ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року
Справа № 915/1816/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області у складi головуючого суддi
Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Долгової
А.О.,

представника позивача: Пількевича В.В. -
дов. №14-136 від 13.05.2014,

представника відповідача: Резніченко
Г.Г. - керівник,

розглянувши у судовому засіданні
справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія

«Нафтогаз України» (01001,
м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сонячний ЖЕК»

(54015, м.Миколаїв,
вул.Мостобудівників, 17)

про: стягнення 59040,63 грн., з яких: 44791,66
грн. основного боргу, 5658,64 грн. збитків
від інфляції, 2149,37 грн. - 3% річних, 3305,54
грн. пені та 3135,42 грн. штрафу, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить стягнути з ТОВ «Сонячний
ЖЕК» 44791,66 грн. основного боргу, 5658,64
грн. збитків від інфляції, 2149,37 грн. - 3%
річних, 3305,54 грн. пені та 3135,42 грн. штрафу
за порушення умов договору купівлі
продажу природного газу №12/1054-ТЕ-22 від
28.08.2012.

В обґрунтування своїх вимог
позивач зазначає, що відповідач
всупереч умовам договору та чинному
законодавству не розрахувався за
спожитий природний газ своєчасно, що
стало підставою для нарахування пені, 3%
річних, штрафу та збитків від інфляції.

Відповідач у відзиві проти розміру
позовних вимог заперечень не висловив;
наявність заборгованості пояснює
зміною керівництва, великим розміром
заборгованості населення та вказує на
можливість самостійного погашення
боргу розстроченими платежами (а.с.41-44).

У судовому засіданні 03.12.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

При прийнятті рішення судом взято до
уваги наступне.

28.08.2012 між Національною акціонерною
компанією «Нафтогаз України» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сонячний ЖЕК»було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу №12/1054-ТЕ-22 (надалі -
Договір №12/1054-ТЕ-22) (а.с.12-17), згідно
якого продавець (позивач у справі)
зобов'язався поставити покупцю
(відповідач у справі) в період з 01 січня
2012 року по 31 грудня 2012 року
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на
митну територію України ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України»), який підлягає
використанню покупцем виключно для
власних потреб (покупець є кінцевим
споживачем), а покупець, в свою чергу,
зобов'язався приймати та оплачувати
газ на умовах цього договору.

Пунктом 2.1 Договору №12/1054-ТЕ-22 сторони
домовились, що продавець передає
покупцеві з 01 січня 2012 року по 31 грудня
2012 року газ в обсязі до 76,0 тис. куб. м.

За умовами п.5.1 Договору №12/1054-ТЕ-22 ціна
за 1000 куб. м природного газу становить
1309,20 грн. (з ПДВ) з урахуванням збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом.

Термін та щомісячний обсяг поставки
газу сторони узгодили пунктом 2.1
Договору №12/1054-ТЕ-22 з 1 січня 2012 року по
31 грудня 2012 року включно.

За умовами пункту 11.1 Договору
№12/1054-ТЕ-22, строк його дії встановлено
сторонами з дати підписання та
скріплення печатками сторін, поширює
дію на відносини, що фактично виникли
між сторонами з 01 січня 2012 року і діє в
частині поставки газу до 31 грудня 2012
року, а в частині розрахунків - до їх
повного здійснення.

На виконання умов Договору №12/1054-ТЕ-22
позивачем, протягом листопада, грудня
2013 року було поставлено відповідачу
34,213 тис. куб. м природного газу на
загальну суму 44791,66 грн., що
підтверджується копіями актів
приймання-передачі від 30.11.2012 та 31.12.2012
(а.с.18,19) та не заперечується
відповідачем.

У відповідності до п.6.1 Договору
№12/1054-ТЕ-22, оплата за природний газ з
урахування вартості транспортування
територією України проводиться
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Відповідно до абз.2 п.1.9 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013 «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань», якщо у
договорі виконання грошового
зобов'язання визначається до настання
певного терміну, наприклад, до 1 серпня
2014 року (ч.2 ст.252 ЦК України), то останнім
днем виконання такого зобов'язання
вважається день, що передує цьому
терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014
року). Водночас коли у тексті договору
виконання грошового зобов'язання
визначено «по 1 серпня 2014 року» або
«включно до 1 серпня 2014 року», то
останнім днем виконання такого
зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Таким чином, умови укладеного між
сторонами договору передбачали
остаточну оплату поставленого
відповідачу у листопаді 2013 року газу -
13.12.2014 (включно), газу поставленого у
грудні 2012 року - 13.01.2013 (включно).

Відповідач, всупереч умовам договору
та приписам чинного законодавства за
спожитий природний газ не
розрахувався.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На час розгляду справи відповідачем не
надано суду доказів погашення
заборгованості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача боргу за спожитий
природний газ на загальну суму 44791,66
грн. є обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи та такими, що
підлягають задоволенню.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача
3% річних у загальній сумі 2149,37 грн., з
яких за зобов'язаннями листопада 2012
року - 3% річних нараховані за період з
14.12.2012 по 11.08.2014 у сумі 636,45 грн.; за
зобов'язаннями грудня 2012 року - 3% річних
нараховані за період з 14.01.2013 по 11.08.2014 у
сумі 1512,92 грн.

Суд, перевіривши розрахунки 3% річних,
наданих позивачем та відповідачем,
дійшов наступних висновків.

Нарахування позивачем 3% річних за
зобов'язаннями листопада 2012 року
здійснено правомірно з дотриманням
приписів чинного законодавства.

Нарахування 3% річних за зобов'язаннями
грудня 2012 року здійснено позивачем без
урахування приписів ч.2 ст.252 ЦК України.

Судом розмір 3% річних нарахованих за
зобов'язаннями грудня 2012 року уточнено,
виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.254 ЦК України, якщо
останній день строку припадає на
вихідний, святковий або інший
неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день.

З огляду на приписи зазначеної статті
та п.6.1 Договору №12/1054-ТЕ-22, днем
прострочення відповідачем виконання
грошового зобов'язання за поставлений
у грудні 2012 року природний газ слід
вважати 15.01.2013, оскільки 13.01.2013 припадає
на неділю, а перший наступний робочий
день - це 14.01.2014. Відповідно,
простроченим платіж буде вважатись з
15.01.2013.

Таким чином, нарахування 3% має
здійснюватись за період з 15.01.2013 по
11.08.2014 (574 дні), виходячи із суми боргу
32012,56 грн.:

32012,56 х 3% х 574 дн. / 365 дн. = 1510,92 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
стягненню підлягають 3% річних у
загальній сумі 2147,37 (636,45 + 1510,92).

Пунктом 7.2 Договору №12/1054-ТЕ-22 сторони
передбачили обов'язок покупця у разі
порушення ним умов договору стосовно
порядку оплати поставленого
природного газу крім суми
заборгованості сплатити пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Позивачем штраф нарахований за
прострочення понад 30 днів оплати
вартості газу за листопад та грудень 2012
року у сумі 3135,42 грн.

Судом розрахунок штрафу зроблений
позивачем перевірений. З боку
відповідача заперечень щодо
розрахунку штрафу не надходило.

Враховуючи викладене, суд
вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення 7% штрафу в сумі 3135,42 грн.
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, позивач також просить
стягнути з відповідача збитки від
інфляції в сумі 5658,64 грн. за період з
грудня 2012 року по липень 2014 року.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Передбачене законом право кредитора
вимагати стягнення інфляційних
нарахувань є способом захисту майнових
прав та інтересів кредитора, сутність
яких складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать до сплати
кредитору.

Перевіривши виконаний позивачем
розрахунок інфляційних витрат, суд
дійшов висновку про його правомірність
та обґрунтованість. У зв'язку з чим,
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача 5658,64 грн. збитків від
інфляції підлягають задоволенню в
повному обсязі.

За приписами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема одним із правових
наслідків виділяється сплата
неустойки

На підставі п.7.3 Договору №12/1054-ТЕ-22 та у
відповідності до вимог Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
№543/96-ВР від 22.11.1996 (із змінами та
доповненнями), позивачем нарахована
пеня в сумі 3305,54 грн., з яких за
зобов'язаннями листопада 2012 року - пеня
нарахована за період з 14.12.2012 по 13.06.2013 у
сумі 954,15 грн.; за зобов'язаннями грудня
2012 року - пеня нарахована за період з
14.01.2013 по 13.07.2013 у сумі 2351,39 грн.

Відповідно до п.9.3 Договору №12/1054-ТЕ-22,
строк у межах якого сторони можуть
звернутись з вимогою про захист своїх
прав за цим договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, сторони узгодили
тривалістю у п'ять років.

Таким чином, позивачем не пропущений
строк позовної давності для стягнення
пені за вказані періоди.

В той же час, при перевірці розрахунку
пені судом встановлено, що виконання
грошового зобов'язання за поставлений
у грудні 2012 року природний газ слід
вважати 15.01.2013, оскільки 13.01.2013 припадає
на неділю, а перший наступний робочий
день - це 14.01.2014. Відповідно,
простроченим платіж буде вважатись з
15.01.2013, тобто нарахування позивачем
пені зо 14.01.2013 є неправомірним.

Судом розмір пені нарахованої за
зобов'язаннями грудня 2012 року уточнено,
виходячи з наступного розрахунку.

Борг відповідача станом на 15.01.2013
становив 32012,56 грн., період нарахування
з 15.01.2013 по 09.06.2013 (146 дн.), ставка НБУ- 7,5%,
подвійна ставка НБУ - 15,0%:

32012,56 х 15,0% х 146 дн. / 365 дн. = 1920,75 грн.

Борг відповідача станом на 10.06.2013
становив 32012,56 грн., період нарахування
з 10.06.2013 по 17.07.2013 (34 дн.), ставка НБУ- 7,0%,
подвійна ставка НБУ - 14,0%:

32012,56 х 14,0% х 146 дн. / 365 дн. = 417,48 грн.

Нарахування позивачем пені за
невиконання відповідачем зобов'язань
листопада 2012 року здійснено
правомірно з дотриманням приписів
чинного законодавства.

Таким чином, загальний розмір пені за
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за листопад, грудень 2012
року становить 2755,23 грн. (1920,75 + 417,48).

Враховуючи викладене, позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК
України, сплачений позивачем судовий
збір підлягає відшкодуванню за рахунок
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 78, 82, 821,84, 85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сонячний ЖЕК», 54015,
м.Миколаїв, вул.Мостобудівників, 17
(відомості про банківські реквізити
відсутні, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», 01001, м.Київ,
вул.Б.Хмельницького, 6 (р/р 1 в АТ
«Ощадбанк», МФО 300465, )
44791,66 грн. основного боргу, 5658,64 грн.
збитків від інфляції, 3135,42 грн. штрафу,
2755,23 грн. пені, 2147,37 грн. - 3% річних та 1808,73
грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення суду, у відповідності зі ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Згідно ст.ст.91, 93 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Суддя
М.В.Мавродієва

Рішення оформлено у відповідності до
ст.84 ГПК України

та підписано суддею 05 грудня 2014 року