції.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
відповідач в оскаржуваному Рішенні
зробив обґрунтований та підставний
висновок про те, що дії ТОВ "МОНОПАК",
які полягають у поданні інформації в
неповному обсязі територіальному
відділенню у встановлений головою
територіального відділення строк, є
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, яке
передбачене пунктом 14 статті 50 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції".

Судом були проаналізовані й інші
зауваження та заперечення, наведені
позивачем у якості обґрунтувань
позовних вимог про визнання недійсним
оскаржуваного Рішення, проте суд
прийшов до висновку, що жодне з них не
спростовує обставин, встановлених
відповідачем в оскаржуваному Рішенні,
за сукупності яких відповідач довів
вчинення ТОВ "МОНОПАК" порушення,
передбаченого пунктом 14 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді подання
інформації в неповному обсязі
територіальному відділенню
Антимонопольного комітету України у
встановлені головою територіального
відділення строки.

Перевіривши юридичну оцінку
вищенаведених обставин та повноту їх
встановлення, зокрема, в оскаржуваному
Рішенні, суд дійшов висновку про те, що
відповідачем дотримано вимог
Конституції України, Законів України
"Про Антимонопольний комітет України",
"Про захист економічної конкуренції",
Правил розгляду справ про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції (затверджених
розпорядженням Антимонопольного
комітету України від 19.04.1994 р. № 5) (із
змінами), у зв'язку з чим всебічно, повно
і об'єктивно розглянуто обставини
справи № 73-02/06.14, досліджено подані
документи, належним чином
проаналізовано відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному Рішенні
висновки відповідача відповідають
фактичним обставинам справи № 83/02-р/к,
нормам матеріального та
процесуального права, є законними та
обґрунтованими.

Натомість, доводи позивача, не знайшли
свого підтвердження в ході розгляду
даної справи по суті.

Як визначено частиною 1 ст. 59 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", підставами для зміни,
скасування чи визнання недійсними
рішень органів Антимонопольного
комітету України є: неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи; недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.
При цьому стаття 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" не
передбачає можливості одночасного
визнання рішення недійсним та
скасування його.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

З огляду на наведене, підстави для
визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
05.08.2014 р. № 83/02-р/к "Про визнання вчинення
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції та накладення
штрафу" у справі № 51-02/05.14 відсутні, а
тому вимоги позивача про визнання
недійсним вказаного рішення є
необгрунтованими, матеріалами справи
не підтверджуються та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки в задоволенні позовних
вимог позивачу відмовлено повністю,
судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.12.2014 р.

Суддя
Гумега О.В.