ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Справа № 922/2140/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддів:Є.Борденюк І.Вовка,
С.Могилрозглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаційну
скаргуДержавного підприємства заводу
"Електроважмаш"на постановувід
09.10.2014Харківського апеляційного
господарського судуу справі№ 922/2140/13за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Українська
ферросплавна компанія"доДержавного
підприємства заводу
"Електроважмаш"простягнення 1 591 103,90
грн.В судове засідання прибули
представники:позивачаЛитвиненко В.М.
(дов. від 01.09.2014 № 02/0809),
відповідачаШумейко О.О. (дов. від 30.12.2013
№ 248-891).В судовому засіданні Вищого
господарського суду України 27.11.2014
оголошена перерва до 04.12.2014 об 11:20.

Заслухавши суддю-доповідача -
Є.Борденюк, пояснення представників
сторін та перевіривши матеріали
справи, Вищий господарський суд
України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Українська ферросплавна компанія"
звернулось до господарського суду з
позовом до Державного підприємства
заводу "Електроважмаш" про стягнення 1
591 103,90 грн заборгованості, з яких 1468893,00
грн основного боргу, 98126,87 грн пені, 19677,36
грн 3% річних, 4406,67 грн інфляційних
втрат, що виникла у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором № 238/16-22-Т про
закупівлю товарів за державні кошти
від 10.02.2012.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 23.07.2014 (колегія
суддів: Г.Сальнікова, Т.Лавренюк,
Л.Шарко), залишеним без зміни
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 09.10.2014 (колегія
суддів: О. Істоміна, С. Барбашова, Л.
Горбачова), позов задоволений частково
шляхом присудження до стягнення з
відповідача на користь позивача 1 468 893,00
грн основного боргу, 98126,87 грн пені, 19671,55
грн 3% річних, 4406,67 грн інфляційних
втрат; у решті у задоволені позову
відмовлено.

Судові рішення мотивовані наступним.

10.02.2012 між сторонами укладений договір
№ 238/16-22-Т про закупівлю товарів за
державні кошти (далі - Договір) згідно з
умовами якого ТОВ "Українська
ферросплавна компанія" зобов'язався
поставити ДП заводу "Електроважмаш"
товари, зазначені у специфікаціях, що є
додатками до Договору, а ДП завод
"Електроважмаш" зобов'язалось прийняти
та оплатити такі товари.

Сторонами Договору підписана
специфікація №1 на поставку сталі
листової Ст.390-10ХСНД-2 лист Б-ПВ-О-4х700x2100
(ГОСТ 19281-89, ГОСТ 19903-74) загальною
кількістю 421 т. на загальну суму 6138180,00
грн та специфікацію № 2 на поставку
сталі листової 325-10Г2С1-3 лист ПН-О
60х2000х6000 (ГОСТ 19281-89, ГОСТ 19903-74) загальною
кількістю 120 т. на загальну суму 1 584 000,00
грн.

Згідно з пунктом 1.1 Договору замовлення
на поставку кожної окремої партії
товарів повинно бути оформлене
замовником у формі листа або заявки, що
містить у собі найменування,
номенклатуру, асортимент та кількість
товарів.

Строк поставки товару згідно з пунктом
5.1 Договору складає 45 календарних днів
з моменту отримання учасником від
замовника замовлення на поставку
кожної конкретної партії товару.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що ТОВ
"Українська ферросплавна компанія"
зобов'язане направити замовнику ДП
заводу "Електроважмаш" документи, які
засвідчують якість та комплектність
товару (сертифікат, паспорт якості,
висновок Державної
санітарно-гігієнічної експертизи,
карту даних небезпечного фактору,
копію дозволу на перевезення). За
відсутності оригіналів документів,
учасник направляє замовнику
нотаріально засвідчені або завірені
заводом-виробником копії документів.

Приймання товарів здійснюється згідно
з Інструкцією Держарбітражу СРСР №П-7
від 25.04.1966 "Про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення та товарів народного
споживання з якості" (пункт 7.1 Договору).

У пункті 7.2 Договору сторони визначили,
що товаром неналежної якості
(невідповідним, дефектним,
забракованим) вважається товар: в якому
хоча б один із параметрів не відповідає
вимогам нормативної документації; який
поступив без супровідних документів,
що засвідчують якість, комплектність;
на який нормативна документація з
замовником не узгоджена, прострочена
або скасована на момент поставки
товару; результатом застосування
якого, в цілях, встановлених цим
Договором, є брак кінцевого товару,
заготівля, в результаті прихованого
дефекту, який не можна визначити
методами контролю, вказаних у ДСТУ, ТУ.

На виконання умов Договору позивачем -
ТОВ "Українська ферросплавна компанія"
поставлено ДП заводу "Електроважмаш"
сталь листову, лист 60x2000x6000, марки 10Г2С1 у
кількості 39,89300 т. на загальну суму 526
587,60 грн, що підтверджується видатковою
накладною № РН-0000715 від 23.10.2012.

Крім того, позивачем поставлена
відповідачеві сталь листова, лист 4,0 мм
марки 10ХСНД у кількості 64,63000 т. на
загальну суму 942 305,40 грн, про що
свідчить видаткова накладна РН-0000718 від
24.10.2012.

Отже, загальна вартість товару, яка
була поставлена ДП заводу
"Електроважмаш" за Договором склала 1 468
893,00 грн.

ДП завод "Електроважмаш" свої
зобов'язання перед ТОВ "Українська
ферросплавна компанія" з оплати
фактично поставленого товару згідно з
Договором не виконало.

При цьому, відповідач зазначає про те,
що листи зі сталі марки 10Г2С1 у
кількості 39,893 т., які були поставлені за
видатковою накладною № РН-0000715 від
23.10.2012, за результатами досліджень ДП
завод "Електроважмаш" (акт № 208-20-145а від
05.11.2012) виявились листами зі сталі марки
09Г2С.

Судами попередніх інстанцій зазначені
доводи відповідача не були прийняті до
уваги з посилання на те, що акт № 208-20-145а
від 05.11.2012, складений відповідачем
одноособово та без участі представника
позивача, у зв'язку з чим не може мати
юридичної сили; відповідачем
зазначено, що ним уже повністю
використано поставлену за Договором
сталь марки 10Г2С1; відповідач не
намагався повернути поставлену за
Договором сталь листову марки 10Г2С1 у
кількості 39,89300 тон на загальну суму
526587,60 грн; відповідач, підписавши
видаткову накладну № РН-0000715 від 23.10.2012,
товар фактично прийняв та використав
на власний розсуд.

Крім цього, відповідач, заперечуючи
проти позовних вимог, зазначає про те,
що сталь листова, лист 4,0 мм марки 10ХСНД
у кількості 64,63000 т. на загальну суму 942
305,40 грн, поставлена за видатковою
накладною РН-0000718 від 24.10.2012, є товаром
неналежної якості.

Щодо зазначених посилань відповідача
судами попередніх інстанцій вказано на
таке.

У процесі розгляду справи № 5023/5504/12 за
позовом ДП заводу "Електроважмаш" до
ТОВ "Українська ферросплавна компанія"
про стягнення штрафних санкцій за
Договором, а також в межах її перегляду
судами апеляційної і касаційної
інстанції, встановлено, що згідно з
висновком комплексної експертизи № 8040
від 21.11.2013 взяті на експертну оцінку
листи сталі 10ХСНД частково не
відповідають вимогам ГОСТ 19903-74, ГОСТ
19281-89, не відповідають умовам
специфікації за розмірами, характером
кромки, тощо. Рішенням Господарського
суду Харківської області від 19.02.2014 у
справі № 5023/5504/12 з ТОВ "Українська
ферросплавна компанія" стягнутий штраф
у розмірі 20% вартості товару неналежної
якості у сумі 188 461,08 грн.

01.07.2014 ТОВ "Українська ферросплавна
компанія" звернулась до ДП заводу
"Електроважмаш" з претензією № 106/1, якою
вимагала повернути протягом трьох
календарних днів листи сталі 4x1400x4200
марки 10ХСНД у кількості 64,630 тон на
загальну суму 942 305,40 грн.

07.07.2014 комісія ТОВ "Українська
ферросплавна компанія" у складі трьох
осіб здійснила виїзд за
місцезнаходженням ДП завод
"Електроважмаш" з вимогою про отримання
листів сталі 4x1400x4200 марки 10ХСНД у
кількості 64,630 тон, однак товар не було
повернуто, про що комісією складений
відповідний акт від 07.07.2014.

У відповідь на претензію № 106/1 від
01.07.2014 ДП заводом "Електроважмаш"
наданий лист № 248-364 від 07.07.2014, яким
повідомлено про відхилення вимоги щодо
повернення сталі марки 10ХСНД на
підставі того, що на майно ТОВ
"Українська ферросплавна компанія", яке
знаходиться на території ДП завод
"Електроважмаш", а саме на сталь листову
10ХСНД кількістю 64,63 тон, постановою
державного виконавця від 26.06.2014
накладений арешт.

10.07.2014 ТОВ "Українська ферросплавна
компанія" подано повторну претензію №
107 від 10.07.2014 про повернення листів
сталі 4x1400x4200 марки 10ХСНД у кількості
64,630 т. Зазначена претензія залишена без
відповіді.

16.07.2014 комісія ТОВ "Українська
ферросплавна компанія" у складі трьох
осіб здійснила повторний виїзд за
місцезнаходженням ДП заводу
"Електроважмаш" з вимогою про отримання
листів сталі 4x1400x4200 марки 10ХСНД у
кількості 64,630 тон, однак товар знову не
було повернуто, про що комісією
складений відповідний акт від 16.07.2014.

Таким чином, з посиланням на те, що
відповідач не оплатив вартість
поставленого товару за Договором, не
відмовився від Договору, не вимагав
усунення недоліків товару або заміни
його на товар належної якості, не
повернув товар, та при цьому у судовому
порядку отримав компенсацію за
поставку неякісного товару згідно з
рішенням суду, а також використав
поставлену сталь, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що позовні
вимоги про стягнення вартості
поставленого товару у розмірі 1468893,00
грн є обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Водночас, перевіривши заявлені
позивачем вимоги про стягнення з
відповідача інфляційних за період з
09.12.2012 по 20.05.2013 у сумі 4406,67 грн та пені у
сумі 98 126,87 грн за період з 09.12.2012 по
20.05.2013, які нараховані з посиланням на
неналежне виконання відповідачем
взятих на себе зобов'язань за
Договором, суди визнали відповідні
вимоги обґрунтованими. Щодо вимоги про
стягнення 3% річних у розмірі 19 677,36 грн,
перевіривши їх розрахунок, суди
визнали таку вимогу обґрунтованою
частково, а саме у розмірі 19671,55 грн.

Звертаючись до суду з касаційною
скаргою, відповідач посилається на
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій при ухвалені
оскаржуваних судових рішень норм
права, просить скасувати рішення і
постанову в частині задоволення
позовних вимог та у задоволенні позову
відмовити.

Перевіряючи юридичну оцінку
встановлених судом фактичних обставин
справи та їх повноту, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга підлягає
до задоволення частково з огляду на
наступне.

Задоволення судами попередніх
інстанцій позовних вимог у частині
стягнення боргу в розмірі 942 305,40 грн за
видатковою накладною № РН-0000718 від
24.10.2012 мотивоване застосуванням у
справі № 5023/5504/12 до постачальника
відповідальності у вигляді штрафу за
поставку товару неналежної якості, а
також неповерненням у подальшому
відповідачем поставленого товару на
вимогу позивача.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає зазначене
обґрунтування помилковим з огляду на
таке.

Факт поставки товару неналежної якості
за видатковою накладною № РН-0000718 від
24.10.2012 на суму 942 305,40 грн встановлений
судовим рішенням у справі № 5023/5504/12, а
тому твердження позивача про поставку
товару належної якості є спробою
перегляду зазначеного судового
рішення у спосіб, що не передбачений
ГПК України.

Стягнення заборгованості у розмірі
вартості товару належної якості (942 305,40
грн) за умови встановлення факту
поставки товару неналежної якості є
неправомірним.

Позивач має право звернутися до суду з
вимогою про витребування такого товару
або з вимогою про стягнення збитків,
обґрунтувавши при цьому
неправомірність відмови відповідача
щодо повернення товару неналежної
якості.

А тому, з огляду на доведеність факту
поставки позивачем товару неналежної
якості за видатковою накладною №
РН-0000718 від 24.10.2012 та враховуючи те, що
відповідач, прийнявши відповідно до п.
16 Інструкції П-7 товар неналежної
якості на зберігання, за вимогою
позивача, повернення цього товару не
здійснив з причин, що від нього не
залежали, а саме на відповідний товар
був накладений арешт, що виключає
застосування до останнього негативних
наслідків за неповернення товару
протягом строку дії арешту на цей
товар, у задоволенні позовних вимог про
стягнення 942 305,40 грн заборгованості за
накладною № РН-0000718 від 24.10.2012 слід
відмовити.

У частині стягнення боргу у розмірі
526587,60 грн за видатковою накладною №
РН-0000715 від 23.10.2012 рішення судів
попередніх інстанцій засноване на
тому, що відповідачем не доведений факт
поставки товару іншої якості, ніж та,
яка була обумовлена сторонами, так як
складений відповідачем у
односторонньому порядку акт № 208-20-145а
від 05.11.2012 не може бути допустимим
доказом, а інших доказів на
підтвердження поставки товару не
обумовленої сторонами якості
відповідачем не надано.

Зазначений висновок судів попередніх
інстанцій є помилковим, оскільки
відповідно до п. 7.1 Договору приймання
товару з якості здійснюються згідно з
Інструкцією Держарбітражу СРСР № П-7
від 25.04.1966 "Про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення та товарів народного
споживання з якості" (далі-Інструкція
П-7).

Згідно з п. 19, 20 Інструкції П-7, у випадку
попереднього повідомлення
постачальника про необхідність явки
його представника для перевірки якості
товару та неявки останнього, покупець,
у разі відсутності галузевої інспекції
з якості продукції або бюро товарних
експертиз, має право здійснити
перевірку якості товару самостійно за
участю компетентного представника
підриємства-покупця.

Матеріалами справи підтверджується
дотримання відповідачем положень
Інструкції П-7 щодо перевірки якості
товару та складення за її результатами
відповідного акту, а саме виклик
представника постачальника (лист №
208-28-392 від 29.10.2012), участь у складанні
акту компетентного представника
інженера-конструктора Малик І.Б.

Вказане свідчить про те, що судами
попередніх інстанцій помилково не
досліджений акт №208-20-145а від 05.11.2012 про
фактичну якість поставленої продукції
за накладною №РН-0000715 від 23.10.2012, з якого
вбачається поставка іншої, ніж
обумовленої Договором (специфікацією
№ 2), марки сталі.

З огляду на те, що згідно з положеннями
ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція
не має права вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, справа у частині
вимог про стягнення основного боргу у
розмірі 526587,60 грн за видатковою
накладною № РН-0000715 від 23.10.2012 і
нарахованих на нього сум пені, 3 % річних
та інфляційних втрат підлягає
направленню на новий розгляд до
місцевого господарського суду, під час
якого останньому слід дослідити
відповідність розміру заявлених
позовних вимог вартості фактично
поставленого товару, а також врахувати
прийняття відповідачем фактично
поставленої сталі для потреб
виробництва у відповідності до ч. 7 ст.
268 Господарського кодексу України.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства заводу "Електроважмаш"
задовольнити частково.

Рішення Господарського суду
Харківської області від 23.07.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 09.10.2014 у справі
№ 922/2140/13 скасувати та:

у частині вимог про стягнення суми
основного боргу у розмірі 942 305,40 грн за
видатковою накладною № РН-0000718 від
24.10.2012 і нарахованих на неї сум пені, 3 %
річних, інфляційних втрат прийняти
нове рішення: у позові відмовити та у
разі надання відповідачем належних
доказів про виконання наказу суду про
стягнення зазначених грошових коштів,
доручити Господарському суду
Харківської області видати наказ про
поворот виконання рішення;

у частині вимог про стягнення суми
основного боргу у розмірі 526587,60 грн за
видатковою накладною № РН-0000715 від
23.10.2012 і нарахованих на неї сум пені, 3 %
річних та інфляційних втрат справу
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Доручити Господарському суду
Харківської області здійснити
розподіл судових витрат з урахуванням
цієї постанови та рішення, прийнятого
за результатом нового розгляду справи.

Судді:
Є. Борденюк

І. Вовк

С. Могил