м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «РОСЬ - ПЛАСТ»
до Товариства з обмеженою
«УКРІНВЕСТСПЕЦБУД - ОТВ»
про стягнення 23 922,48 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
Від позивача Фурсенко Б.М. - директор
(розпорядження №1 від 01.12.2005р).
Від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду
передані позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «РОСЬ -
ПЛАСТ » про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКРІНВЕСТСПЕЦБУД - ОТВ» 23 922,48 грн., із
яких: 18 798, 68 грн. основний борг, 1 247,41
грн. - пеня, 3 139,38 грн. - інфляційні, 737. 01
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору поставки №69 від 03.04.2013р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.11.2014 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на
03.12.2014р. за участю представників сторін.
В судовому засіданні 03.12.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребувані
ухвалою суду докази та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
відповідачем 10.11.2014 р.
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні 03.12.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення, відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
позивачем докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

03.04.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «РОСЬ - ПЛАСТ»
(постачальником) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«УКРІНВЕСТСПЕЦБУД - ОТВ» (покупцем)
укладено договір поставки №69 (далі -
Договір).

Відповідно до п. 1.1 якого постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим договором передати
покупцю у власність товар, визначений у
додатку №1 до даного договору, а
покупець зобов'язується в порядку та
на умовах, визначених цим договором
прийняти та своєчасно оплатити цей
товар.

Згідно з п. 4.6 Договору термін оплати 30
діб з моменту отримання товару
покупцем.

На виконання своїх зобов'язань за
договором постачальник поставив, а
покупець отримав товар на загальну
суму 18 798,68 грн., що підтверджується
доказами, наданими в матеріали справи
(видаткова накладна №Рн-000094 від
30.05.23013р.)

Відповідач отриманий товар в сумі 18 798,
68 грн. позивачу не оплатив.

Станом на день розгляду справи
заборгованість в розмірі 18 798,68 грн.
відповідачем не сплачена.

Виходячи зі змісту зазначеного
договору він за своєю природою є
договором поставки відповідно до умов
якого (ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу
України) продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного
кодексу України та 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, що передбачено ст. 525
Цивільного кодексу України. Згідно з ч.
1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем в сумі 18 798,68 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений та
відповідачем не спростований.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення з відповідача пені за
прострочку платежу в сумі 1 247,41, 00 грн.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлює, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Разом з цим, пунктом 6 статті 232
Господарського кодексу України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що усі
штрафи, пені, інші стягнення
нараховуються та сплачуються
сторонами тільки після письмової заяви
зацікавленої сторони оформленою
претензією. Або іншим способом. Без
пред'явлення письмової претензії
штрафні санкції не нараховуються і
заборгованістю однієї сторони перед не
іншою вважаються.

Оскільки позивачем на адресу
відповідача не направлялась вимога про
стягнення пені, а умовами договору не
встановлений розміру пені, тому суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення пені в сумі
1 247, 41 грн. задоволенню не підлягають.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення з відповідача 3 139,38 грн. -
інфляційних, 737, 01 грн. - 3% річних.

В силу статті 625 ЦК України боржник на
вимогу кредитора у випадку
прострочення грошового зобов'язання
повинен сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним
судом, з відповідача підлягає
стягненню 3 % річних в сумі 737,01 грн. та
інфляційні 3 139,38 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарській суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони. Суми,
які підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката, витрати на
інформаційно - технічне забезпечення
судового процесу та інші витрати,
пов"язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача: при відмові в позові -на
позивача; при частковому задоволенні
позову - на обидві сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та відповідно до
вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України на
відповідача покладаються витрати по
сплаті судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст..
49, ст..ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРІНВЕСТСПЕЦБУД -
ОТВ» (02097, м. Київ, вул. Милославська, 58,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю "РОСЬ -
ПЛАСТ " (09100, Київська область, м. Біла
Церква, Гайок, буд. 4, код 31907395) 18 798 грн. 68
коп. основного боргу, 737 грн. 01 коп. - 3 %
річних, 3 139 грн. 38 коп. - інфляційні, та 1
731 грн. 63 коп. судового збору.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.12.2014р.

Суддя
Трофименко Т.Ю.