ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2014 р. Справа № 909/1229/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Калашник В. О. ,

при секретарі судового засідання
Кричовський Р. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридичний
консалтінг",

вул. М.Берлинського, 20-Б , м.
Київ, 04060

до відповідача: Івано-Франківської
міської ради

вул. Грушевського, 21, м.
Івано-Франківськ, 76000

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача

Управління земельних
відносин виконавчого комітету
Івано-Франківської

міської ради

вул. Дністровська, 26, м.
Івано-Франківськ, 76018

про розірвання договору оренди землі

за участю представників сторін:

Від позивача представники не з'явилися.

Від відповідача: Челаха А. В. -
представник, (довіреність №16/01-20/66-в від
09.01.14 )

Від третьої особи: Капусняк Т. В.-
представник, (довіреність №193/01-17/04-в
від 08.04.14)

Встановив:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Юридичний
консалтінг" звернувся до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
заявою про розірвання договору оренди
землі, укладений з Відповідачем,
Івано-Франківською міською радою.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
та встановлено в судовому засіданні,
між сторонами у даній справі, 12.01.2009 був
укладений договір оренди землі,
зареєстрований у Івано-Франківському
міському відділі Івано-Франківської
регіональної філії центру ДЗК при
Держкомземі України, про що у
державному реєстрі земель вчинено
запис від 03.09.2009 за №51.

Відповідно до умов вказаного договору
оренди землі, Івано-Франківська міська
рада, як орендодавець, передала, а
товариство з обмеженою
відповідальністю "Юридичний
консалтінг", як орендар прийняло у
строкове , платне володіння і
користування земельну ділянку, площею
0,0487 га , для обслуговування торгового
закладу - магазину на вул. Вовчинецька,
196.

На той час вказаний заклад торгівлі
належав позивачу на праві власності.

Пунктом 6 Договору оренди землі було
визначено, що договір укладено
терміном до 20.05.2011, тобто на 2 роки 4
місяці і 8 днів.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
оренду землі", після закінчення
зазначеного терміну дії договору,
договір був поновлений на тих самих
умовах і на той самий строк, до 28.09.13.

Оскільки, по закінченню зазначеного
вище строку, від відповідача не
надійшло заперечень у поновленні
договору оренди землі, договір був
поновлений на строк до 06.01.2016.

Однак, 24.06.2014, належне позивачу
приміщення магазину по вул.
Вовчинецькій, 196 було продано іншому
власнику на підставі договору
купівлі-продажу.

В зв"язку з цим, позивач вважає, що зміна
власника нерухомого майна, яке
знаходиться на орендованій земельній
ділянці, є безумовною підставою для
розірвання договору оренди цієї
земельної ділянки. В обгрунтування
своєї правової позиції, позивач
послався на ст. 120, 141 ЗК та норми ст. 377 ЦК
України.

Із зазначених підстав, позивач
звернувся з листом №24 від 22.09.2014 до
відповідача, в якому повідомив про свою
відмову від права користування
земельною ділянкою і запропонував
вважати договір оренди землі від 12.01.2009
розірваним.

Однак, відповідач у своєму листі
№784/01-17/08 від 07.10.2014, фактично відмовив
позивачу, та вказав, що відчуження
об"єкту нерухомого майна , що
знаходиться на орендованій земельній
ділянці іншій юридичній чи фізичній
особі, є підставою для прийняття
міською радою рішення про розірвання
договору оренди земельної ділянки та
укладення такого договору з новим
власником будівлі (споруди), як це
передбачено ст. 120 ЗК України та ст. 7
Закону України "Про оренду землі".

В зв"язку з цим, відповідно до ст. 651 ЦК
України та ст. 32 Закону України "Про
оренду землі", позивач звернувся з
позовною заявою до господарського суду
Івано-Франківської області в якій
просить суд розірвати оспорюваний
договір оренди землі.

Своїм листом від 14.11.2014 позивач просив
суд розглянути справу без участі
уповноваженого представника, а також
залучити до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача , Управляння
земельних відносин виконавчого
комітету Івано-Франківської області,
оскільки вважає, що рішення у даній
справі може вплинути на його права або
обов"язки щодо однієї із сторін.

Вказане клопотання позивача було
задоволено, про що винесена ухвала суду
від 18.11.2014.

Відповідач відзив на позов не подав ,
проте подав суду клопотання про
припинення провадження у справі з
підстав передбачених п.1.1 ч.1 ст. 80 ГПК
України, оскільки вважає відсутнім
предмет спору у даній справі.

У вказаному клопотанні відповідач
вказав, що оспорюваний договір був
укладений терміном до 20.05.2011, а тому на
день звернення позивачем з позовною
заявою до господарського суду договір
припинив свою дію, та не є чинним на
даний час, а усі правовідносини за ним
є припиненими.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги викладені у
своєму клопотанні , та просить суд
провадження у даній справі припинити
за відсутністю предмету спору.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ,
Управляння земельних відносин
виконавчого комітету
Івано-Франківської області не подав
суду своїх письмових пояснень, як це
вимагалось в ухвалі суду від 18.11.2014 ,
проте доводи відповідача підтримав.

Заслухавши в судовому засіданні доводи
представника відповідача та третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача, щодо позовних вимог,
дослідивши обставини у справі і подані
позивачем докази, оцінивши їх
відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
вважає, що клопотання відповідача про
припинення провадження у справі не
підлягає задоволенню, а в задоволенні
позову слід відмовити, приймаючи до
уваги наступне:

Орендні земельні правовідносини
врегульовані відповідними статтями
Земельного Кодексу України,
Цивільного Кодексу України та Законом
України "Про оренду землі" .

Орендою землі, в розумінні ст. 1 Закону
України "Про оренду землі", є засноване
на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Поняття договору оренди визначено ст. 13
вказаного Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, між
сторонами у даній справі, 12.01.2009 був
укладений договір оренди землі, за
умовами якого, відповідач передав , а
позивач прийняв у строкове , платне
володіння і користування земельну
ділянку, площею 0,0487 га , для
обслуговування торгового закладу -
магазину на вул. Вовчинецька, 196.

Відповідно до положень ст. 15 Закону,
однією із істотних умов договору
оренди землі є строк дії договору, який
, відповідно до ст. 19 Закону повинен
визначатись за згодою сторін , але не
може перевищувати 50 років.

Пунктом 8 Договору оренди землі від
12.01.2009 сторони визначили, що договір
укладається терміном до 20.05.2011року.

Однак, після закінчення строку
договору орендар має право поновлення
його на новий строк. У цьому разі
орендар повинен не пізніше ніж за 30
днів до закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію.

З огляду на зазначену договірну умову,
позивач вважає, що оскільки протягом
місяця після закінчення строку
договору від Івано-Франківської
міської ради на його адресу не
надійшло заперечень у поновленні
договору оренди, вказаний договір був
поновлений на тих самих умовах і на той
самий строк, тобто до 28.09.13.

А оскільки по закінченню і цього строку
від відповідача не надійшло заперечень
у поновленні договору оренди, договір
був знову поновлений на той же строк,
тобто до 06.01.2016, тому на даний час
продовжує бути чинним.

Однак, суд з даною правовою позицією
позивача не погоджується, та вважає, що
договір оренди землі укладений
сторонами 12.01.2009 закінчив свою дію
після закінчення строку на який він
був укладений, тобто 20.05.2011.

Відповідно до ст. 31 Закону, договір
оренди землі припиняється в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Поновлення договору оренди землі
після закінчення строку на який його
було укладено можливий за принципами і
у порядку передбаченими ст. 33 Закону
України "Про оренду землі", зокрема: По
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі,
орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий
строк, зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі
його умови можуть бути змінені за
згодою сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору
переважне право орендаря на укладення
договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону,
узгоджує з орендарем (за
необхідності) істотні умови договору і,
за відсутності заперечень, приймає
рішення про поновлення договору оренди
землі (щодо земель державної та
комунальної власності), укладає з
орендарем додаткову угоду про
поновлення договору оренди землі. За
наявності заперечень орендодавця
щодо поновлення договору оренди
землі орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує
користуватися земельною ділянкою
після закінчення строку договору
оренди і за відсутності протягом
одного місяця після закінчення
строку договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі такий
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором. У цьому
випадку укладання додаткової угоди про
поновлення договору оренди землі
здійснюється із: власником
земельної ділянки (щодо земель
приватної власності); уповноваженим
керівником органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
без прийняття рішення органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування про поновлення
договору оренди землі (щодо земель
державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який уповноважений підписувати
додаткову угоду до договору оренди
землі щодо земельної ділянки
державної або комунальної власності,
визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди
землі про його поновлення має бути
укладена сторонами у місячний строк
в обов'язковому порядку.

Таким чином, пролонгація договору
оренди землі відбувається не на
загальних підставах пролонгації
господарських договорів , а чітко
врегульована наведеною вище нормою
Закону.

Статтею 33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України ,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Однак , в порушення наведених норм
закону, позивачем не подано суду
належних доказів, які б підтверджували
укладення між сторонами договору
оренди землі від 12.01.2009 додаткової
угоди про його поновлення.

З врахуванням викладених обставин, та
наведених норм закону, суд вважає, що
оспорюваний договір оренди землі є
припиненим.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, договір
оренди земельної ділянки може бути
припинений лише на майбутнє, оскільки
неможливо повернути вже здійснене за
ним користування ділянкою.

Таким чином, у суда не має правових
підстав для припинення договору оренди
землі від 19.01.2009 шляхом його розірвання,
як це передбачено ст. 32 Закону України
"про оренду землі" , а тому у задоволенні
позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати не підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, у
відповідності до ст. 124 Конституції
України, ст. 1 ,13, 15, 19, 31 , 32, 33 Закону
України "Про оренду землі" , керуючись
ст. 33, 34 ,43, ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Юридичний
консалтінг" до відповідача,
Івано-Франківської міської ради про
розірвання договору оренди землі від
12.01.2009.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 12.12.14

Суддя
Калашник В. О.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Попович В. В. 12.12.14