ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Справа № 921/370/14-г/13
Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Овечкіна В.Е. - головуючого, Корнілової
Ж.О. - доповідача, Чернова
Є.В.,розглянувши касаційну скаргу
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
"Злагода-В"на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
28.07.2014 у справі№ 921/370/14-г/13
Господарського суду Тернопільської
областіза позовомОб'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Злагода-В"до1.Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
"Добробут", 2.Інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області,третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору
Тернопільська міська
радапроскасування державної
реєстрації Декларації №ТП-26 про
готовність об'єкта до
експлуатації-будівництво 6-ти
квартирного житлового будинку, з
вбудовано-прибудованими приміщеннями,
торгово-офісного центру, по проспекту
Степана Бандери, у місті Тернополі,
поданої Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Добробут"
за участю представників сторін від
позивача:не з'явились, від відповідача
1:не з'явились, від відповідача 2:не
з'явились, від третьої особи:не
з'явились,ВСТАНОВИВ:

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Злагода-В" у
квітні 2014 року звернулось до
Господарського суду Тернопільської
області із позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Добробуд",
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області про
скасування реєстрації декларації №
ТП-26 про готовність об'єкта до
експлуатації-будівництва 6-ти
квартирного житлового будинку, з
вбудовано-прибудованими приміщеннями,
торгово-офісного центру, по проспекту
Степана Бандери, 0, у м. Тернополі.

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 16.05.2014 у
справі № 921/370/14-г/13 (суддя Стопник С.Г.)
позов задоволено. Скасовано
реєстрацію декларації № ТП-26 про
готовність об'єкта до
експлуатації-будівництва 6-ти
квартирного житлового будинку, з
вбудовано-прибудованими приміщеннями,
торгово-офісного центру, по проспекту
Степана Бандери, у місті Тернополі.
Скасовано заходи щодо забезпечення
позову, вжиті відповідно до ухвали суду
від 18.04.2014.

Суд першої інстанції, приймаючи
рішення виходив з того, що рішенням
Господарського суду Тернопільської
області від 31.07.2012 у справі № 4/48/5022-411/2012
за позовом Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Злагода-В"
до Тернопільської міської ради,
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради, Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія Добробуд"
частково задоволено позовні вимоги.
Визнано за Об'єднанням співвласників
багатоквартирного будинку "Злагода-В"
проспект Степана Бандери, у місті
Тернополі право на користування
земельною ділянкою, площею 4300, 00 кв.м,
відведеною рішенням Тернопільської
міської ради від 27.12.2002 № 4/5/103 під
будівництво 35- ти квартирного
житлового будинку по проспекту Степана
Бандери, у місті Тернополі; визнано
недійсним договір оренди земельної
ділянки від 09.10.2003 у редакції змін,
внесених договором про внесення змін
до договору оренди від 03.04.2007; визнано
недійсним з дати прийняття рішення
виконавчого комітету Тернопільської
міської ради від 12.02.2010 № 183 "Про розгляд
звернень ТІЗ "Добробуд" з питань
будівництва за адресою: проспект
Степана Бандери, у місті Тернополі",
щодо визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 09.10.2003 у
редакції змін, внесених угодою від
06.02.2004, відмовлено.

Рішення набрало законної сили.

Вказана реєстрація декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
перешкоджає позивачу в оформленні
права користування земельною ділянкою.

В графі декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, інформація про
документ, що посвідчує право власності
чи користування земельною ділянкою,
або договір суперфіцію, значиться
інформація, що договір оренди
земельної ділянки від 09.10.2003,
зареєстрований за № 998, державна
реєстрація ДЗК № 10.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 у справі
№ 921/370/14-г/13 (колегія суддів: Давид Л.Л. -
головуючий, Гриців В.М., Данко Л.С.)
пункти 1 та 2 рішення Господарського
суду Тернопільської області від 16.05.2014
у справі № 921/370/14-г/13 скасовано, і
прийнято нове рішення у цій частині. В
задоволенні позовних вимог Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Злагода-В" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Компанія
Добробут", Інспекції
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Тернопільської міської ради про
скасування державної реєстрації
декларації № ТП-26 про готовність
об'єкта до експлуатації-будівництва
6-ти квартирного житлового будинку, з
вбудовано-прибудованими приміщеннями,
торгового-офісного центру, по
проспекту Степана Бандери, у місті
Тернополі, відмовлено. Пункт 3 рішення
Господарського суду Тернопільської
області від 16.05.2014 у справі № 921/370/14-г/13
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 у справі
№ 921/370/14-г/13, Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Злагода-В"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 у справі
№ 921/370/14-г/13, а рішення Господарського
суду Тернопільської області від 16.05.2014
у справі № 921/370/14-г/13 залишити в силі.

У касаційній скарзі заявник
посилається на неправильне
застосування судом апеляційної
інстанцій норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 21.11.2014 касаційну скаргу
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Злагода-В"
прийнято та призначено до розгляду на
02.12.2014.

Неявка в судове засідання сторін, які
повідомлені про час і місце розгляду
скарги не є перешкодою для її розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову
Ж.О., обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши правильність
застосування норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що предметом даного спору
є скасування реєстрації декларації №
ТП-26 про готовність об'єкта
експлуатації-будівництва 6-ти
квартирного житлового будинку, з
вбудовано-прибудованими приміщеннями,
торгово-офісного центру, по проспекту
Степана Бандери, у місті Тернополі.

Частиною 1 статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду, згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ, за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 12
Господарського процесуального кодексу
України, господарським судам
підвідомчі справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав,
крім, зокрема, спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів.

Господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов: участь у спорі суб'єкта
господарювання; наявність між
сторонами, по-перше: господарських
відносин, врегульованих Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства; по-друге: спору про
право, що виникає з відповідних
відносин; відсутність у законі норми,
що передбачає вирішення такого спору
судом іншої юрисдикції (пункт 3.1
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
№ 10 "Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським
судам").

Таким чином, господарським судам
підвідомчі справи, коли склад
учасників спору відповідає статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, а правовідносини щодо яких
виник спір носять господарський
характер.

Відповідно до статті 3 Господарського
кодексу України, під господарською
діяльністю розуміється діяльність
суб'єктів господарювання у сфері
суспільного виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність. Сферу господарських
відносин становлять
організаційно-господарські відносини,
під якими розуміються відносини, що
складаються між суб'єктами
організаційно-господарських
повноважень у процесі управління
господарською діяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України, компетенція адміністративних
судів поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності; спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень, а
також спори, які виникають з приводу
укладання та виконання
адміністративних договорів; спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
законом; спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи
референдуму.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється
Держархбудінспекцією та її
територіальними органами. Державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням: вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності,проектної документації,
будівельних норм, державних
стандартів і правил, технічних умов,
інших нормативних документів під час
виконання підготовчих і
будівельних робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і
конструктивних рішень, застосування
будівельної продукції; порядку
здійснення авторського і технічного
нагляду, ведення загального та (або)
спеціальних журналів обліку виконання
робіт (далі - загальні та (або)
спеціальні журнали), виконавчої
документації, складення актів на
виконані будівельно-монтажні та
пусконалагоджувальні роботи; інших
вимог, установлених законодавством,
будівельними нормами, правилами та
проектною документацією, щодо
створення об'єкта будівництва,
відповідно до вимог Постанови Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 № 553 "Про
затвердження Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю".

Відповідно до Указу Президента № 439/2011
від 08.04.2011 "Про Положення про Державну
архітектурно-будівельну інспекцію
України", Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України (Держархбудінспекція України)
є центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України, входить до системи органів
виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Прийняття рішення про реєстрацію
(повернення) декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, видачу
(відмову у видачі) сертифіката
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного контролю
протягом десяти робочих днів з дати
подання відповідних документів.
(частина 4 статті 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної
діяльності").

Згідно з частиною 6 статті 39 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
повертають декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації замовникові,
якщо декларація подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог, з
обґрунтуванням причини у строк,
передбачений для її реєстрації.

Порядок прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
затверджено Постановою Кабінету
Міністрів України № 461 від 13.04.2011,
пунктом 17 порядку передбачено, що
реєстрація декларації здійснюється з
дотриманням вимог Закону України "Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності". Декларація
приймається в дозвільному центрі за
місцезнаходженням об'єкта. Реєстрацію
декларації здійснює Інспекція за
місцезнаходженням об'єкта на
безоплатній основі.

Відповідно до пункту 18 Порядку,
замовник (його уповноважена особа)
подає особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції два примірники
декларації за формою згідно з додатком
1, у разі, коли будівельні роботи
виконувались на підставі повідомлення
про початок їх виконання,- за формою
згідно з додатком 7.

Замовник відповідно до закону
відповідає за повноту та достовірність
даних, зазначених у поданій ним
декларації (пункт 19 Порядку).

Інспекція перевіряє протягом десяти
робочих днів з дати подання
(надходження) до неї декларації повноту
даних, зазначених у ній, та реєструє
декларацію (пункт 20 Порядку).

У разі коли декларацію подано або
оформлено з порушенням встановлених
вимог, Інспекція повертає її на
доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації (пункт 21
Порядку).

Суд апеляційної інстанції дійшов до
правильного висновку про відмову у
задоволенні позову, виходячи з
наступного.

Згідно зі статтею 129 Конституції
України, основними засадами
судочинства, зокрема, є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом; змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного
кодексу України передбачено, що кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Одним зі
способів захисту такого права є
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Позивач звернувсь до господарського
суду з позовом про скасування
проведеної Інспекцією
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області реєстрації
декларації № ТП-26 про готовність
об'єкта до експлуатації-будівництва
6-ти квартирного житлового будинку, з
вбудованими приміщеннями,
торгово-офісного центру, по проспекту
Степана Бандери, у місті Тернополі,
поданої Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Добробут".

Поданий у справі позов стосується
скасування реєстрації декларації. При
цьому, не ставиться під сумнів
правомірність дій службових осіб
Держархбудінспекції.

Вищий господарський суд України
констатує, що до владних повноважень
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю відноситься реєстрація
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. У разі вчинення
Інспекцією архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області
такої дії, зацікавлена особа вправі
подати позов за правилами КАС України
про визнання неправомірними дій
службових осіб та скасування
проведеної реєстрації.

Реєстрацію може бути визнано
неправомірною лише як дію (з оцінки її
правомірності) органу з владними
повноваженнями, до яких належить
Інспекція архітектурно-будівельного
контролю у Тернопільській області, і не
відповідають встановленим при її
реєстрації вимогам, зокрема, Постанові
Кабінету Міністрів України № 461 від
13.04.2011.

У даному випадку позивачем оспорюється
факт готовності об'єкта до
експлуатації, який на думку позивача,
порушує право ОСББ "Злагода-В" як
землекористувача, тому суд
апеляційної інстанції дійшов до
правильного висновку, що даний спір
підвідомчий господарським судам.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Тернопільській області 14.11.2013
проведено реєстрацію, поданої
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Добробуд",
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації-будівництва 6-ти
квартирного житлового будинку, з
вбудовано-прибудованими приміщеннями
торгово-офісного центру, по проспекту
Степана Бандери, у місті Тернополі.

Судом апеляційної встановлено, що на
дату проведення відповідачем 2
реєстрації вказаної декларації, 14.11.2013,
у забудовника було право користування
земельною ділянкою, на якій здійснено
забудову; інформація, яку внесено у
вказану декларацію, відповідала
дійсності.

Суд апеляційної інстанції дійшов до
правильного висновку, що реєстрацію
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації-будівництва 6-ти
квартирного житлового будинку, з
вбудовано-прибудованими приміщеннями,
торгово-офісного центру, по проспекту
Степана Бандери, у місті Тернополі,
станом на 14.11.2013 відповідачем 2
проведено відповідно до статті 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", пунктів 17-21
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 № 461. Крім
цього, реєстрація декларації про
початок виконання будівельних робіт з
будівництва 6-ти квартирного житлового
будинку, з вбудовано-прибудованими
приміщеннями, торгово-офісного центру,
по проспекту Степана Бандери, у місті
Тернополі, № ТП 5 від 03.01.2012, на
дату введення об'єкта в експлуатацію
була чинна, т.я. рішення Господарського
суду Тернопільської області від 20.06.2013
у справі № 921/498/13-г/13, яким скасовано
реєстрацію декларації не набрало
законної сили, ухвалою Львівського
апеляційного господарського суду від
24.07.2013 зупинено провадження у справі №
921/498/13-г/13.

Суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку про право
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Злагода-В"
на користування земельною ділянкою,
виділену згідно з рішенням
Тернопільської міської ради № 4/5/103 від
27.12.2002, під будівництво 35-ти квартирного
житлового будинку, з гаражами -
стоянками (частина 3 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України), не врахувавши всіх обставин
справи.

Відповідно до статті 385 Цивільного
кодексу України, власники квартир для
забезпечення експлуатації
багатоквартирного житлового будинку,
користування квартирами та спільним
майном житлового будинку можуть
створювати об'єднання власників
квартир (житла). Таке об'єднання може
бути створено також власниками
житлових будинків. Об'єднання
власників квартир, житлових будинків є
юридичною особою, яка створюється та
діє відповідно до статуту та закону.

Статтею 11 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку"
передбачено, що об'єднання після
набуття статусу юридичної особи може
прийняти на власний баланс весь
житловий комплекс. Рішення про баланс
основних фондів приймається
відповідно до цього Закону, інших
нормативно-правових актів та статусу
об'єднання.

Відповідно до пункту 5 Порядку передачі
житлового комплексу або його частини з
балансу на баланс, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 11.10.2002 № 1521, передача житлового
комплексу або його частини з балансу на
баланс проводиться разом з планом
земельної ділянки, технічним паспортом
будинку та відповідною технічною
документацією (інвентарна справа, акт
прийняття в експлуатацію, плани
зовнішніх мереж тощо) у двомісячний
термін після надходження відповідного
звернення від об'єднання.

Статтею 42 Земельного кодексу України
передбачено, що земельні ділянки, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються у постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. Розміри та
конфігурація земельних ділянок, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території,
визначаються на підставі відповідної
землевпорядної документації.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що постановою
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04.06.2013 у
справі № К800/14478/14 позовні вимоги
задоволено частково. Скасовано рішення
Тернопільської міської ради № 5/33/128 від
30.03.2010 "Про скасування рішення міської
ради та надання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, площею до 0,4077 га для
обслуговування 35-квартирного
житлового будинку з гаражами, за
адресою: проспект Степана Бандери 81а у
місті Тернополі, ОСББ "Злагода"; від
30.09.2011 № 6/14/59 "Про внесення змін до
рішення міської ради від 30.03.2010 № 5/33/ 128
"Про скасування рішення міської ради та
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, площею до 0,4077 га для
обслуговування 35-квартирного
житлового будинку, з гаражами, за
адресою: проспект Степана Бандери 81а, у
місті Тернополі, ОСББ "Злагода"; від
05.01.2012 № 6/18/15 "Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, площею 0,5080 га для завершення
та обслуговування багатоквартирного
житлового будинку, з вбудованими
стоянками, за адресою: проспект Степана
Бандери 81а у місті Тернополі, ОСББ
"Злагода". В задоволенні решти позову
відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.02.2014
змінено рішення суду першої інстанцій
шляхом його скасування щодо відмови у
задоволенні позовних вимог до ОСББ
"Злагода-В" про визнання протиправними
дій з представлення на розгляд
Тернопільської міської ради
документів з метою оформлення права
користування земельною ділянкою, та
закриття провадження у справі в
частині цих вимог. В решті постанову
суду першої інстанції залишено без
змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05.06.2014 у справі № К/800/14478/14
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 04.06.2013,
змінену ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.02.2014, та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 20.02.2014 залишено без змін.

При цьому, адміністративним судом
встановлено, що ОСББ "Злагода-В" не є
належним балансоутримувачем житлового
будинку з гаражами-стоянками по
проспекту Степана Бандери, 81 а у місті
Тернополі, оскільки немає належного та
допустимого доказу у підтвердження
передачі від позивача на баланс ОСББ
"Злагода-В" вказаного майна - акта
приймання-передачі, складеного у формі,
затвердженій постановою Кабінету
Міністрів України від 11.01.2002 № 1521 "Про
затвердження Порядку передачі
житлового комплексу або його частини з
балансу на баланс"; оскільки ОСББ
"Злагода-В" не є власником
новозбудованого будинку, положення
статті 120 Земельного кодексу України у
спірних правовідносинах не
застосовується; не встановлено відмови
ТІЗ "Добробуд", а також його
правонаступника від користування
земельною ділянкою за договором
оренди, площею 4077 кв. м на користь СК
"Злагода" чи ОСББ "Злагода-В", оскільки
вилучення з користування ТзОВ
"Компанія "Добробуд" земельної ділянки,
площею 4077 кв. м, відбулось з порушенням
частини 9 статті 123 Земельного кодексу
України на підставі документа, що не
відповідає положенням частини 2 статті
207 Цивільного кодексу України.

Вказані обставини були підставою для
скасування оскаржуваних рішень
Тернопільської міської ради щодо
надання ОСББ "Злагода-В" у користування
земельної ділянки для обслуговування
35-ти квартирного житлового будинку, з
гаражами-стоянками, по проспекту
Степана Бандери, 81 а, у місті Тернополі,
площею 5080 кв. м, з яких: 4077 кв. м -
орендовано ТзОВ "Компанія "Добробуд", і
є складовою земельної ділянки, площею
4300 кв. м (на 223 кв. м якої здійснюється
вказане будівництво).

Суд апеляційної інстанції дійшов до
правильного висновку, що наведеним
спростовується висновок суду першої
інстанції щодо факту належності ОСББ
"Злагода-В" земельної ділянки, площею 223
кв. м, закріпленої за 35-квартирним
будинком; та перебування вказаного
будинку на балансі ОСББ "Злагода-В".

Відповідно до частини 1 статті 79-1
Земельного кодексу України, формування
земельної ділянки полягає у визначенні
земельної ділянки як об'єкта цивільних
прав. Формування земельної ділянки
передбачає визначення її площі, меж та
внесення інформації про неї до
Державного земельного кадастру.
Сформовані земельні ділянки
підлягають державній реєстрації у
Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається
сформованою з моменту присвоєння їй
кадастрового номера.

Згідно з частиною 8 статті 24 Закону
України "Про державний земельний
кадастр", на підтвердження державної
реєстрації земельної ділянки заявнику
безоплатно видається витяг з
Державного земельного кадастру про
земельну ділянку. Витяг містить всі
відомості про земельну ділянку,
внесені до Поземельної книги.
Складовою частиною витягу є
кадастровий план земельної ділянки.

Частиною 9 статті 79-1 Земельного кодексу
України встановлено, що земельна
ділянка може бути об'єктом цивільних
прав виключно з моменту її формування
(крім випадків суборенди, сервітуту
щодо частин земельних ділянок) та
державної реєстрації права власності
на неї. Державна реєстрація речових
прав на земельні ділянки здійснюється
після державної реєстрації земельних
ділянок у Державному земельному
кадастрі (частина 10 статті 79-1
Земельного кодексу України).
Реєстрація речових прав на земельну
ділянку проводиться у порядку,
передбаченому Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" (статті 5,
15 ) та Порядком державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
(пункти 4, 35, 37, 43, 44), затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 № 868.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень", у Державному реєстрі прав
реєструються речові права та їх
обтяження на земельні ділянки, а також
на об'єкти нерухомого майна,
розташовані на земельній ділянці,
переміщення яких неможливе без їх
знецінення та зміни призначення,
зокрема, підприємства як єдині майнові
комплекси, житлові будинки, будівлі,
споруди (їх окремі частини), квартири,
житлові та нежитлові приміщення.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідно до
інформаційних довідок з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
за ОСББ "Злагода-В" станом на 23.07.2014 у
Державному реєстрі не зареєстровано
речові права на нерухоме майно.

Згідно з інформаційними довідками з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно щодо земельної ділянки,
яка знаходиться за адресою: м.
Тернопіль, проспект Степана Бандери, 81
а, станом на 23.07.2014, у тому числі на час
винесення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції, у Державному реєстрі
не зареєстровано речові права на
нерухоме майно.

Відповідно до статті 125 Земельного
кодексу України, право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до статті 126 Земельного
кодексу України, право власності,
користування земельною ділянкою
оформлюється відповідно до Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Згідно з частиною 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до частини 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог чи
заперечень.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що у ОСББ "Злагода-В" немає
документів, передбачених статтею 126
Земельного кодексу України, що
підтверджують право на вказану
земельну ділянку.

Суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку, що проведенням
відповідачем 2 реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
№ ТП 26 14.11.2013 чиняться позивачу
перешкоди в оформленні права
користування земельною ділянкою,
оскільки право на цю земельну ділянку у
позивача не виникло.

Суд апеляційної інстанції дійшов до
правильного висновку, що реєстрація
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації підтверджує
відповідність збудованого об'єкта
вимогам державних будівельних норм,
стандартів і правил та проектним
рішенням, і не підтверджує набуття
права на забудову земельної ділянки.
Матеріалами справи не підтверджується,
а позивачем належним чином не доведено
наявності у нього речового права на
об'єкт будівництва, що реєстрацією
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, порушуються законні
інтереси і охоронювані права позивача.

Відповідно до статей 16 Цивільного
кодексу України, статті 20
Господарського кодексу України, статі 1
Господарського процесуального кодексу
України, суд захищає лише порушене
право особи.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника, викладені у
касаційній скарзі судова колегія
вважає непереконливими і такими, що
спростовуються наявними доказами та
встановленими матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1 статті 1119
Господарського процесуального кодексу
України, касаційна інстанція за
результатами розгляду касаційної
скарги має право залишити рішення
першої інстанції або постанову
апеляційної інстанції без змін, а
скаргу - без задоволення. Касаційна
скарга залишається без задоволення,
коли суд визнає, що рішення місцевого
та постанова апеляційного
господарських судів прийняті з
дотриманням вимог матеріального та
процесуального права, з'ясуванням всіх
обставин, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції, які
відповідають матеріалам справи та
чинному законодавству, у зв'язку з чим
підстав для скасування чи зміни
оскаржуваної постанови не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Злагода-В" на постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 у справі
№ 921/370/14-г/13 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 28.07.2014 у справі
№ 921/370/14-г/13 Господарського суду
Тернопільської області залишити без
змін.

Головуючий суддяОвечкін В.Е.
Судді:Корнілова Ж.О. Чернов Є.В.