м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОДМАРКЕТ ЛТД"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Модель - Т"
про стягнення 7 342,80 грн.
Суддя Лиськов М.О.
від позивача: Штепек В. Ю.
(дов. Від 15.11.2014)
від відповідача: не з'явився
В судовому засіданні 03.12.2014 відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
28.10.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява №
1/10 від 23.10.2014 Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОДМАРКЕТ ЛТД"
(надалі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Модель - Т"
(надалі - відповідач) про стягнення 7
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач не виконав
взяті на себе зобов'язання у частині
оплати товару, відповідно до договору
поставки № ПМЛ-1008 від 08.05.2014, внаслідок
чого у відповідача перед позивачем
виникла заборгованість у розмірі 7 342,80
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.10.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
призначено на 17.11.2014.
В судове засідання, призначене на
17.11.2014, з'явився представник позивача та
надав витребувані судом документи.
В судове засідання, призначене на
17.11.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
17.11.2014 відповідно до пункту 1, 2 частини
першої статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладав розгляд
справи на 03.12.2014.
В судове засідання, призначене на
03.12.2014, представник позивача з'явився та
підтримав позовні вимоги в повному
В судове засідання, призначене на
03.12.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений, що підтверджується
зворотнім повідомленням про вручення
3240870 6, згідно якого представник
відповідача отримав поштове
відправлення Господарського суду м.
Києва з ухвалою про порушення
провадження у справі.
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2014 між позивачем (надалі -
Постачальник) та відповідачем (далі по
тексту - Покупець) (разом - Сторони), було
укладено Договір поставки №
ПМЛ-1008(належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
Постачальник зобов'язується
передавати у власність, а Покупець
приймати та оплачувати вартість
продукції на умовах викладених в цьому
Договору.

За своєю правовою природою
правовідносини, що виникли між
сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу
України продавець повинен передати
покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 названого
кодексу).

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата
Товару здійснюється за згодою Сторін,
але не пізніше 14 календарних днів з
моменту передачі Товару. Кінцевою
датою оплати Товару вважається
останній день строку від момент
отримання відповідної партії Товару
згідно відповідних накладних.

Позивач виконав всі взяті на себе
зобов'язання за Договором. а саме
поставив відповідачу товар на суму 6 020
грн., що підтверджується
товарно-транспортними накладними.

Відповідач в порушення п. 4.2 Договору ,
здійснив лише часткову оплату в сумі 1
100 грн., таким чином у останнього перед
позивачем виникла заборгованість в
сумі 4 920 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Статтею 193
Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи,
свого обов'язку щодо поставки товару
відповідачем не виконано, внаслідок
чого в останнього утворилась
заборгованість у розмірі 4 920 грн.

З урахуванням наведених положень
укладеного сторонами Договору,
виходячи з факту отримання товару
покупцем за видатковими накладними,
строк виконання зобов'язання щодо
оплати поставленого і отриманого
товару станом на час вирішення спору є
таким, що настав.

Окрім того позивач просить стягнути з
відповідача 2 422 штрафних санкцій , а
саме пеню та штраф встановлених в п. 6.2
Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Модель - Т" (01025, м.
Київ, вулиця Велика Житомирська,
будинок 6/11; ідентифікаційний код: 23741354)
з будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПРОДМАРКЕТ ЛТД" (04112,
м. Київ, вулиця Гонти, будинок 3-А;
ідентифікаційний код 38591114) 4 920 (чотири
тисячі дев'ятсот двадцять) грн. 00 коп. -
основного боргу, 2 000 (дві тисячі) грн. 00
коп. - штраф, 422 (чотириста двадцять дві)
грн. 80 коп. - пеня та 1 827 (одна тисяча
вісімсот сімдесят одна) грн. 00 коп. -
судового збору за подання позовної
заяви.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 05.12.2014

Суддя
М.О. Лиськов