ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2014 р.
Справа №917/2464/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрест", вул. Правди,
12, офіс 30, м. Запоріжжя, 69037

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод",
вул. Івана Приходька, буд. 141, м.
Кременчук, 39621

про стягнення 199 112,25 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники:

від позивача: Іоффе В. Л., дов. № 12/01 від
01.12.2014 р.,

від відповідача: не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення заборгованості за договором
поставки у № 0675-СН від 12.12.2013 року
в розмірі 199 112,25 грн., з яких: 154 450,80 грн. -
сума основного боргу, 28 928,63 грн. -
інфляційні нарахування, 2 297,72 грн. - 3 %
річних, 13 435,10 грн. - пеня.

Позивач в обґрунтування позову вказує,
що відповідач не виконав належним
чином свої договірні зобов'язання,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яка до цього часу не
погашена.

Позивачем надано клопотання про
долучення до матеріалів справи копії
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців відносно відповідача
(вх. № 16555 від 11.12.2014 р.).

Відповідач відзив на позовну заяву не
надав, надавши через канцелярію суду
клопотання про перенесення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
направлення повноважного представника
для участі в судовому засіданні (вх. №
16522 від 11.12.2014 р.).

Заявлене відповідачем клопотання про
відкладення розгляду справи відхилене
судом з огляду на те, що відповідачем не
надано в судове засідання відповідних
доказів на підтвердження зазначених
ним обставин. Ненадання зазначених
доказів виключає можливість для
ствердження про наявність поважних
причин неявки представника
відповідача у судове засідання та
ненадання відзиву на позовну заяву. При
цьому, суд приймає до уваги, що
Господарський процесуальний кодекс
України не обмежує представництво
інтересів сторони в господарському
процесі певним колом осіб.

Керуючись ст. 75 ГПК України, суд вважає
за можливе розглянути справу і
вирішити спір за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

12.12.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрест" (далі -
позивач, постачальник) та Публічним
акціонерним товариством
«Кременчуцький сталеливарний завод»
(далі - відповідач, покупець) було
укладено договір поставки товару
№ 0675-СН (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору,
постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність покупцю
визначений цим договором товар, а
покупець зобов'язується прийняти цей
товар та своєчасно здійснити його
оплату. Найменування, одиниця виміру,
загальна кількість товару, що підлягає
поставці за цим договором, ціна за
одиницю товару, його часткове
співвідношення (асортимент,
номенклатура), визначаються
специфікацією - (ями), що є додатками до
цього договору .

В специфікації № 1 від 12.12.2013 року та
специфікації № 2 від 12.12.2013 р. до
договору № 0675-СН зазначено кількість
та асортимент товару, а саме: окис
заліза сірого Additivi HSP 70 та ливарна смола
Novanol 165 (далі - товар).

Відповідно до п. 2.4 договору, датою
поставки товару вважається дата
підписання видаткової накладної або
дата на товарно-транспортній накладній
перевізника або дата календарного
штемпеля залізничної накладної чи
квитанції про приймання вантажу.

Згідно з п.6.1, 6.2 договору, розрахунки за
товар здійснюються на протязі 30
календарних днів з дати поставки
товару якщо інше не зазначено у
специфікаціях. Оплата здійснюється
шляхом переказу покупцем грошових
коштів на розрахунковий рахунок
постачальника, що визначений у цьому
договорі.

На виконання умов договору позивачем
було здійснена поставка товару
відповідачу на загальну суму 154 450,80
грн. (з ПДВ), що підтверджується
видатковою накладною №1 від 08.01.2014 р.
Зазначена накладна підписана
представниками сторін та засвідчена
печаткою. Оригінал оглянутий в судом у
засіданні.

Як зазначає позивач, відповідачем не
було здійснено оплати за отриманий
товар.

Таким чином, свої зобов'язання за
договором відповідач не виконав, і
станом на день подачі позову, сума
заборгованості відповідача перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укрест" складає 154
450,80 грн.

Згідно із ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати: з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

В статті 193 ГК України зазначається, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 ГК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших правових актів, а
за відсутності таких умов та
вимог-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідачем не спростовані обставини,
на які посилається позивач, доказів
сплати за поставлений товар
відповідно до умов договору не надано,
таким чином, вимоги позивача про
стягнення заборгованості у розмірі 154
450,80 грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, крім
всього іншого і сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею), відповідно
до ст. 549 Цивільного кодексу України, є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення божником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного
кодексу України, право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання. Предметом
неустойки, згідно зі ст. 551 Цивільного
кодексу України, може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно п.10.5 договору, у випадку
порушення покупцем строку розрахунку
за поставлений товар останній сплачує
на користь постачальника неустойку у
розмірі подвійної облікової ставки, що
діє під час порушення грошового
зобов'язання від суми заборгованості
за кожний день прострочення.

Відповідно до наданих позивачем
розрахунків, відповідачу нарахована
пеня на загальну суму 13 435,10 грн., з яких:
3 630,65 грн. - за період з 08.02.2014 р. по 14.04.2014
р., 7 477,11 грн. - за період з 15.04.2014 р. по
16.07.2014 р., 2 327,34 грн. - за період з 17.07.2014 р.
по 07.08.2014 р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Відповідно до наданих позивачем
розрахунків, відповідачу нараховані 3%
річних на суму 2 297,72 грн. за період з
08.02.2014 р. по 07.08.2014 р. та інфляційні
нарахування на суму 28 928,63 грн. за період
з лютого 2014 року по жовтень 2014 року.

Перевіривши надані позивачем
розрахунки пені в сумі 13 435,10 грн., 3%
річних в сумі 2 297,72 грн. та інфляційних
нарахувань в сумі 28 928,63 грн., суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" (вул. І. Приходька,
141, м. Кременчук, Полтавська область, 39621,
, ІПН 60, Св. ПДВ №
100327584, п/р 4679 в ПАТ КБ «Приватбанк»,
МФО 305299) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укрест"
(вул. Правди, 12, офіс 30, м. Запоріжжя, 69037,
) суму основного боргу в
розмірі 154 450,80 грн., 13 435,10 грн. - пені, 2
297,72 грн. - 3% річних, 28 928,63 грн. -
інфляційних нарахувань та 3 982,26 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено _____________

Суддя
О. А. Киричук