м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12511/14 20.11.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АСЕ" до
Спільного українсько-французького
підприємства з іноземними
інвестиціями "Основа-Солсиф" у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю про стягнення 129
913,95 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Пількевич Є.А. (дов. б/н
від 15.01.2013 року)від відповідача
Зарабайко П.І. (дов. № 1432 від 18.11.2013 року)

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 20 листопада 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АСЕ" (надалі по
тексту - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Спільного
українсько-французького підприємства
з іноземними інвестиціями
"Основа-Солсиф" у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю (надалі по
тесту - відповідач) про стягнення
129 913,95 грн., в тому числі 87 692,85 грн.
основного боргу, 13 896,31 грн. 3% річних,
28 324,79 грн. збитків від
інфляції, а також просить суд покласти
на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань щодо оплати робіт по
демонтажу металевих конструкцій
існуючого даху головного корпусу
Культурно-мистецького та музейного
комплексу "Мистецький арсенал" по вул.
Івана Мазепи, 28-30 в м. Києві за Договором
підряду № 27 від 17.07.2008 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 року порушено
провадження у справі № 910/12511/14, розгляд
справи призначено на 22.07.2014 року.

22.07.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
припинення провадження у справі.
Подане клопотання про припинення
провадження у справі мотивоване тим, що
рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.08.2011 року по справі 8/337 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АСЕ" до Спільного
українсько-французького підприємства
з іноземними інвестиціями
"Основа-Солсиф" у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю про
стягнення 102 505,74 грн. відмовлено в
позові вимогах повністю. Предметом
спору у справі 8/337 було стягнення
заборгованості за Договором підряду №
27 від 17.07.2008 року, що є предметом спору у
справі № 910/12511/14, отже дана справа вже
була вирішена Господарським судом
міста Києва.

Розглянувши, подане представником
відповідача клопотання про припинення
провадження у справі, суд не вбачає
підстав у його задоволенні виходячи з
наступного.

Відповідно пункту 2 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо є рішення
господарського суду або іншого органу,
який в межах своєї компетенції вирішив
господарський спір між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав.

Обґрунтовуючи підстави для захисту
свого порушеного права в частині
стягнення з відповідача
заборгованості, позивач у справі 8/337
посилався на умови Договору підряду
№ 27 від 17.07.2008 року, якими
закріплено обов'язок відповідача
оплатити прийняті роботи.

Відмовляючи у позові по справі 8/337
Господарський суд міста Києва виходив
з того, що позивачем не здійснено дій на
виконання умов пункту 4.6. Договору
підряду № 27 від 17.07.2008 року щодо надання
документації у повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15.08.2013 року
рішення Господарського суду міста
Києва від 05.08.2011 року по справі № 8/337
залишено без змін. Суд апеляційної
інстанції зазначив, що позивачем не
виконано умови пунктів 1.3 та 4.6 спірного
договору щодо надання позивачем
двостороннього Акту про прийняття
комплексу робіт та документації у
повному обсязі, що підтверджує якість
використаних матеріалів та виконавчої
документації у повному обсязі. Крім
того, письмових вимог, надісланих
відповідачу про сплату заборгованості
матеріали справи не містять.

Звертаючись з позовними вимогами до
відповідача про сплату заборгованості
за Договором підряду № 27 від 17.07.2008 року
у справі № 910/12511/14 позивач зазначає, що
у зв'язку з не погашенням відповідачем
заборгованості, 18 04.2014 року позивачем
було направлено на адресу відповідача
претензію щодо стягнення
заборгованості за спірним Договором у
розмірі 129 913,95 грн., з урахуванням
штрафних санкцій. Проте відповіді на
зазначену претензію відповідач не
надав, заборгованості не погасив.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 3.12.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Таким чином, підстави позову, які були
зазначені у справі № 8/337 є іншими ніж
підстави позову у справі № 910/12511/14.

У судовому засіданні 22.07.2014 року
представник позивача надав документи
на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.07.2014 року розгляд справи
було відкладено на 19.08.2014 року, у зв'язку
з необхідністю подання додаткових
доказів у справі.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
19.08.2014 року справу № 910/12511/14 передано
для розгляду судді Гулевець О.В., у
зв'язку з перебуванням судді Стасюка
С.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.08.2014 року суддя Гулевець О.В.
прийняла справу № 910/12511/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 02.10.2014 року.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
29.09.2014 року справу № 910/12511/14 передано
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/12511/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 19.08.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.10.2014 року надав додаткові
пояснення по справі. У поданих
поясненнях представник відповідача
зазначив, що невиконання ним пункту 4.6.
Договору підряду № 27 від 17.07.2008 року,
яким передбачено надання позивачем
документації у повному обсязі, що
підтверджує якість використаних
матеріалів та виконавчої документації
у повному обсязі, обумовлено тим, що
предметом спірного Договору є
виконання демонтажних робіт, тобто
робіт по руйнуванню існуючих
конструкцій на будівельному
майданчику з метою звільнення
останнього від таких конструкцій. При
здійсненні таких робіт не створюється
жодних об'єктів та конструкцій,
випробування яких можливо провести, що
в свою чергу виключає використання
жодних матеріалів якість яких можливо
та необхідно підтверджувати
документально. Крім того, позивач
зазначає, що виконавча документація
надана позивачу у повному обсязі, що
підтверджується погодженими та
підписаними відповідачем актами форми
КБ-2в.

Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку з необхідністю подання
додаткових документів по справі, у
судовому засіданні 02.10.2014 року винесено
ухвалу про відкладення розгляду справи
на 11.11.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 11.11.2014 року надав додаткові
документи по справі.

Згідно з статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 11.11.2014 року
оголошено перерву до 20.11.2014 року.

20.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшла заява про відвід
судді Стасюка С.В., вмотивоване
упередженим, на думку відповідача,
ставленням судді до розгляду даної
справи, оскільки суддя Стасюк С.В. у
задоволенні клопотань не задовольнив
клопотання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Основа-Солсиф" про
припинення провадження у даній справі
на підставі пункту 2 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.11.2014 року відмовлено в
задоволенні заяви про відвід судді.

В судовому засіданні 20.11.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких підтримав заявлені позовні
вимоги.

Представник відповідача в судовому
засіданні 20.11.2014 року проти позову
заперечив, надав усні пояснення по суті
спору.

Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2008 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "АСЕ" (підрядник) та
Спільним українсько-французьким
підприємством з іноземними
інвестиціями у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Основа-Солсиф" (замовник) було укладено
Договір підряду № 27 (далі - Договір),
відповідно до умов якого позивач
зобов'язався виконати роботи по
демонтажу металевих конструкцій
існуючого даху головного корпусу
Культурно-мистецького та музейного
комплексу "Мистецький арсенал" по вул.
Івана Мазепи, 28-30, в м. Києві, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити їх (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до пункту 1.3 Договору
генпідрядник приймає повний комплекс
виконаних робіт, шляхом підписання
двостороннього Акту про прийняття
комплексу робіт та оплачує якісно
виконані роботи на умовах дійсного
Договору.

Згідно з пунктом 4.2 Договору підрядник
25 числа кожного місяця надає
генпідряднику чотири примірники Акту
виконаних робіт та чотири примірники
довідки про вартість виконаних робіт.

Пунктом 4.3 Договору сторони погодили,
що разом з Актами виконаних робіт
підрядник надає підписані
уповноваженими представниками
генпідрядника обсяги виконаних робіт
за звітний період та копії видаткових
накладних, що підтверджують вартість
матеріалів та обладнання, які були
використані у звітному періоді.

Аванс не передається підряднику у
перший місяць виконання робіт, за
виключенням письмово обґрунтованих
авансів на придбання будівельних
матеріалів (пункт 4.4 Договору).

Відповідно до пункту 4.5 Договору
розрахунки здійснюються після
виконання підрядником та прийняття
генпідрядником робіт, передбачених
дійсним Договором, вартість яких буде
становити частину договірної ціни
договору, вказаної у пункті 3.1, та
відображати фактично виконані роботи.

Пунктом 4.6 Договору сторони погодили,
що остаточний розрахунок за виконані
роботи, передбачені дійсним Договором,
генпідрядник здійснює тільки після
надання підрядником документації у
повному обсязі (акти на приховані
роботи, протоколи випробувань та
сертифікати, виконавчі зйомки), що
підтверджує якість використаних
матеріалів та виконавчої документації
у повному обсязі, крім тих матеріалів,
які надає генпідрядник.

Згідно Акту № 4 приймання виконаних
підрядних робіт форми КБ-2в від 29.08.2008
року, Акту № 10 приймання виконаних
підрядних робіт форми КБ-2в від 30.09.2008
року, Акту № 38 приймання виконаних
підрядних робіт форми КБ-2в за жовтень
2008 року, Акту № 16 приймання виконаних
підрядних робіт форми КБ-2в від 28.11.2008
року, Акту № 24 приймання виконаних
підрядних робіт форми КБ-2в від 30.12.2008
року, Акту № 106 приймання виконаних
підрядних робіт форми КБ-2в від 30.12.2008
року, Акту № 107 приймання виконаних
підрядних робіт форми КБ-2в від 30.12.2008
року, позивачем виконано робіт по
демонтажу металевих конструкцій у
період з серпня 2008 року по грудень 2008
року на загальну суму 1 762 303,20 грн.

Оплата відповідачем зазначених робіт
на суму 1 534 971,41 грн. підтверджується
банківськими виписками, копії яких
наявні в матеріалах справи.

Позивач стверджує, що сума боргу за
виконані роботи, які прийняті і не
оплачені відповідачем складає 87 692,85
грн.

На виконання пункту 1.3. Договору
позивачем надіслано на адресу
відповідача Акт № 1 про виконані роботи
від 10.02.2014 року на загальну суму 1 762
303,20 грн., який отримано відповідачем
18.02.2014 року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправленням
наявним в матеріалах справи.

Листом № 137 від 17.03.2014 року відповідач
повідомив позивача про те, що Договір
підряду № 27 від 17.07.2008 року припинив
свою дію. Фактичних робіт на протязі
чотирьох останніх років на об'єкті
"Мистецький Арсенал" позивачем не
виконувалось.

18.04.2014 року позивач звернувся до
відповідача з претензією № 1 в якій
просив провести перерахунок коштів на
загальну суму 129 913,95 грн. згідно
Договору, підписати та затвердити акт
про виконані роботи, який доданий до
претензії. Претензію отримано
відповідачем 23.04.2014 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення наявним в матеріалах
справи.

Проте, відповіді на вищезазначену
претензію відповідач не надав,
заборгованості за Договором не
сплатив, що і стало підставою для
звернення до суду.

Відповідач не скористався своїм
процесуальним правом, передбаченим
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, на
подання відзиву на позов. Проте, просив
припинити провадження у справі з
підстав, викладених у поданому
клопотання про припинення провадження
у справі.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Статтею 202 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, правочини можуть бути
двосторонніми.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином. Аналогічні
положення містять вимоги статей 525, 526
Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події. Якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу
України та частиною 5 статті 321
Господарського кодексу України
встановлено, що в разі якщо договором
підряду не передбачена попередня
оплата виконаної роботи або окремих її
етапів, замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

З даними нормами також кореспондується
частина 4 статті 879 Цивільного кодексу
України, відповідно до якої оплата
робіт провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Судом встановлено, що 18.04.2014 року
позивач звернувся до відповідача з
претензією № 1 в якій просив провести
перерахунок коштів на загальну суму 129
913,95 грн. (з урахуванням штрафних
санкцій) згідно Договору, підписати та
затвердити акт про виконані роботи,
який доданий до претензії. Претензію
отримано відповідачем 23.04.2014 року, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення наявним в матеріалах
справи.

Крім того, невиконання позивачем
пункту 4.6. Договору підряду № 27 від
17.07.2008 року, яким передбачено надання
позивачем документації у повному
обсязі, що підтверджує якість
використаних матеріалів та виконавчої
документації у повному обсязі,
обумовлено тим, що предметом спірного
Договору є виконання демонтажних
робіт, тобто робіт по руйнуванню
існуючих конструкцій на будівельному
майданчику з метою звільнення
останнього від таких конструкцій. При
здійсненні таких робіт не створюється
жодних об'єктів та конструкцій,
випробування яких можливо провести, що
в свою чергу виключає використання
жодних матеріалів якість яких можливо
та необхідно підтверджувати
документально.

Як встановлено судом, позивачем у
відповідності до вимог чинного
законодавства та умов Договору,
виконані роботи на загальну вартість 1
762 303,20 грн., що підтверджують довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт та акти приймання виконаних
будівельних робіт (належним чином
засвідчені копії наявні в матеріалах
справи).

Проте, відповідач за виконані роботи,
розрахувався частково, внаслідок чого
у останнього утворилася
заборгованість в розмірі 87 692,85 грн.

Відповідачем, в свою чергу, жодних
претензій щодо невідповідності якості
виконаних робіт вказаних в договорі не
заявлялось та суду не надано.

Отже, станом на момент подання позовної
заяви та вирішення спору основна
заборгованість відповідача перед
позивачем за Договором складає 87 692,85
грн., доказів сплати якої відповідачем
суду не надано.

Також, позивачем заявлена вимога щодо
стягнення з відповідача 13 896,31 грн. 3%
річних, 28 324,79 грн. збитків від інфляції
за період з 05.01.2009 року по 17.04.2014 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

З огляду на те, що Договором підряду № 27
від 17.07.2008 року не передбачений строк та
обов'язок відповідача достроково
оплачувати частково виконані роботи, а
претензія про сплату заборгованості
отримана відповідачем 23.04.2014 року, з
урахуванням статті 530 Цивільного
кодексу України відповідач повинен був
сплатити заборгованість у строк до
30.04.2014 року.

Оскільки заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення 3 % річних та збитків від
інфляції за період 05.01.2009 року по 17.04.2014
року передують зверненню позивача з
претензією, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача 13 896,31 грн. 3%
річних та 28 324,79 грн. збитків від
інфляції задоволенню не підлягають.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "АСЕ" підлягають
частковому задоволенню в розмірі 87 692,85
грн. основного боргу.

Відшкодування судових витрат
відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на сторін
пропорційно задоволеним позовним
вимогам.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "АСЕ"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Спільного
українсько-французького підприємства
з іноземними інвестиціями
"Основа-Солсиф" у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю (03150, м.
Київ, вул. Ковпака, буд. 17,
ідентифікаційний код 20057315) з будь-якого
рахунку виявленого державним
виконавцем на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "АСЕ" (04071, м.
Київ, вул. Ярославська, буд. 15/23,
ідентифікаційний код 22958070) 87 692
(вісімдесят сім тисяч шістсот
дев'яносто дві) грн. 85 коп. основного
боргу, 1 753 (одну тисячу сімсот п'ятдесят
три) грн. 86 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 25.11.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк