РІШЕННЯ

"29" жовтня 2014 р.Справа № 14/20/5022-247/2012

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Руденка О.В. розглянув
справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача 1 Тернопільської
обласної спілки споживчих товариств,
майдан Волі, 4, м. Тернопіль, 46000

відповідача 2 Реєстраційної служби
Тернопільського міського управління
юстиції Тернопільської області, вул.
Київська, 3А, м. Тернопіль, 46000

за участю третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору 1
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,
АДРЕСА_2

за участю третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору 2
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4,
АДРЕСА_2

про припинення права власності на
частку в спільній частковій власності,
визнання права власності та
зобов'язання вчинити дії.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, паспорт №? НОМЕР_4 від
16.05.96 р.,

третьої особи 1: ОСОБА_5, довіреність №
4769 від 19.09.14р.

третьої особи 2: ОСОБА_5, довіреність №
4770 від 19.09.14р.

відповідача 1: Козак Н.В., довіреність №
7/1 від 16.01.12р.

Суть справи:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся в господарський суд
Тернопільської області з позовом до
Тернопільської обласної спілки
споживчих товариств, за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Міське
бюро технічної інвентаризації», про:

- припинення права Тернопільської
обласної спілки споживчих товариств у
спільній частковій власності на 147/1000
частки споруди ринку промислових
товарів, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3 шляхом присудження грошової
компенсації за вказану частку у
спільній власності;

- зобов'язання ТОВ "Міське бюро
технічної інвентаризації" скасувати
запис у реєстрі права власності на
нерухоме майно про право власності на
147/1000 частки споруди ринку промислових
товарів, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3;

- визнання за Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 права
власності на 147/1000 частки споруди ринку
промислових товарів, розташованого за
адресою: АДРЕСА_3.

Водночас, до прийняття рішення по
справі, на адресу господарського суду
надійшла позовна заява від
фізичноїособи-підприємця ОСОБА_3 та
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, як
третіх осіб, що заявляють самостійні
вимоги на предмет спору.

За наслідками розгляду даних
матеріалів, судом встановлено, що
позовні вимоги, викладені у поданій
третіми особами заяві, стосуються
предмета спору між первісними
позивачем і відповідачем у справі, та є
аналогічними із первісним позовом.

З наведених підстав, ухвалою суду від
30.07.2014р. до участі у справі в якості
третіх осіб, які заявляють самостійні
вимоги на предмет спору, в порядку ст.26
ГПК України, залучено фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3 та фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4 Разом з тим,
вказаною ухвалою із числа третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору виключено Товариство з
обмеженою відповідальністю "Міське
бюро технічної інвентаризації" та в
якості співвідповідача залучено
Реєстраційну службу Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області.

Обґрунтовуючи позов через своїх
представників, приватний підприємець
ОСОБА_1 та треті особи, які заявляють
самостійні вимоги (далі - ПОЗИВАЧІ,
треті особи) посилаються на існування
перелічених у ст. 365 ЦК України
обставин, які унеможливлюють спільне
володіння і користування майном, що
знаходиться у спільній власності
учасників спору, з огляду на що, просять
припинити право власності на 147/1000
частки відповідача 1 у спірній споруді
та визнати дане право за ними.

Тернопільська обласна спілка
споживчих товариств у відзиві на
позовну заяву та згідно пояснень
повноважних представників, проти
позову заперечує. Відповідач 1 вказує
на відсутність визначених
законодавством підстав для припинення
права власності на його частку у
спільному майні. При цьому, спілка
зазначає, що припинення права
власності на частину спірного об'єкта
нерухомості завдасть істотної шкоди її
інтересам.

Повноважний представник Реєстраційної
служби Тернопільського міського
управління юстиції в судове засідання
не з'явився, співвідповідач відзиву на
позов не подав, хоча про час та місце
слухання справи повідомлявся належним
чином, в порядку ст.64 ГПК України та
п.3.9.1. постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011р. №18. (повідомлення про вручення
поштових відправлень знаходяться в
матеріалах справи).

Учасникам судового процесу належні їм
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22, 81-1 ГПК України, роз'яснено.

В порядку ст.81-1 ГПК України, за
ініціативи суду, здійснювалась
технічна фіксація судового процесу під
час дачі судовим експертом пояснень по
проведеній ним експертизі.

Розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав, викладених у
відповідних ухвалах.

Строк вирішення спору продовжувався у
відповідності до ст.69 ГПК України.

27.10.2014 року на адресу господарського
суду від приватного підприємця ОСОБА_1
надійшла заява про відмову від
позовних вимог у зв'язку із передачею
права власності на 853/1000 частки споруди
ринку промислових товарів ОСОБА_3 та
ОСОБА_4

Аналогічна за змістом заява надійшла і
від ПОЗИВАЧІВ в частині зобов'язання
Реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області скасувати
запис у реєстрі речових прав на
нерухоме майно про право власності
Тернопільської обласної спілки
споживчих товариств на 147/1000 частки
споруди ринку промислових товарів, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3.

В силу положень ст.26 ГПК України, треті
особи, які заявляють самостійні вимоги
на предмет спору, користуються усіма
правами позивача.

Згідно із ст.78 ГПК України, відмова
позивача від позову, визнання позову
відповідачем і умови мирової угоди
сторін викладаються в адресованих
господарському суду письмових заявах,
що долучаються до справи. Ці заяви
підписуються відповідно позивачем,
відповідачем чи обома сторонами.

До прийняття відмови позивача від
позову або до затвердження мирової
угоди сторін господарський суд
роз'яснює сторонам наслідки
відповідних процесуальних дій,
перевіряє, чи є повноваження на
вчинення цих дій у представників
сторін.

Про прийняття відмови позивача від
позову або про затвердження мирової
угоди сторін господарський суд
виносить ухвалу, якою одночасно
припиняє провадження у справі.

З огляду на наведені приписи та
враховуючи, що заяви про відмову від
позовних вимог подані суб'єктами
підприємницької діяльності до
прийняття рішення по справі та не
суперечать чинному законодавству, а
також не порушують прав і охоронюваних
законом інтересів інших осіб, останні
приймаються судом, а провадження у
справі за позовними вимогами фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 в повному
обсязі та третіх осіб ФОП ОСОБА_3 та ФОП
ОСОБА_4 в частині заявлених вимог до
Реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області, підлягає
припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК
України. При цьому, позивачу наслідки
даної процесуальної дії, судом
роз'яснено, а третім особам такі відомі,
про що вказано у поданій їх повноважним
представником заяві.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши зібрані у справі
докази у їх сукупності, судом
встановлено наступне.

05.03.2002р. між Тернопільською обласною
спілкою споживчих товариств
(Орендодавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено
договір оренди торгового приміщення -
магазину "Вироби кооператорів", площею
677,3 кв.м., розташованого в м. Тернополі
по вул.Живова, 9 на центральному ринку
міста, яке належало відповідачу 1 на
праві колективної власності, згідно
свідоцтва про право власності від
27.12.2001р., виданого виконавчим комітетом
Тернопільської міської ради. Термін
оренди складає 10 років з моменту
приймання об'єкту, що орендується, за
актом здачі-приймання.

29 березня 2002 року орендодавцем, згідно
акта прийому-передачі, на виконання
умов договору оренди від 05 березня 2002
року дане приміщення було передане
орендарю в операційну оренду.

В період існування орендних
правовідносин вказаний об'єкт
нерухомості було реконструйовано. Як
наслідок, рішенням виконавчого
комітету Тернопільської міської ради
№ 572 від 28.05.2003р. затверджено акт
державної технічної комісії про
прийняття в експлуатацію
реконструкції орендованого приміщення
за адресою АДРЕСА_3 під ринок
промислових товарів, загальною площею
661,8 кв.м., що проведена СПД ОСОБА_1 на
підставі рішення виконкому від 27.07.2002р.

16.11.2010р. рішенням господарського суду
Тернопільської області у справі
№15/176-3468 позовні вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_1 до Тернопільської
обласної спілки споживчих товариств
задоволено частково та, зокрема,
визнано суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичну особу ОСОБА_1
співвласником на праві спільної
часткової власності орендованого
торгового приміщення споруди ринку
промислових товарів, розташованого в м.
Тернополі, вул. Живова, 9 з часткою у
праві спільної часткової власності в
розмірі 85,3 %. За наслідками перегляду
апеляційною та касаційною інстанціями
рішення суду першої інстанції у
встановленому порядку набрало
законної сили.

З огляду на наведене, 16.06.2011 року ТОВ
"Міське бюро технічної інвентаризації"
здійснено державну реєстрацію права
приватної спільної часткової
власності ФОП ОСОБА_1 на 853/1000 частки у
споруді ринку промислових товарів, яка
знаходиться за адресою АДРЕСА_4, що
підтверджується витягом про державну
реєстрацію прав за № 30311165.

При цьому, 147/1000 частин споруди ринку
промислових товарів, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_4, належить на праві
власності Тернопільській обласній
спілці споживчих товариств згідно
свідоцтва про право власності,
виданого 06.12.2005р. на підставі рішення
виконкому Тернопільської міської ради
№1162 від 28.09.2005р.

В подальшому, під час розгляду даного
спору судом, фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 відчужено
право власності на 500/1000 частки споруди
ринку промислових товарів, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_3
на підставі договору дарування, серія
та номер: 5165, виданий 08.12.2012р., що
підтверджується витягом з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності №24064056.

Крім цього, 03.02.2014 року право власності
на 353/1000 частки споруди ринку
промислових товарів, що знаходиться за
адресою АДРЕСА_4 набула ОСОБА_4 на
підставі договору про поділ майна
подружжя, серія та номер: 249, виданий
03.02.2014р., що підтверджується витягом з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про реєстрацію права
власності №23860711.

З огляду на наведені обставини, 29.07.2014р.
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 та
фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулись до господарського суду із
позовною заявою, як треті особи, які
заявляють самостійні вимоги на предмет
спору, яка ухвалою суду від 30.07.2014р.
прийнята для спільного розгляду із
первісним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, треті особи вказують, що
співвласниками спірної споруди на
праві спільної часткової власності є:
ОСОБА_3 із часткою 500/1000, ОСОБА_4 із
часткою 353/1000 та Тернопільська обласна
спілка споживчих товариств із часткою
147/1000 у споруді ринку промислових
товарів, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4.

Однак, зважаючи на неможливість
спільного із відповідачем 1 володіння
та користування спірним приміщенням, а
також враховуючи, що частка спілки в
об'єкті нерухомості є незначною, а
майно є неподільним, заявники
посилаються на наявність обставин,
передбачених ст.365 ЦК України щодо
примусового припинення права
власності на частку у спільному майні
за рішенням суду.

Разом з тим, слід зазначити, що при
прийнятті позовної заяви третіх осіб
до розгляду та при вирішенні спору по
суті, судом враховано приписи ст.ст.1, 2
та ст.12 ГПК України, щодо суб'єктного
складу учасників господарського
процесу.

Зокрема, згідно наявних в матеріалах
справи витягів із Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців ОСОБА_3 та ОСОБА_4
зареєстровані як фізичні
особи-підприємці із 23.05.2002р. та 17.08.2006р.
відповідно.

Крім того, як вбачається із договору №
41-ТО-14 від 01.02.2014р. на технічне
обслуговування установок пожежної
автоматики, витягу із реєстру
платників єдиного податку №332 від
24.07.2014р., придбаний у власність ОСОБА_3
та ОСОБА_4 спірний об'єкт нерухомості
використовується останніми саме для
здійснення ними господарської
діяльності як суб'єктами
підприємницької діяльності.

Суд зважає і на те, що дане нерухоме
майно є ринком, а відтак, за своїм
функціональним призначенням являється
місцем організованої торгівлі
промисловими товарами.

З наведеного суд вважає, що у спірних
правовідносинах ПОЗИВАЧІ діють
виключно як Фізичні особи - підприємці,
а отже даний спір підлягає розгляду
господарським судом, за викладеними у
Господарському процесуальному кодексі
України правилами.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 41 Конституції України
та ст. 321 ЦК України, право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні.

В той же час, ч. 2 ст. 321 ЦК України
встановлює, що особа може бути
позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Такі випадки законодавцем, зокрема,
були визначені у ст. 365 ЦК України.
Наведеною правовою нормою передбачено,
що на підставі позову інших
співвласників, право особи на частку у
спільному майні може бути припинене за
рішенням суду, якщо:

1) частка є незначною і не може бути
виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування
майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної
шкоди інтересам співвласника та членам
його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Даний перелік підстав для позбавлення
права власності є вичерпним та
розширеному тлумаченню не підлягає. У
своїх доводах спочатку позивач, а в
подальшому треті особи наполягали на
тому, що у спірних правовідносинах
мають місце кожна із перелічених вище
обставин. Відповідач 1 існування
подібного через свого представника у
судовому засіданні заперечив.

З наведеного та з метою з'ясування
даних, які входять до предмета
доказування, а також роз'яснення ряду
питань, які потребують спеціальних
знань, судом 21.05.2014р., в порядку ст.41 ГПК
України, у справі призначено первісну,
а в подальшому 12.07.2013р. повторну судову
експертизу.

За результатами проведеного
експертного дослідження, оформленого
Висновком повторної судової
будівельно-технічної експертизи від
22.04.2014р. № 8083-8086, фахівцями експертної
установи було встановлено, що:

- виділення в натурі, з дотриманням
встановлених нормативно-правовими
актами будівельних, санітарних та
протипожежних вимог частки у спільному
майні, яка на праві власності належить
Тернопільській обласній спілці
споживчих товариств, а саме: 147/1000
частки споруди ринку промислових
товарів, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_4, не надається можливим;

- виділення в натурі, з дотриманням
встановлених нормативно-правовими
актами будівельних, санітарних та
протипожежних вимог частки у спільному
майні, яка на праві власності належить
ОСОБА_1, а саме: 853/1000 частки споруди
ринку промислових товарів, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, не
надається можливим;

- проведення поділу в натурі споруди
ринку промислових товарів, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, без
втрати її цільового призначення між
двома її співвласниками - ОСОБА_1 та
Тернопільською обласною споживчою
спілкою товариств, пропорційно до
частки кожного із них, з дотриманням
встановлених нормативно-правовими
актами будівельних, санітарних та
протипожежних вимог, не надається
можливим;

- імовірна ринкова вартість споруди
ринку промислових товарів, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 станом
на 21.05.2012р. становить: 3 432 000,00 грн. (три
мільйони чотириста тридцять дві тисячі
гривень);

- імовірна ринкова вартість 147/1000 частки
споруди ринку промислових товарів, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4
становить: 504 504,00 грн. (п'ятсот чотири
тисячі п'ятсот чотири гривні);

- імовірна ринкова вартість 853/1000 частки
споруди ринку промислових товарів, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_4
становить: 2 927 496,00 грн. (два мільйони
дев'ятсот двадцять сім тисяч чотириста
дев'яносто шість гривень).

Дані висновки підтверджені судовим
експертом і у судовому засіданні 15.10.2014
року.

Таким чином, із наведеного слідує
висновок, що співвідношення частки
відповідача 1 у спільному майні, так
само як і ймовірна ринкова вартість
останньої, у порівнянні із частками
ПОЗИВАЧІВ, є значно меншою, тобто, в
розумінні п.1 ст.365 ЦК України, є
незначною.

Разом з тим, спірне приміщення є
неподільним, що в свою чергу виключає
можливість виділення частки
відповідача 1 в натурі без втрати
останнім свого цільового призначення,
як споруди ринку промислових товарів
(п. 2 ст. 356 ЦК України).

Водночас, як вбачається із матеріалів
справи, зокрема, листування сторін (т.1
а.с. 44-66, т.3 а.с.141-147), будь-які питання та
пропозиції співвласників один до
одного щодо володіння та користування
спільним майном, відхилюються за
відсутності згоди та порозуміння між
ними.

Крім того, зважаючи на неможливість
виділення в натурі частки відповідача 1
у спільному майні без втрати останнім
свого функціонального призначення як
ринку промислових товарів та
враховуючи, що грошове відшкодування
вартості даної частки є значно більшим
ніж прибуток, який фактично отримувала
спілка від використання даного
приміщення у своїй господарської
діяльності, припинення права власності
відповідача 1 на його частку у
спільному майні, на думку суду, не
завдасть істотної шкоди останньому (п.4
ст. 365 ЦК України).

При вирішенні спору, суд враховує
правову позицію Верховного Суду
України, наведену у постанові Судової
палати у цивільних справах від 15 травня
2013 р. у справі N 6-37цс13, згідно якої, для
припинення права особи на частку у
спільному майні необхідно встановити
наявність будь-якої із обставин,
передбачених пунктами 1 - 3 частини
першої статті 365 ЦК України.

З наведеного, судом критично
оцінюються доводи споживчої спілки про
те, що лише існування всіх перелічених
у ст. 365 ЦК України обставин в
сукупності, може слугувати підставою
для припинення права власності за
рішенням суду.

Не знайшли в процесі вирішення спору
свого підтвердження посилання
відповідача 1 на можливе виділення
частки його майна в натурі, а також на
те, що дана частка є значною у спірному
майні. При цьому, облспоживспілка
зазначає, що можливість виділення
частки передбачена Передпроектною
пропозицією (т.3 а.с.66-75 ), яка була
виготовлена на замовлення останньої,
підприємством споживчої кооперації
"Тернопількооппроект".

Водночас, суд зазначає, що згадані
документи вказують на можливість
технічного поділу спірного приміщення,
однак не містять жодної інформації
щодо того, чи будуть при такому поділі
дотримані будівельні, санітарні,
протипожежні та інші норми.

Натомість, коло об'єктів судової
експертизи вельми обширний і включає в
себе, поряд із іншим, і встановлення
факту відповідності (невідповідності)
реконструйованої внаслідок поділу
будівлі, вимогам державних будівельних
норм та державних стандартів.

В свою чергу, у висновку письмово та у
судовому засіданні усно, судовий
експерт пояснив, що на час проведення
судової експертизи будь - яких можливих
варіантів поділу спірного об'єкта
нерухомості між учасниками спору з
дотриманням встановлених
нормативно-правовими актами
будівельних, санітарних та
протипожежних вимог, не існує.

Відповідно до ч.2 ст. 365 ЦК України, суд
постановляє рішення про припинення
права особи на частку у спільному майні
за умови попереднього внесення
позивачем вартості цієї частки на
депозитний рахунок суду.

Згідно наявних в матеріалах справи
квитанції №798 від 09.10.2014р. та
меморіального ордеру №805 від 09.10.2014р.,
на депозитний рахунок господарського
суду Тернопільської області внесено
вартість частки у спільному майні в
сумі 504 504,00 грн.

За встановленими процесуальним
законодавством правилами, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, шляхом
подання відповідних доказів, які, як і
висновок експерта, оцінюються судом за
правилами ст. 43 ГПК України.

З огляду на наведене, суд вважає, що
вимоги третіх осіб, які заявляють
самостійні вимоги на предмет спору про
припинення права Тернопільської
обласної спілки споживчих товариств у
спільній частковій власності на 147/1000
частки споруди ринку промислових
товарів, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3 шляхом присудження грошової
компенсації за вказану частку у
спільній власності та визнання за ними
права спільної сумісної власності на
дану частку є обґрунтованими,
підтверджуються наявними у матеріалах
справи доказами, а тому підлягають до
задоволення у повному обсязі.

Крім того, зважаючи на те, що обставини,
які стали підставою для винесення
ухвали від 30.03.2012р. про вжиття заходів
забезпечення позову відпали, суд
вважає за необхідне, в порядку ст.68 ГПК
України, дані заходи скасувати.

У відповідності до ст.ст.44,49 ГПК
України, сплачений судовий збір
розподіляється між сторонами
пропорційно до задоволених вимог.
Позивачу судовий збір не
відшкодовується.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49,68, п.4 ст.80,82-85
ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги третіх осіб
задовольнити частково.

2. Припинити право власності
Тернопільської обласної спілки
споживчих товариств (майдан Волі, 4, м.
Тернопіль, 46000, ід.код 01767413) на 147/1000
частки споруди ринку промислових
товарів, що знаходиться у м. Тернополі
по вул. Живова, 9.

3. Визнати за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, 46002,
ід. номер НОМЕР_2) право спільної
сумісної власності на 147/1000 частки
споруди ринку промислових товарів, що
знаходиться у м. Тернополі по
вул.Живова, 9.

4. Визнати за фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (АДРЕСА_2, 46002,
ід.номер НОМЕР_3) право спільної
сумісної власності на 147/1000 частки
споруди ринку промислових товарів, що
знаходиться у м. Тернополі по
вул.Живова, 9.

5. Перерахувати з депозитного рахунку
господарського суду Тернопільської
області (у Головному управлінні
Державного казначейства України у
Тернопільській області)
Тернопільській обласній спілці
споживчих товариств (майдан Волі,4, м.
Тернопіль, 46001, ід.код 01767413) вартість
147/1000 частки споруди ринку промислових
товарів, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_3, у загальному розмірі 504 504
(п'ятсот чотири тисячі п'ятсот чотири)
грн., яка сплачена на підставі
квитанції №798 від 09.10.2014р.

6. За позовними вимогами Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 провадження у
справі припинити.

7. В частині позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до
Реєстраційної служби Тернопільського
міського управління юстиції
Тернопільської області провадження у
справі припинити.

8. Заходи забезпечення позову шляхом
заборони Тернопільській обласній
спілці споживчих товариств вчиняти
будь-які дії, пов'язані із передачею
нерухомого майна - ринку промислових
товарів, що знаходиться за адресою: м.
Тернопіль, вул.Живова, 9 або його
частини в розпорядження чи власність
третіх осіб та укладати угоди,
наслідком яких є передача споруди
ринку промислових товарів, що
знаходиться за адресою: м. Тернопіль,
вул.Живова, 9 чи його частини у
розпорядження або власність третіх
осіб - скасувати.

9. Стягнути з Тернопільської обласної
спілки споживчих товариств (майдан
Волі, 4, м. Тернопіль, 46000, ід.код 01767413) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, 46002, ід.номер НОМЕР_2) -
5045 (п'ять тисяч сорок п'ять) грн. 50 коп.
сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної заяви.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Суддя
О.В. Руденко

Повний текст рішення

підписано 26.11.2014 р.