ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

28.11.14 № 910/26168/14. Суддя Селівон А.М.,
розглянувши матеріали позовної заяви
б/н від 20.11.14 р.

за позовом Фізичної особи-підприємця
Коновала Юрія Ярославовича (вул.
Гагаріна, 5, смт Куликів,
Жовківський район, Львівська область,
80362)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Леостар" (вул.
Мостицька,16/2, м. Київ, 04074)

про стягнення 64 297,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Коновал Юрій
Ярославович звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Леостар» про
стягнення 64297,46 грн., а саме 57353,00 грн.
заборгованості за Договором поставки
№ 151113 від 15.11.13 р., 6165,00 грн.
пені та 778,56 грн. процентів річних, а
також 1827,00 грн. витрат зі сплати
судового збору.

У відповідності до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України на
позивача, прокурора покладено
обов'язок при поданні позову надіслати
сторонам копії позовної заяви та
доданих до неї документів відповідно
до кількості відповідачів та третіх
осіб листом з описом вкладення.

При цьому, вказана правова норма не
ставить обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів в залежність від того
чи є у відповідача в наявності ці
документи, а містить імперативну норму
щодо обов'язковості надіслання
сторонам копії позовної заяви та
доданих до неї документів листом з
описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
реєстраційний номер облікової картки
фізичної особи - платника податків за
його наявності.

Статтею 57 Господарського кодексу
України, яка визначає зміст установчих
документів, передбачено, що в
установчих документах повинно бути,
зокрема, зазначено найменування та
місцезнаходження суб'єкта
господарювання.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку. Статтею 1 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» місцезнаходження
юридичної особи визначено як адреса
органу або особи, які відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступають від її імені.

Згідно статті 17 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", в Єдиному
державному реєстрі містяться
відомості про відсутність юридичної
особи за її місцезнаходженням.

Відповідно до вимог частини 1 статті 18
вказаного Закону, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Відомості, що містяться в Єдиному
державному реєстрі, надаються у
вигляді: витягу з Єдиного державного
реєстру; довідки про наявність або
відсутність в Єдиному державному
реєстрі інформації, яка запитується.

Отже, відповідно до ст. 34 ГПК України
допустимими доказами, які можуть
підтверджувати місцезнаходження
боржника, є зазначені витяг чи довідка
державного реєстратора.

Оскільки до позовної заяви позивачем
не надані довідка або витяг з Єдиного
державного реєстру, згідно яких можна
було б встановити місцезнаходження
відповідача, а в позовній заяві
зазначено дві адреси відповідача,
судом згідно отриманого витягу з
офіційного веб-сайту Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, технічним
адміністратором якого є Державне
підприємство "Інформаційно-ресурсний
центр" відповідно до наказу
Міністерства юстиції України № 1846/5 від
14.12.2012 року (irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html)
встановлено, що місцезнаходженням
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Леостар» є: 04074, м.
Київ, вул. Мостицька, 16/2.

При цьому позивачем в якості доказів на
підтвердження відправлення
відповідачеві копії позовної заяви б/н
від 20.11.14 р. і доданих до неї документів
позивачем наданий лише фіскальний чек
від № 8167 від 20.11.14 р. та опис вкладення
в цінний лист від 20.11.14 р. про
відправлення копії позовної заяви та
доданих до неї документів на адресу ТОВ
«Леостар»: Шосе Сквирське, 20, м. Біла
Церква, Київська область, 09109, яка
зазначена позивачем в позовній заяві в
якості фактичної адреси відповідача, а
також вказана як фактична адреса
товариства в наданій позивачем копії
Договору поставки № 151113 станом на дату
його укладення, а саме на 15.11.13 р..

При цьому, жодних доказів на
підтвердження надсилання копії
позовної заяви та доданих до неї
документів на адресу відповідача,
зазначену у позовній заяві в якості
місцезнаходження ТОВ «Леостар», а саме:
04074, м. Київ, вул. Мостицька, 16/2, до
позовної заяви не додано.

Крім того, позивачем не надано доказів
та обгрунтування того, що адреса: Шосе
Сквирське, 20, м. Біла Церква, Київська
область, 09109, є адресою
місцезнаходження відповідача.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до пункту 11 інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 15.03.2007 № 01-8/123 «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році», до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Також суд звертає увагу позивача, що
згідно п. 15 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 17.08.2007
року № 01-8/675 «Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року»
розглядаючи питання щодо
співвідношення місцезнаходження
сторони у справі в розумінні пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України та її
фактичного місцезнаходження з точки
зору права на подання позову, якщо
позивачеві невідоме фактичне
місцезнаходження іншої сторони, слід
звернути увагу на те, що законодавство
України, в тому числі ГПК України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із згаданою статтею
93 ЦК України) та зазначати таке
фактичне місцезнаходження в позовній
заяві чи інших процесуальних
документах. У разі коли фактичне
місцезнаходження юридичної особи -
учасника судового процесу з якихось
причин не відповідає її
місцезнаходженню, визначеному згідно з
законом, і дана особа своєчасно не
довела про це до відома господарського
суду, інших учасників процесу, то всі
процесуальні наслідки такої
невідповідності покладаються на цю
юридичну особу.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на
приписи ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, якою
передбачено право відповідача після
одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, ненадсилання
позивачем копії позовної заяви з
доданими до неї документами на адресу
місцезнаходження відповідача за
відсутності документального
підтвердження фактичного знаходження
відповідача за іншою адресою в свою
чергу порушує визначені засади
змагальності, рівності учасників
процесу перед законом і судом, а також
позбавляє відповідачів можливості
ознайомитись з відповідними позовними
матеріалами, надати свої доводи і
заперечення.

Отже, даний фіскальний чек № 8167 від
20.11.14 р. та відповідний опис вкладення
від 20.11.14 р. не можуть бути прийняті
судом як належні докази на
підтвердження відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Інших доказів, які свідчать про
надсилання відповідачеві копій
позовної заяви та доданих до неї
документів, позивачем не надано.

У відповідності до п. 3.5 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.11 р. "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що позовна заява підлягає
поверненню без розгляду на підставі п. 6
ч. 1 ст.63 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" сплачена
сума судового збору повертається за
ухвалою суду в разі, зокрема,
повернення заяви.

З огляду на повернення позовної заяви
без розгляду, судовий збір у сумі 1827,00
грн., сплачений позивачем квитанцією №
25232.2.1 від 20.11.14 р., підлягає поверненню.

Позивачу роз'яснюється, що відповідно
до ч.3 ст.63 Господарського
процесуального кодексу України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Керуючись Законом України «Про судовий
збір», п. 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву і додані до неї документи
повернути позивачу без розгляду.

Повернути позивачу - Фізичної особи -
підприємця Коновала Юрія Ярославовича
(вул. Гагаріна, 5, смт. Куликів,
Жовківський район, Львівська область,
80362, реєстраційний номер облікової
картки фізичної особи - платника
податків ) судовий збір в сумі 1827,00
грн., позивачем квитанцією № 25232.2.1 від
20.11.14 р., відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір" від 08.07.11 р.

Додаток: на 24 арк..

Дана ухвала набирає законної сили з 28
листопада 2014 року та є підставою для
повернення судового збору з Державного
бюджету України.

Для вирішення питання про повернення
судового збору заявник має звернутись
до органів Державної казначейської
служби України.

Суддя
А.М. Селівон