м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/19911/14 18.11.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг" До
Фізичної особи-підприємця Аракелян
Гайк Айказовича Простягнення 7 170,48
грн.
Суддя Борисенко
І.І.

Представники:

Від позивача Брайко М.В.,
представник за довіреністю;

Від відповідача не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на свою
користь заборгованість по договору
поставки №3855КИЕ від 14.01.2014р., в сумі 7
170,48 грн., з яких: 5 963,52 грн. основний борг,
84,61 грн. - 3% річних; 494,07 грн. - пеня; 628,28
грн. - інфляційні втрати.

Ухвала суду про порушення провадження
у справі та призначення судового
засідання була надіслана за адресою
місцезнаходження відповідача, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а саме: 04123, м. Київ,
вул. Межова, буд. 21, кв. 2.

Відповідно до статті 64 ГПК України
судом вчинені дії для належного
повідомлення відповідача про розгляд
справи.

На призначені судові засідання 23.10.2014р.
та 18.11.2014р. представник відповідача не
з'являвся, витребуваних судом доказів
не надав, будь-яких обґрунтованих заяв
чи клопотань про відкладення судового
засідання з зазначенням підстав щодо
своєї неявки не направив, хоча про дату
та час їх проведення повідомлений
належним чином, про що зокрема свідчать
наявні у матеріалах справи оригінали
поштових відправлень, з яких слідує, що
поштова кореспонденція з ухвалами суду
про призначення судових засідань була
вручена відповідачу 03.10.2014р. та 30.10.2014р.

Отже, відповідач завчасно був
повідомлений про місце, дату та час
судових засідань, і у разі наміру
подати відзив на позовну заяву,
письмові пояснення, додаткові
документи, мав достатньо часу для
цього.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 ГПК України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, Господарський суд міста Києва,
-

ВСТАНОВИВ:

14 січня 20114 року між Позивачем (надалі -
Постачальник) та Відповідачем (надалі -
Покупець) було укладено договір
поставки №3855КИЕ (надалі - Договір),
згідно з п. 2.1. якого позивач
зобов'язався передати у власність
Покупця, а Покупець приймати та
оплачувати на умовах і у порядку,
визначених цим Договором, товар в
асортименті, кількості та за цінами,
вказаними у накладних, які є
невід'ємною частиною цього Договору.

Асортимент та кількість товару, що
постачається зазначається у накладних
(п. 3.1 Договору).

Відповідно до п. 2.3. Договору право
власності на товар, а також ризик
випадкового знищення та випадкового
пошкодження (псування) товару
переходить від Постачальника до
Покупця з моменту фактичної передачі
товару, що засвідчується підписанням
уповноваженими представниками сторін
накладної.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціни на
товар вказуються у накладних на товар,
які є невід'ємною частиною цього
Договору. Оплата здійснюється в
національній валюті України включно у
формі безготівкових розрахунків.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що
поставка товару Постачальником
Покупцю здійснюється окремим партіями
у кількості і у строк, визначений у
замовленні на поставу Покупця, які
узгоджуються з Постачальником, за
цінами вказаними у накладних.

Згідно з п. 4.2 Договору Покупець
зобов'язаний оплачувати кожну партію
переданого Постачальником товару не
пізніше 30 днів з дати її поставки.
Постачальник має право в
односторонньому порядку змінити строк
оплати, попередньо повідомивши Покупця
за 7 календарних днів.

Судом встановлено, що Позивачем, за
умовами Договору, було поставлено
відповідачу товар на загальну суму 5
963,52 грн., факт отримання вказаного
товару підтверджується видатковими
накладними підписаними обома
сторонами та скріпленими печатками
сторін №9699 від 27.01.2014р. на суму 2 676,24
грн., №6680 від 20.01.2014р. на суму 432,72 грн.,
№6679 від 20.01.2014р. на суму 504,42 грн., №6678
від 20.01.2014р. на суму 268,50 грн., №6677 від
20.01.2014р. на суму 352,44 грн., №6676 від 20.01.2014р.
на суму 326,64 грн., №12023 від 24.02.2014р. на
суму 1 402,56 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться (частина 1). Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у
статтях 525, 526 Цивільного кодексу
України.

Згідно до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Факт наявності боргу у Відповідача
перед Позивачем в сумі 5 963,52 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений і
Відповідачем не спростований.

За таких обставин, позов в частині
стягнення основної суми боргу підлягає
задоволенню у сумі 5 963,52 грн.

З огляду на наявність прострочення
грошового зобов'язання, позивач також
правомірно нарахував відповідачу суму
боргу з урахуванням 3% річних в сумі 84,61
грн. та 628,28 грн. - інфляційних втрат від
простроченої суми за весь час
прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України
встановлює виняток із загального
правила ст. 614 ЦК України, що закріплює
принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу, враховуючи 3% річних та
інфляційні витрати, є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати останнім
проценти річних від простроченої суми,
перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог щодо
стягнення з відповідача 3% річних в сумі
84,61 грн. та інфляційних втрат в розмірі
628,28 грн.

Позивачем, також заявлена вимога про
стягнення пені в розмірі 494,07 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 1 статті 216 ГК України
встановлено що, учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з п. 1 ст. 218 ГК України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частина 6 статті 232 ГК України
передбачає, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.6. Договору сторони
встановили, що у випадку порушення
Покупцем строків, визначених п. 4.2
Договору, Покупець оплачує
Постачальникові неустойку у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
простроченої суми за кожен день
прострочення. Сторони домовилися про
те, що нарахування неустойки за
порушення Покупцем строків вказаних в
п. 4.2 Договору нараховується та
сплачується за весь період невиконання
або неналежного виконання Покупцем
своїх зобов'язань. Нарахування
неустойки припиняється в день повного
розрахунку за поставлений товар.

Приймаючи до уваги, що наявність
простроченої заборгованості
відповідача перед позивачем у
досліджуваний період підтверджується
матеріалами справи, розмір заявленої
до стягнення пені не перевищує
встановленого статтею 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
граничного розміру, при цьому
відповідно до п. 6.6. Договору
передбачена можливість нарахування за
весь період невиконання або
неналежного виконання Покупцем своїх
зобов'язань. Нарахування неустойки
припиняється в день повного розрахунку
за поставлений това), перевіривши
арифметичних розрахунок в цій частині
позовних вимог, відповідно до
розрахунку позивача, дійшов висновку
про задоволення стягнення пені за
прострочення сплати поставленого
товару повністю у розмірі 494,07 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Аракелян Гайк Айказовича (04123, м. Київ,
вул. Межова, буд. 21, кв. 2,
ідентифікаційний номер ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арда-Трейдинг" (52500
Дніпропетровська обл., м. Синельникове,
вул. Миру, буд. 29, кв. 28, ідентифікаційний
код 37029549) заборгованість у розмірі 5 963
(п'ять тисяч дев'ятсот шістдесят три)
грн. 52 коп., 3% річних в розмірі 84
(вісімдесят чотири) 61 коп., інфляційні
втрати в розмірі 628 (шістсот двадцять
вісім) грн. 28 коп., пеня в сумі 494
(чотириста дев'ятсот чотири) грн. 07 коп.,
а також 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 24.11.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко