РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

10 грудня 2014 року
Справа № 906/1012/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак
А.В.

судді
Крейбух О.Г. ,

судді Юрчук
М.І.

при секретарі судового засідання
Лукащик Г.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу апеляційну скаргу
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест"

на рішення господарського суду
Житомирської області від 23.09.2014 р.

у справі № 906/1012/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
Гордієнко Павла Васильовича
(смт.Озерне, Житомирський район,
Житомирська область)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест"
(с.Покалів, Овруцький район,
Житомирська область)

про стягнення 32 721,66 грн. (згідно заяви
про зменшення позовних вимог від 23.09.2014
р.)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 23.09.2014 р. у
справі № 906/1012/14 позов Фізичної
особи-підприємця Гордієнко Павла
Васильовича до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест" про
стягнення 32 721,66 грн. (згідно заяви про
зменшення позовних вимог від 23.09.2014 р.)
задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест" на
користь фізичної особи-підприємця
Гордієнка Павла Васильовича: 28 050,00 грн.
основного боргу, 84,15 грн. штрафу, 650,15
грн. 3% річних, 3 842,85 грн. інфляційних, 1
821,70 грн. витрат по сплаті судового
збору, в решті позову відмовлено.

Рішення господарського суду
Житомирської області мотивоване тим,
що на підставі укладеного між
сторонами договору та відповідно до
підписаного акту здачі-приймання робіт
по договору, між сторонами виникло
майново-господарське зобов'язання, в
силу якого відповідач повинен оплатити
виконані роботи, а позивач має право
вимагати від відповідача виконання
його обов'язку відповідно до ч.1 ст.175
Господарського кодексу України.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що відповідач повинен був
оплатити виконані роботи до 05.11.2013 р.,
проте відповідач свого обов'язку з
оплати робіт належним чином не виконав,
у зв'язку із чим заборгованість
відповідача за виконані роботи склала
28 050 грн.

Окрім того, згідно вимог ст. 599
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином. Однак,
відповідачем не надано суду доказів,
які б підтверджували належне виконання
ним свого зобов'язання з оплати
виконаних робіт, не містять їх і
матеріали справи.

Також господарський суд Житомирської
області прийшов до висновку, що факт
наявності боргу у відповідача за
договором № 24 від 14.10.2013 р. позивачем
належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, та
становить 28 050 грн.

Поряд з цим, у відповідності до ч. 1 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача штрафу в сумі 84,15 грн.

Окрім того, суд першої інстанції
встановив, що правомірним є
нарахування 3% річних на суму боргу 28 050
грн. за період з 05.11.2013 р. по 14.08.2014 р., 282
днів прострочення, що становить суму
650,15 грн., яка і підлягає стягненню з
відповідача. За період листопад 2013 року
- серпень 2014 року сума інфляційних,
нарахованих на суму боргу 28 050 грн.
складає 3 843,09 грн. Проте, враховуючи
межі позовних вимог, визначених
позивачем - 3842,85 грн. інфляційних, саме
заявлена у позові сума інфляційних
підлягає до стягнення з відповідача на
користь позивача. У позові в частині
стягнення 94,51 грн. 3% річних судом першої
інстанції відмовлено.

23.09.2014 р. позивач подав до
господарського суду Житомирської
області заяву про зменшення розміру
позовних вимог, в якій зменшив розмір
вимог до суми в розмірі 32 721,66 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду першої інстанції, відповідач -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест"
звернувся до суду з апеляційною
скаргою, в якій просить відновити
пропущений строк подання апеляційної
скарги, рішення господарського суду
Житомирської області від 23.09.2014 р. про
часткове задоволення позовних вимог
ФОП Гордієнко П.В. про стягнення на
користь позивача 28 050,00 грн. основного
боргу, 84,15 грн. штрафу, 650,15 грн. 3% річних,
3 842,85 грн. інфляційних, 1 821,70 грн. витрат
по сплаті судового збору скасувати.

На думку скаржника, рішення суду
першої інстанції є незаконним та
необґрунтованим.

Зокрема, скаржник зазначає, що
відповідно до ч. 2 ст. 15 ГПК України
справи у спорах, що виникають при
виконанні господарських договорів та з
інших підстав, а також справи про
визнання недійсними актів
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Скаржник зазначає, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Хаски-Інвест" зареєстроване за
юридичною адресою: 04205, м. Київ, вул.
Маршала Тимошенко, 29, к. 62.

Таким чином, скаржник прийшов до
висновку, що позовна заява ФОП Гордієно
П.В. до ТзОВ "Хаски-Івест" має
розглядатися господарським судом м.
Києва.

Окрім того, відповідно до ст. 92 ЦК
України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх відповідно до установчих документів
та закону. Установчим документом ТзОВ
"Хаски-Івест" є статут, на підставі
якого зборами учасників товариства
04.05.2011 р. на посаду директора призначено
Унінця М.П., якому виключно одноосібно
надано право підписання документів
щодо організації господарської
діяльності товариства.

Скаржник зазначає, що ч. 2 ст. 207 ЦК
України передбачені вимоги до
письмової форми правочину (договір), де
зазначено, що правочин ввважється
таким, що вичинено у письмовій формі,
якщо він підписаний стороною
(сторонами) - уповноваженою особою.

На думку скаржника, 14.10.2013 р. укладено
нікчемний договір № 24 між приватним
підприємцем Гордієнко П.В. і звільненим
агрономом Богушем С.Д. на проведення
хімічної обробки полів на площі 550 га.
Вважає, що акт передачі-приймання робіт
№ 24 від 27.10.2013 р. за договором № 24 від
20.10.2013 р. є незаконним, недійсним і
неправомірним.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 24.11.2014 р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено її розгляд
на 10.12.2014 р.

01.12.2014 р. на адресу Рівненського
апеляційного господарського суду
відповідачем подано клопотання № 11/16
від 28.11.2014 р., в якому відповідач звертає
увагу суду апеляційної інстанції, що
позовна заява розглянута судом першої
інстанції йому не підсудна, просить
скасувати рішення господарського суду
Житомирської області та розглядати
справу без участі представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест".

Позивач не скористався правом подачі
письмового відзиву на апеляційну
скаргу, що, у відповідності до ч. 2 ст. 96
ГПК України, не перешкоджає перегляду
оскарженого рішення.

Представник позивача в судове
засідання 10.12.2014 р. не з'явився, про дату,
час і місце розгляду апеляційної
скарги був повідомлений належним
чином, про що свідчить рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення, причини неявки не
повідомив.

Представник відповідача в судове
засідання 10.12.2014 р. не з'явився, про дату,
час і місце розгляду апеляційної
скарги був повідомлений належним
чином, про що свідчать рекомендовані
повідомлення про вручення поштових
відправлень, причини неявки не
повідомили.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України
про межі перегляду справ в апеляційній
інстанції, ст. 102 ГПК України про строки
розгляду апеляційної скарги та той
факт, що неявка в засідання суду
представників сторін, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
розгляду справи, не перешкоджає
перегляду оскарженого рішення, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
представників сторін та за наявними в
матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Рівненський апеляційний господарський
суд, обговоривши доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскарженого
рішення, оцінивши висновки суду першої
інстанції на відповідність дійсним
обставинам справи, судова колегія
дійшла висновку, що рішення
господарського суду Житомирської
області від 23.09.2014 року у справі №
906/1012/14 слід скасувати, а апеляційну
скаргу задоволити, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 ГПК України
справи у спорах, що виникають при
виконанні господарських договорів та з
інших підстав, а також справи про
визнання недійсними актів
розглядаються господарським судом за
місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України)
місцезнаходженням юридичної особи є
фактичне місце ведення діяльності чи
розташування офісу, з якого
проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Згідно із ст. 1 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців"
місцезнаходження юридичної особи -
адреса органу або особи, які відповідно
до установчих документів юридичної
особи чи закону виступають від її
імені.

Згідно п. 20 Постанови пленуму Вищого
господарського суду "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" № 10 від 24.10.2011 р.
(із змінами і доповненнями) (далі -
Постанова) передбачено, що відповідно
до статей 13, 15 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) підсудність справ
визначається за предметними і
територіальними ознаками. Виняток з
цього правила становить виключна
підсудність справ (стаття 16 ГПК
України). Можливості визначення
підсудності справи самими сторонами у
договорі названим Кодексом не
передбачено.

Пунктом 20.1 Постанови передбачено, що
місцезнаходження юридичної особи або
фізичної особи - підприємця
визначається на підставі відомостей,
внесених до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

За приписами ч. 1 ст. 17 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
відомості про юридичну особу або
фізичну особу - підприємця
включаються до Єдиного державного
реєстру шляхом внесення записів на
підставі відомостей з відповідних
реєстраційних карток та відомостей,
що надаються юридичними особами
державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України, про що зазначено в ч. 2 п.п. 3.1 п. 3
Постанови пленуму "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (із змінами та
доповненнями) № 18 від 26.12.2011 р.

Місцезнаходження юридичної особи
визначається засновниками в
установчих документах та вказується в
реквізитах реєстраційної картки на
проведення державної реєстрації
юридичної особи, яка подаєтся
реєструючому органу під час державної
реєстрації.

Як вбачається із Спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 25.07.2014 р. (позовна заява подана
до господарського суду Житомирської
області - 25.07.2014 р.) місцезнаходження
юридичної особи - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хаски-Інвест" - 04205, м. Київ, Оболонський
район, вул. Маршала Тимошенка, буд. 29, кв.
62 (а.с. 67-69).

Окрім того, відповідно до довідки
Інформаційно-ресурсного центру від
10.12.2014 р., місцезнаходження юридичної
особи - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест" - 04205, м.
Київ, Оболонський район, вул. Маршала
Тимошенка, буд. 29, кв. 62; дата запису:
17.05.2006 р. (а.с. 70-71).

Тобто, на дату звернення до суду з
позовом - 25.07.2014 р., в процесі розгляду
справи і прийняття рішення, юридична
адреса відповідача не змінювалася, а
тому судом першої інстанції порушено
приписи ст. 15 ГПК України щодо
територіальної підсудності.

Частиною 3 ст. 104 ГПК України визначено,
що порушення норм процесуального права
є в будь-якому випадку підставою для
скасування рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до п. 6 ст. 104 ГПК України
підстава для скасування рішення
місцевого господарського суду, якщо
рішення прийнято господарським судом з
порушенням правил предметної або
територіальної підсудності, крім
випадків, передбачених у частині
третій статті 17 цього Кодексу.

Відповідно до п. 25 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2007 року" від 14.08.2007 № 01-8/675
14.08.2007 р. на запитання, якщо судом
апеляційної інстанції скасовано
рішення місцевого господарського суду
на підставі пункту 6 або пункту 7
частини другої статті 104 ГПК, то якими
мають бути подальші дії суду
апеляційної інстанції і зокрема, чи не
повинен він надіслати справу для
розгляду за підсудністю до
відповідного господарського суду,
відповів таке. Згідно з пунктами 6 і 7
частини другої статті 104 ГПК порушення
норм процесуального права є в
будь-якому випадку підставою для
скасування рішення місцевого
господарського суду, якщо: рішення
прийнято господарським судом з
порушенням правил предметної або
територіальної підсудності, крім
випадків, передбачених у частині
третій статті 17 ГПК; рішення прийнято
господарським судом з порушенням
правил виключної підсудності. У разі
скасування рішення місцевого
господарського суду з відповідних
підстав апеляційна інстанція має
повернути матеріали справи до
зазначеного господарського суду, а
останній, з урахуванням наведеного в
постанові апеляційної інстанції, -
надіслати ці матеріали за встановленою
підсудністю в порядку статті 17 ГПК
України.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що рішення
господарського суду Житомирської
області від 23.09.2014 р. по справі № 906/1012/14
підлягає скасуванню як таке, що
прийняте з неправильним застосуванням
норм процесуального права, а саме:
порушення правил територіальної
підсудності.

З огляду на викладене, прийняте у
справі рішення підлягає скасуванню з
направленням справи на розгляд до
господарського суду Житомирської
області з моменту прийняття позовної
заяви для вирішення питання щодо
підсудності даного спору.

У зв'язку із скасуванням рішення суду
першої інстанції від 23.09.2014 року та
прийняттям судовою колегією нового
судового рішення по справі № 906/1012/14,
відповідно до ст. 49 ГПК України ,
здійснено перерозподіл судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103 -105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хаски-Інвест" задоволити частково.

Рішення господарського суду
Житомирської області від 23.09.2014 р. у
справі № 906/1012/14 скасувати.

Справу № 906/1012/14 направити на розгляд до
господарського суду Житомирської
області з моменту прийняття позовної
заяви для вирішення питання щодо
підсудності даного спору.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Гордієнко Павла Васильовича (12443,
Житомирська обл., Житомирський р-н, смт.
Озерне, вул. Авіаційна, буд. 55, кв. 74,
ідентифікаційний номер ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хаски-Інвест" (04205, м.
Київ, Оболонський район, вул. Маршала
Тимошенка, буд. 29, кв. 62,
ідентифікаційний номер 34343330) витрати
по сплаті судового збору за подачу
апеляційної скарги в сумі 913,50 грн.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання постановою
апеляційного господарського суду
законної сили.

Головуючий суддя
Гудак А.В.

Суддя
Крейбух О.Г.

Суддя
Юрчук М.І.