ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" грудня 2014 р.Справа № 924/1598/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі судді Мухи М.Є.,
розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного малого
підприємства "Сковод" м. Хмельницький

до Міського комунального підприємства
"Хмельницькводоканал" м. Хмельницький

про стягнення 175368,77 грн.

Представники сторін:

позивача: Осташ М.С. - за
довіреністю №344 від 24.11.2014р.

відповідача: не з'явився

Рішення виноситься 02.12.14р. після
оголошеної в судовому засіданні 25.11.14р.
перерви.

В судовому засіданні відповідно до ч.2
ст.85 ГПК України проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся з позовом
до суду про стягнення з МКП
"Хмельницькводоканал" заборгованості в
розмірі 175368,77 грн. в т.ч. 127 992,58грн. боргу
за виконані відповідно до умов
договору субпідряду № 177 від 02.11.12р.
роботи, 18 618,21грн. інфляційних втрат, 20
982,45грн. пені та 7 775,73грн. обґрунтовуючи
позовні вимоги наявними в матеріалах
справи доказами та положеннями ст.ст.
612, 625 ЦК України та ст.193 ГК України.

Представником позивача в порядку ст.22
ГПК України, в судовому засіданні
18.11.14р., було подано заяву про зменшення
розміру позовних вимог в частині
стягнення пені та збільшення в частині
3% річних та інфляційних втрат, де
позивач просить стягнути з відповідача
127 992,58грн. боргу, 26 425,75грн. інфляційних
втрат, 11 011,89грн. пені та 8 100,46грн. 3%
річних, яка судом приймається.

Представник позивача в судове
засідання з'явився позовні вимоги
підтримує.

Відповідач повноважного представника
в судове засідання не забезпечив. У
відзиві на позов проти позовних вимог
заперечує та зазначає, що в договорі
субпідряду на виконання благоустрою
території ВНС-10 № 177 від 02.11.2012 року в
розділі 4 п.4.5 зазначено: "в разі
затримки бюджетного фінансування
розрахунок за надані послуги
здійснюється протягом 7 банківських
днів з дати отримання замовником
бюджетного призначення на
фінансування робіт на свій
реєстраційний рахунок". Отже, виходячи
з вище викладеного вважає, що МКП
"Хмельницькводоканал" не порушило
умови договору не сплативши позивачу
залишок боргу в сумі 127 992,58 грн.,
оскільки управління ЖКГ, як
розпорядник бюджетних коштів, не
перерахувало вказану вище суму на
розрахунковий рахунок підприємства, в
зв'язку з чим не настав термін
виконання зобов'язання. Також
наголошує, що договором (п.4.3) не
конкретизовано дату остаточного
розрахунку із позивачем, а саме не
вказано дату остаточного
перерахування коштів за виконану
роботу. Звертає увагу суду і на те, що
позивачем необґрунтовано застосовано
в розрахунку штрафних санкцій, 3% річних
та індексу інфляції початкову дату
29.12.2012 року, оскільки ця дата не вказана
в жодному із документів, які стосуються
виконання робіт на даному об'єкті
(локальний кошторис виконаних
будівельних робіт та акт приймання
виконаних будівельних робіт за грудень
2012 року). Згадка про дату 29.12.2012 року є
лише в податковій накладній, яку
позивач міг виписати і пізніше
реальної дати закінчення робіт. В
позові просить відмовити.

Розглядом матеріалів справи
встановлено.

02.11.12р. між міським комунальним
підприємством "Хмельницькводоканал"
(замовник) та приватним малим
підприємством "Сковод" (субпідрядник)
укладено договір субпідряду № 177
відповідно до п.1.1, 1.2 якого
субпідрядник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених в цьому
договорі, виконати за завданням
замовника, а замовник зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених в
цьому договорі, прийняти і оплатити
наступну роботу: благоустрій території
ВНС-10, об'єкт - "Будівництво другої
черги водогону від с. Чернелівка
Красилівського району до м.
Хмельницького у відповідності до
проектно -кошторисної документації,
умов даного договору. Склад та обсяги
робіт, що доручаються до виконання
Субпідряднику, визначені договірною
ціною і проектно - кошторисною
документацією, які є невід'ємною
частиною Договору.

Згідно п.2 договору якість виконаних
робіт повинна відповідати вимогам
проектно - кошторисної документації,
діючих державних норм та стандартів. У
випадку порушення Субпідрядником
вимог щодо якості виконаних робіт
Замовник має право вимагати усунення
виявлених недоліків за рахунок
Субпідрядника.

Договірна ціна робіт визначається на
основі твердого кошторису, що складає:
179145,12грн. в тому числі ПДВ-29857,52 грн.,
додаток 1 до даного Договору. Вартість
робіт, що є предметом договору,
визначена із врахуванням вартості
матеріалів Субпідрядника, що
використовуються для їх виконання.
Договірна ціна може коригуватися
тільки за взаємною згодою сторін. У
разі підвищення Субпідрядником
твердої договірної ціни, не
передбаченої Договором, всі пов'язані з
цим витрати несе Субпідрядник. (п.3).

Відповідно до п.4 фінансування робіт
здійснюється відповідно до
Розпорядження КМУ від 21.03.2012р. №177-р за
кошти державного бюджету. Поточна
оплата здійснюється Замовником, шляхом
переказу грошових коштів на
розрахунковий рахунок Субпідрядника
за виконані роботи, щомісячно на
протязі 5-ти банківських днів з моменту
надання Замовником і Субпідрядником
довідки про вартість виконаних робіт
(типова форма КБ-3) та акту виконаних
робіт (КБ-2в). Остаточний розрахунок по
договору здійснюється Замовником
після виконання всього об'єму робіт,
передбачених кошторисною
документацією. Перед початком робіт
Замовник, на протязі двох днів після
підписання Договору, перераховує
Субпідряднику аванс для закупівлі
матеріалів в розмірі згідно
розробленого кошторису. У разі
затримки бюджетного фінансування
розрахунок за надані послуги
здійснюється протягом 7 банківських
днів з дати отримання Замовником
бюджетного призначення на
фінансування робіт на свій
реєстраційний рахунок.

Пунктом 5 сторони передбачили строки
виконання робіт: початок - листопад 2012
р., на протязі двох днів після
перерахування авансу на рахунок
Субідрядника, закінчення - 30 грудня 2012
р. Місце виконання робіт: об'єкт
"Будівництво другої черги водогону від
с. Чернелівка Красилівського району до
м. Хмельницького" - благоустрій
території ВНС-10.

У разі невиконання або неналежного
виконання своїх зобов'язань за
Договором Сторони несуть
відповідальність, передбачену
законами та цим Договором.
Субпідрядник несе відповідальність за
порушення зі своєї вини таких
зобов'язань за Договором і у таких
сумах: за порушення строків закінчення
виконання робіт - пеню в розмірі 0,1 %
вартості робіт, з яких допущене
прострочення виконання, за кожен день
прострочення, а за прострочення понад 30
днів додатково сплачує штраф у розмірі
7 % вказаної вартості. Замовник несе
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань (несвоєчасну
оплату виконаних робіт, перерахунок
авансів інших платежів) у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
простроченої суми за кожний день
прострочення. У випадку відмови
Субпідрядником від виконання п.2.2.
Договору Замовник має право зменшити
вартість робіт, що підлягає до оплати,
на вартість неякісно виконаних робіт.
Відповідальність Замовника: своєчасно
забезпечити Субпідрядника якісною
проектно-кошторисною документацією;
використати виділені кошти за їх
цільовим призначенням. (п.7.2.1).

Договір набирає чинності з моменту
підписання його сторонами і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором та не
пізніше 30.12.12р.

Договір підписано представниками
сторін та скріплено печатками
підприємств.

Пунктом 12 договору визначено, що
невід'ємною його частиною є договірна
ціна, проектно - кошторисна
документація - додатки №1 та №2.

Сторонами погоджено договірну ціну на
будівництво другої черги водогону від
с.Чернелівка Красилівського району до
м. Хмельницького" - благоустрій
території ВНС-10 у розмірі 179 145,12 та
затверджено локальний кошторис № 2-1-1.

Згідно умов договору субпідряду
позивачем було виконано роботи по
будівництву другої черги водогону від
с. Чернелівка Красилівського району до
м. Хмельницького - благоустрій
території ВНС-10, що підтверджується
підписаними сторонами довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрат за грудень 2012р., актом
приймання виконаних будівельних робіт
за грудень 2012 року на суму 179 145,12грн.,
підсумковою відомістю ресурсів
(звітний період грудень 2012р.),
податковою відомістю від 29.12.12р.

08.11.12р. відповідачем перераховано ПМП
"Сковод" 30 000грн. авансового платежу.

Протоколами № 2, 2/1 від 27.01.14р., №3 від
28.02.14р., від 27.03.14р., №3/2, №4/1 від 28.04.14р.,
№5, №5/1 від 25.06.14р., №6, №6/1 від 18.08.14р. за
домовленістю сторін МКП
"Хмельницькводоканал" зменшувалась
заборгованість працівників ПМП
"Сковод" за надані послуги з
водопостачання, а ПМП "Сковод"
зменшувалась заборгованість
відповідача за договором субпідряду №
177 від 02.11.12р. Всього на суму 3 152,54грн.

15.07.14р. відповідачем також частково
сплачено вартість виконаних робіт у
розмірі 18 000грн.

07.08.14р. ПМП "Сковод" відповідачу
направлено претензію про сплату боргу
за виконані роботи у розмірі 128 181,16грн.,
яка останнім отримана 12.08.14р., що
вбачається із рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Станом на 02.10.14р. заборгованість
відповідача становить 127 992,58грн.

Крім того, позивач просить стягнути 26
425,75грн. втрат від інфляції за період з
01.01.13р. по 31.10.14р., 8 100,46грн. 3% річних за
період з 30.12.12р. по 14.11.14р. та пеню в
розмірі 11 011,89грн. за період з 30.12.12р. по
29.06.13р.

Аналізуючи надані по справі докази,
оцінюючи їх в сукупності, судом до
уваги приймається наступне:

Згідно з ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України, майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України
та 174 Господарського кодексу України
унормовано, що господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено
свободу договору, тобто, відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України
та ст. 173 ГК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи між
сторонами укладено договір субпідряду
№ 177 від 02.11.12р..

Згідно зі ст. 837 ЦК України за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Згідно ч. 1 ст. 838 ЦК України підрядник
має право, якщо інше не встановлено
договором, залучити до виконання
роботи інших осіб (субпідрядників),
залишаючись відповідальним перед
замовником за результат їхньої роботи.
У цьому разі підрядник виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядником, як замовник.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Судом встановлено, що на виконання
договору субпідряду № 177 від 02.11.12р.
позивач виконав роботи по будівництву
другої черги водогону від с. Чернелівка
Красилівського району до м.
Хмельницького - благоустрій території
ВНС-10, що підтверджується підписаними
сторонами довідкою про вартість
виконаних будівельних робіт та витрат
за грудень 2012р., актом приймання
виконаних будівельних робіт за
грудень 2012 року на суму 179 145,12грн.,
підсумковою відомістю ресурсів
(звітний період грудень 2012р.),
податковою відомістю від 29.12.12р. Однак,
відповідач оплату за виконані в
повному розмірі роботи не здійснив,
утворивши заборгованість в сумі 127 992,58
грн., що не заперечується відповідачем.
Доказів про оплату зазначених коштів
суду не подано.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу
України та ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань або їх зміна не
допускається.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає як
порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Поряд із цим судом враховуються
положення п.1.10 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
07.12.13р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" який передбачає,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання
через відсутність у нього необхідних
коштів, оскільки згадане правило
обумовлено замінністю грошей як їх
юридичною властивістю. Тому у випадках
порушення грошового зобов'язання суди
не повинні приймати доводи боржника з
посиланням на неможливість виконання
грошового зобов'язання через
відсутність необхідних коштів (стаття
607 ЦК України) або на відсутність вини
(статті 614, 617 ЦК України чи стаття 218 ГК
України). З огляду на зазначене, доводи
відповідача про непорушення ним умови
договору щодо сплати залишку боргу в
сумі 127 992,58 грн., через ненадходження
коштів від розпорядника бюджетних
коштів судом до уваги не приймаються та
не звільняють відповідача від
обов'язку сплати суми боргу.

Отже, враховуючи вищенаведене позовні
вимоги про стягнення з відповідача 127
992,58грн. основного боргу заявлені
правомірно та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з
відповідача 26 425,75грн. втрат від
інфляції за період з 01.01.13р. по 31.10.14р., 8
100,46грн. 3% річних за період з 30.12.12р. по
134.11.14р.

Розглядаючи дані вимоги судом
враховується, що відповідно до розділу
4 договору (Порядок здійснення оплати),
фінансування робіт здійснюється
відповідно до Розпорядження КМУ від
21.03.2012р. №177-р за кошти державного
бюджету. Поточна оплата здійснюється
Замовником, шляхом переказу грошових
коштів на розрахунковий рахунок
Субпідрядника за виконані роботи,
щомісячно на протязі 5-ти банківських
днів з моменту надання Замовником і
Субпідрядником довідки про вартість
виконаних робіт (типова форма КБ-3) та
акту виконаних робіт (КБ-2в). Остаточний
розрахунок по договору здійснюється
Замовником після виконання всього
об'єму робіт, передбачених кошторисною
документацією. Перед початком робіт
Замовник, на протязі двох днів після
підписання Договору, перераховує
Субпідряднику аванс для закупівлі
матеріалів в розмірі згідно
розробленого кошторису. У разі
затримки бюджетного фінансування
розрахунок за надані послуги
здійснюється протягом 7 банківських
днів з дати отримання Замовником
бюджетного призначення на
фінансування робіт на свій
реєстраційний рахунок.

Як вбачається із наданого до позову
розрахунку інфляційних втрат та 3%
річних початком періоду нарахування
позивач визначив 30.12.12р. Натомість
судом береться до уваги, що підписаний
сторонами акт приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 року не
містить дати його підписання.

При цьому матеріалами справи
встановлено, що 07.08.14р. ПМП "Сковод"
відповідачу направлено претензію про
сплату боргу за виконані роботи у
розмірі 128 181,16грн., яка останнім
отримана 12.08.14р., що вбачається із
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення.

В даному випадку судом беруться до
уваги положення ст.530 ЦК України яка
передбачає, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

З огляду на зазначене, обґрунтованою
датою початку перебігу строку
нарахування інфляційних втрат та 3%
річних є 20.08.14р. Із врахуванням
викладеного, судом проведено
перерахунок заявлених позивачем 3%
річних та встановлено, що
обґрунтованими та підтвердженими
матеріалами справи є 915,23грн. 3% річних
за період з 20.08.14р. по 14.11.14р. В стягненні
7 185,23грн. 3% річних слід відмовити.

Щодо заявлених до стягнення
інфляційних втрат судом враховується
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, є втратами пов'язаними з
інфляційними процесами в державі за
час прострочення виконання
зобов'язання боржником, а три процента
річних є за своєю правовою природою
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником.

Згідно листа Верховного Суду України
„Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.1997
№62-97р., відповідно до якого індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Судом приймається до уваги, що індекс
інфляції, який характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, визначається Держкомстатом за
період, який становить один місяць, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції обчислюється виходячи з суми
боргу, що мав місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 р. „Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Таким чином, нарахування індексу
інфляції можливе лише на суму
простроченої заборгованості, яка
існувала не менше як на один місяць та у
порядку відповідальності боржника за
порушення грошового зобов'язання.

Даної правової позиції дотримується і
Вищий господарський суд України по
аналогічних справах щодо періоду
нарахування інфляційних (постанови від
10.02.2014р. по справі №924/917/14, від 20.02.2013р. по
справі №16/5025/1011/12).

Позивачем заявлено до стягнення 26 425,75
грн. інфляційних втрат, за січень -
грудень 2013 року, січень - жовтень 2014
року.

Проаналізувавши поданий розрахунок
інфляційних втрат, суд вважає, що
обґрунтованим є інфляційні втрати в
сумі 3 071,82грн. за жовтень 2014 року. В
стягненні 23 353,93грн. інфляційних втрат
слід відмовити.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та сплата
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
визначено, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Сторонами в п. 7.2.1 договору передбачено,
що замовник несе відповідальність за
порушення грошових зобов'язань
(несвоєчасну оплату виконаних робіт,
перерахунок авансів інших платежів) у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої суми за кожний день
прострочення.

Позивач просить стягнути з відповідача
11 011,89грн. за період з 30.12.12р. по 29.06.13р.

Враховуючи визначену судом дату
початку перебігу строку нарахування
пені якою є 20.08.14р., заявлена позивачем
до стягнення пеня в розмірі 11 011,89грн.
за період з 30.12.12р. по 29.06.13р. є
необґрунтовано, матеріалами справи не
підтвердженою, а тому в її задоволенні
слід відмовити.

З огляду на вищенаведене, враховуючи
приписи ст. 33 ГПК України в силу яких
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 32, 33, 44, 49, 82, 85, 115,
116 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного малого підприємства
"Сковод" м. Хмельницький до Міського
комунального підприємства
"Хмельницькводоканал" м. Хмельницький
про стягнення 173 530,68 грн. задовольнити
частково.

Стягнути з Міського комунального
підприємства "Хмельницькводоканал" ( м.
Хмельницький вул. Водопровідна, 75 ) на користь Приватного
малого підприємства "Сковод" ( м.
Хмельницький, вул. Чорновола 159/2 ) - 127 992,58грн. боргу (сто
двадцять сім тисяч дев'ятсот дев'яносто
дві гривні 58 коп.) боргу, 915,23грн.
(дев'ятсот п'ятнадцять гривень 23 коп.) - 3%
річних, 3071,82грн. (три тисячі сімдесят
одну гривню 82 коп.) інфляційних
нарахувань та 2667,49грн. (дві тисячі
шістсот шістдесят сім гривень 49 коп.)
витрат на оплату судового збору.

Видати наказ.

У позові про стягнення 23 353,93грн.
інфляційних нарахувань, 7 185,23 грн. 3%
річних та 11 011,89 грн. пені відмовити.

Повний текст рішення складено 08.12.14р.

Суддя
М.Є. Муха

Віддрук. 2 прим. : 1 - до справи, 2 -
відповідачу (29000, м. Хмельницький, вул.
Водопровідна, 75).