ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.
Справа № 911/4495/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Зайця Д.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення», м. Київ

до Приватного підприємства «Рось»,
Київська область, м. Сквира

про стягнення 12485,50 грн.

секретар судового засідання Колісник
Ю.І.

за участю представників:

від позивача: Мінченко В.М. (довіреність
№10 від 15 вересня 2014 року);

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення» (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Приватного підприємства «Рось» (далі -
відповідач) про стягнення 12485,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач не
виконав взяті на себе зобов'язання за
договором №203 від 9 жовтня 2013 року, а
саме, відповідач не сплатив грошові
кошти за виконані позивачем роботи, в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість в розмірі 9998,40 грн.
Додатково, за прострочення виконання
зобов'язання позивач нарахував
відповідачу пеню в розмірі 1047,50 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 1277,71 грн. та
3% річних в розмірі 161,89 грн.

Провадження у справі порушено
відповідно до ухвали господарського
суду Київської області від 21 жовтня 2014
року та призначено справу до розгляду
на 11 листопада 2014 року.

Відповідно до ухвали суду від 11
листопада 2014 року розгляд справи на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
відкладено на 25 листопада 2014 року.

Відповідач, повідомлений про час та
місце розгляду справи ухвалами суду
від 21 жовтня 2014 року та від 11 листопада
2014 року, у судові засідання не з'явився,
витребуваних документів не подав, хоча
був повідомлений належним чином. Суд
вважає за можливе відповідно до ст. 75
ГПК України розглянути справу без
участі відповідача за наявними в ній
матеріалами.

25 листопада 2014 року відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між філією ТОВ «Технології
гідроочищення» в м. Суми, що діє в
інтересах Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення» (за договором -
підрядник) та Філією «Охтирський
Сиркомбінат» ПП «Рось» (за договором -
замовник) 9 жовтня 2013 року укладено
договір №203.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, філія
«Охитрський сиркомбінат» є
відокремленим підрозділом Приватного
підприємства «Рось».

Зазначений договір зі сторони
замовника (Філія «Охтирський
Сиркомбінат» ПП «Рось») підписано
директором Тарасенко Сергієм
Анатолійовичем (має право без
письмового дозволу головного
підприємства укладати угоди,
розпоряджатися майном (в тому числі
основними засобами), що передане
головним підприємством у користування
філії, на суму, що не перевищує 20000,00
грн.).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що
замовник доручає, а підрядник
зобов'язується виконати власними і
залученими силами і засобами
гідродинамічне очищення зливної
каналізації вул. Траспортна, 1а, м.
Охтирка, Сумська область.

Згідно пункту 2.1 договору загальна
вартість робіт за цим договором
складає 9998,40 грн.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що
оплата здійснюється протягом 10
календарних днів з моменту підписання
обома сторонами актів виконаних робіт.

Відповідно до пункту 3.3 договору
кінцевий термін оплати замовником
виконаних і прийнятих робіт з
урахуванням п. 3.2 здійснюється не
пізніше 31 березня 2013 року.

Згідно пункту 6.4 договору у разі
несвоєчасної оплати замовником
вартості виконаних підрядником робіт
замовник сплачує підряднику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення терміну
сплати.

Наявним в матеріалах справи актом
приймання виконаних будівельних робіт
за жовтень 2013 року підтверджується
виконання позивачем взятих на себе за
договором зобов'язань на загальну суму
9998,40 грн.

Відповідач не розрахувався з
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення» за виконані роботи, в
результаті чого за ним утворилась
заборгованість у розмірі 9998,40 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

Судом оглянуто оригінали
документів, залучених до матеріалів
справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору, вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Станом на день прийняття рішення у
справі відповідач не сплатив позивачу
грошові кошти за виконані позивачем
роботи. Зазначений факт відповідачем
не спростовано. Розмір заборгованості
у розмірі 9998,40 грн. відповідає
фактичним обставинам справи,
підтверджений належними та
допустимими доказами, тому вимога
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості за виконані роботи
підлягає задоволенню у розмірі 9998,40
грн.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Розмір пені, нарахованої позивачем, у
сумі 1047,50 грн. є обґрунтованим та
підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. Нараховані позивачем
інфляційні втрати у розмірі 1277,71 грн. та
3% річних у розмірі 161,89 грн. є
обґрунтованими, тому позовні вимоги в
цій частині підлягають задоволенню
повністю.

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 44, 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємства «Рось» (09000, Київська
область, Сквирський район, м. Сквира,
вул. Р. Люксенбург, 14, код 32191954) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технології
гідроочищення» (01133, м. Київ, провулок
Лабораторний, 1, кім. 177, код 35634715) - 9998
(дев'ять тисяч дев'ятсот дев'яносто
вісім) грн. 40 коп. заборгованості, 1047
одна тисяча сорок сім) грн. 50 коп. пені,
1277 (одна тисяча двісті сімдесят сім)
грн. 71 коп. інфляційних втрат, 161 (сто
шістдесят одна) грн. 89 коп. 3% річних та
1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 28 листопада 2014
року

Суддя
Д.Г. Заєць