П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року м. Київ

Судова палата у господарських справах
Верховного Суду України у складі:

головуючого
Барбари В.П.,

суддів: Берднік І.С., Гуля В.С., Ємця А.А.,
Жайворонок Т.Є., Колесника П.І.,
Потильчака О.І., Шицького І.Б., -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні заяву заступника
Генерального прокурора України про
перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 7 квітня 2014 року
у справі № 5002-26/3170-2011 за позовом
заступника прокурора міста Ялти в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України до
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради та приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», треті особи:
Федерація професійних спілок України
та приватне акціонерне товариство
«Санаторій «Золотий пляж», про
визнання недійсним рішення та
спонукання до повернення майна,

в с т а н о в и л а:

До Верховного Суду України звернувся
заступник Генерального прокурора
України із заявою про перегляд
постанови Вищого господарського суду
України від 7 квітня 2014 року у справі №
5002-26/3170-2011.

Заяву мотивовано тим, що у справах №
9/171/2011/5003 та № 5002-4/5146-2011
Вищий господарський суд України,
застосувавши до спірних правовідносин
ті самі норми матеріального права,
дійшов висновку, що ЗАТ
«Укрпрофоздоровниця» не могло набути
права власності на спірне майно від
Федерації незалежних профспілок
України, оскільки останнє є об'єднанням
союзного підпорядкування, а відповідно
до Закону України «Про підприємства,
установи та організації союзного
підпорядкування, розташовані на
території України» майно підприємств,
установ і організацій та інших об'єктів
союзного підпорядкування є державною
власністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників Федерації професійних
спілок України, Фонду державного майна
України, Генеральної прокуратури
України, Міністерства юстиції України,
перевіривши наведені заявником
обставини, Судова палата у
господарських справах Верховного Суду
України вважає, що заява підлягає
частковому задоволенню з
нижченаведених підстав.

При вирішенні справи судами
встановлено, що 18 листопада 1990 року між
Загальною конфедерацією профспілок
Союзу РСР та Федерацією незалежних
профспілок України укладено договір
про закріплення прав по володінню,
користуванню та розпорядженню
профспілковим майном, право власності
на яке закріплено за Федерацією
незалежних профспілок України,
затверджений постановою Ради
Загальної конфедерації профспілок
Союзу РСР від 18 листопада 1990 року
відповідно до Статуту Загальної
конфедерації профспілок Союзу РСР «Про
власність профспілок Союзу РСР».

Відповідно до переліку об'єктів
профспілкового майна, закріплених за
Федерацією незалежних профспілок
України на праві власності, що є
додатком до договору від 18 листопада 1990
року, до таких об'єктів, належить також
санаторій «Золотий пляж».

22 листопада 1991 року постановою
президії Ради Федерації незалежних
професійних спілок України «Про
створення акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» на базі
санаторно-курортних закладів,
підприємств, об'єднань та установ
профспілок України за пайовим внеском
Фонду соціального страхування України
створено акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця».

4 грудня 1991 року між Федерацією
незалежних профспілок України та
Фондом соціального страхування
України укладено установчий договір
про створення акціонерного товариства
«Укрпрофоздоровниця».

Рішенням виконавчого комітету
Ленінської районної Ради народних
депутатів міста Києва від 23 грудня 1991
року № 971 зареєстровано акціонерне
товариство «Укрпрофоздоровниця».

24 січня 1992 року між Федерацією
незалежних профспілок України та
акціонерним товариством
«Укрпрофоздоровниця» підписано акт
приймання-передачі майна Федерації
незалежних профспілок України у
власність акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», відповідно до
якого Федерація незалежних профспілок
України передає, а акціонерне
товариство лікувально-оздоровчих
установ профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» приймає майно
територіальних санаторно-курортних
установ профспілок, санаторіїв,
будинків відпочинку, пансіонатів,
лікувальних та підсобно-допоміжних
об'єктів, підвідомчих колишній
Українській республіканській раді по
управлінню курортами профспілок, в
об'ємі та сумі згідно з додатком.

Судами також установлено, що
відповідно до переліку територіальних
санаторно-курортних установ
профспілок, санаторіїв, будинків
відпочинку, пансіонатів, лікувальних
та підсобно-допоміжних об'єктів, що
передані у власність акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
установ профспілок України
«Укрпрофоздоровниця», передано,
зокрема, санаторій «Золотий пляж».

Рішенням виконавчого комітету
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим від 2 липня 2001 року № 264
(5) про оформлення права власності на
спальні корпуси № 1, № 2 санаторію
«Золотий пляж» по Алупкінському шосе, 2
в смт Курпати оформлено право
власності на зазначені корпуси
санаторію «Золотий пляж» за закритим
акціонерним товариством
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця».

На підставі зазначеного рішення
закритому акціонерному товариству
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» видано свідоцтва
на право власності від 28 серпня 2001 року
№ 822 та № 823 на спальні корпуси
санаторію «Золотий пляж» № 1 і № 2.

Судами встановлено, що 16 квітня 2003 року
рішенням ради закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» № Р3-19 створено
закрите акціонерне товариство
«Санаторій «Золотий пляж» (далі - ЗАТ
«Санаторій «Золотий пляж») на базі
майна дочірнього підприємства
«Санаторій «Золотий пляж».

Рішенням загальних зборів закритого
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» від 18 квітня 2003
року № 4 затверджено документи ЗАТ
«Санаторій «Золотий пляж» і визначено
внесок закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
установ профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» до статутного
фонду ЗАТ «Санаторій «Золотий пляж» у
розмірі основних і оборотних активів
реорганізованого дочірнього
підприємства «Санаторій «Золотий
пляж» закритого акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
«Укрпрофоздоровниця».

Відповідно до пункту 3.3 установчого
договору про створення і діяльність
ЗАТ «Санаторій «Золотий пляж»,
зареєстрованого виконавчим комітетом
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим 12 червня
2003 року, товариство є власником
грошових і майнових вкладів
засновників, переданих до його
статутного фонду.

Залишаючи без змін постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 5 березня 2013
року, суд касаційної інстанції,
погоджуючись з його висновками про
відсутність підстав для задоволення
позову в частині визнання недійсним
рішення виконавчого комітету
Ялтинської міської ради Автономної
Республіки Крим від 2 липня 2001 року № 264
(5) «Про оформлення права власності на
спальні корпуси № 1, № 2 санаторію
«Золотий пляж» по Алупкінському шосе, 2,
в смт Курпати» виходив із того, що
Федерація незалежних профспілок
України (на базі якої було створено
приватне акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця») як профспілкова
організація не належала до союзного
підпорядкування, а її майно не було
державною власністю, отже, майно,
передане до статутного фонду ЗАТ
«Укрпрофоздоровниця», не було
державною власністю.

Проте з таким висновком погодитися не
можна.

Постановою Верховної Ради Української
РСР «Про захист суверенних прав
власності Української РСР» від 29
листопада 1990 року № 506 на території
республіки введено мораторій на
будь-які зміни форми власності та
власника державного майна до введення
у дію Закону Української РСР про
роздержавлення майна.

Згідно з Указом Президії Верховної
Ради України «Про передачу
підприємств, установ та організацій
союзного підпорядкування,
розташованих на території України, у
власність держави» від 30 серпня 1991 року
№ 1452-XII та Законом
України «Про підприємства, установи та
організації союзного підпорядкування,
розташовані на території України» від
10 вересня 1991 року № 1540-ХІІ майно та
фінансові ресурси підприємств,
установ, організацій та інших об'єктів
союзного підпорядкування, розташовані
на території України, є державною
власністю України.

Виходячи зі змісту наведених вище
нормативних актів стосовно права
власності держави України після
розпаду Союзу РСР, право власності на
спірне майно набула держава Україна.

Так, передача спірного майна у відання
ради Федерації незалежних профспілок
України, а у подальшому - Федерації
професійних спілок України, жодним
чином не мала наслідком зміну форми
власності переданого майна, яке так і
залишилося державним.

Профспілки діяли за загальним Статутом
профспілок Союзу РСР та були
загальносоюзною громадською
організацією.

Отже, спірні приміщення були майном
громадської організації колишнього
Союзу РСР, розташованим на території
України.

За таких обставин на момент створення
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих установ
профспілок України
«Укрпрофоздоровниця» спірне майно
перебувало у державній власності, а
тому могло бути передано до статутного
фонду іншого товариства виключно за
згодою власника.

Постановою Верховної Ради України «Про
майнові комплекси та фінансові ресурси
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
України» від 10 квітня 1992 року № 2268-ХІІ
передбачено, що майно та фінансові
ресурси розташованих на території
України підприємств, установ та
об'єктів, що перебували у віданні
центральних органів цих організацій,
до визначення правонаступників
загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР
передані тимчасово Фонду державного
майна України.

Згідно зі статтею 1 Тимчасового
положення «Про Фонд державного майна
України», затвердженого Постановою
Верховної Ради України від 7 липня 1992
року, Фонд державного майна України
здійснює державну політику у сфері
приватизації державного майна та
виступає орендодавцем майнових
комплексів, що є загальнодержавною
власністю.

За змістом постанови Верховної Ради
України «Про майно загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР» від 4 лютого 1994
року № 3943-ХІІ тимчасово, до
законодавчого визначення суб'єктів
права власності майна загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташованого на території
України, зазначене майно є
загальнодержавною власністю.

Питання щодо суб'єктів права власності
такого майна на законодавчому рівні не
врегульовано, майно колишніх
профспілкових організацій на
теперішній час залишається державною
власністю, а тому правові підстави для
розпорядження Федерацією профспілок
України майном загальносоюзних
громадських організацій колишнього
Союзу РСР (продажу, передачі до
статутних фондів господарських
товариств, відчуження у будь-який інший
спосіб) відсутні.

За таких обставин заява заступника
Генерального прокурора України
підлягає частковому задоволенню, а
постанова Вищого господарського суду
України від 7 квітня 2014 року -
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду касаційної
інстанції.

Керуючись статтями 11123- 11125
Господарського процесуального кодексу
України, Судова палата у господарських
справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Заяву заступника Генерального
прокурора України задовольнити
частково.

Постанову Вищого господарського суду
України від 7 квітня 2014 року у
справі № 5002-26/3170-2011 скасувати, справу
направити на новий розгляд до суду
касаційної інстанції.

Постанова є остаточною і може бути
оскаржена тільки на підставі,
встановленій пунктом 2 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України.

Головуючий
В.П. Барбара

Судді: І.С. Берднік
В.С. Гуль А.А. Ємець Т.Є. ЖайворонокП.І.
Колесник О.І. Потильчак І.Б. Шицький