КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р. Справа№ 910/10176/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Самсіна Р.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Ральченко Ю.Г. - дов. №
83 від 03.02.2014р.

від відповідача: Петренко Н.А. - дов. №
90 від 22.09.2014р.

Кузнєцов О.В. - дов. № 125
від 02.12.2014р.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Система» на рішення Господарського
суду міста Києва від 11.09.2014р. (повний
текст підписано 12.09.2014р.)

у справі № 910/10176/14 (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Київстар»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім

«Система»

про стягнення 32 993, 10 грн.

В судовому засіданні 03.12.2014р.
відповідно до ст. ст. 85, 99
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014р. Приватне акціонерне
товариство «Київстар» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Система» про стягнення 32 993, 10 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.09.2014р. у справі № 910/10176/14
позов задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Система» на користь Приватного
акціонерного товариства «Київстар» 29
350, 08 грн. заборгованості, 2 101, 54 грн.
інфляційних втрат, 1 541, 48 грн. 3% річних, 1
827, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням
суду, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати та прийняти нове про
відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована
порушенням судом норм процесуального
та матеріального права, рішення
прийнято з неправильним з'ясуванням
фактичних обставин справи.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Система» 01.10.2014р. передано на розгляд
судді Скрипці І.М., сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Скрипка І.М., судді Шаптала Є.Ю., Самсін
Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.10.2014р.
колегією суддів в зазначеному складі
апеляційну скарги прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 12.11.2014р.

В письмових поясненнях представник
позивача заперечував проти доводів
відповідача, викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 12.11.2014р. у відповідності до
ст. 77 ГПК України оголошено перерву на
03.12.2014р.

28.11.2014р. представником позивача на
виконання вимог суду надано витяг із
інформаційних систем позивача щодо
кінцевого обладнання абонента
відповідача, яким використовувався
спірний номер телефону, що знаходився в
роумінгу на території Франції з 02 по 03
травня 2012р.

Представники відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
03.12.2014р. підтримали вимоги апеляційної
інстанції, просили її задовольнити,
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
03.12.2014р. заперечував проти доводів
відповідача, викладених в апеляційній
скарзі, просив її відхилити, а
оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно статті 99 Господарського
процесуального кодексу України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК
України.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженого рішення норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення підлягає залишенню без змін
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
01.03.2006р., 05.06.2007р., 18.12.2007р., 26.12.2007р.,
16.04.2009р., 12.08.2010р., 26.10.2011р. та 22.11.2011р. між
Закритим акціонерним товариством
«Київстар Дж.Ес.Ем», яке в подальшому
було перейменовано на Приватне
акціонерне товариство «Київстар»,
(позивач, оператор за договором) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Система» (відповідач, абонент за
договором) було укладено угоди № 1807525
(надалі по тексту - Угоди) про надання
послуг мобільного зв'язку стандартів
GSM-900 та GSM-1800, відповідно до яких
оператор надає абоненту послуги
стільникового зв'язку стандартів GSM-900
та GSM-1800, а абонент користується вище
наведеними послугами та своєчасно
оплачує їх вартість.

Відповідно до п. 3.1.1. Угод абонент має
право користуватись замовленими
послугами в мережі оператора в України,
а також в мережах інших операторів, з
якими оператором укладені відповідні
угоди щодо роумінгу та які мають
технічну можливість надати такі
послуги.

Згідно п. 3.2.1. Угод абонент
зобов'язується своєчасно оплачувати
послуги стільникового мобільного
зв'язку оператора згідно з діючими
тарифами, підтримувати авансовий
платіж на рівні не нижче мінімального
та сплачувати абонентську плату.
Абонентська плата сплачується
абонентом і в тому випадку, коли
надання йому послуг призупинено за
несплату наданих оператором послуг
стільникового мобільного зв'язку. У
випадку виникнення заборгованості
абонента щодо наданих оператором
послуг стільникового мобільного
зв'язку, абонент зобов'язаний
ліквідувати таку заборгованість
протягом 5 днів з моменту, який настав
раніше: а) отримання від оператора
відповідного повідомлення, б)
припинення надання послуг
стільникового мобільного зв'язку
внаслідок вичерпання авансового
платежу нижче мінімального рівня.

Відповідно до п. 3.3.1. Угод оператор має
право призупинити надання послуг
стільникового мобільного зв'язку, якщо
абонент своєчасно не сплатив місячну
абонентську плату або якщо авансовий
платіж на особовому рахунку абонента
вичерпано нижче мінімального рівня.
Вищевказане стосується всіх
телефонних номерів абонента, включених
до його особового рахунку.

У відповідності до п. 3.4.1. Угод оператор
надає абоненту SIM-картку, вказаний в
заяві телефонний номер в мережі
оператора (з індексом 067) і послуги
зв'язку після здійснення абонентом
дій, передбачених пунктом 4.1 Угод.

Згідно п. 4.1. Угод при підключенні до
мережі оператора абонент здійснює
оплату замовлених послуг та початкові
платежі згідно діючому тарифному
плану.

Пунктами 6.1. Угод передбачено, що вони
набувають сили після підписання
уповноваженими представниками сторін
з моменту реєстрації у Центрі
обслуговування абонентів. Угоди
укладаються на невизначений термін У
разі наміру однієї із сторін припинити
для себе дію цієї угоди ця сторона
зобов'язана письмово попередити іншу
сторону за 5-ть днів до моменту
припинення.

Відповідно до підписаного
уповноваженими представниками та
скріпленого печатками сторін
замовлення б/н до угод № 1807525 від
01.03.2006р., 05.06.2007р., 18.12.2007р., 26.12.2007р.,
16.04.2009р., 12.08.2010р., 26.10.2011р. та 22.11.2011р. про
надання послуг мобільного зв'язку
стандартів GSM-900 та GSM-1800 сторони
погодили початковий платіж при
підключенні та базові послуги.

Для отримання визначених сторонами
послуг на підставі зазначеного
замовлення оператором абоненту були
надані персональні SIM-картки та
виділені номери для доступу до мережі
оператора, що відповідає умовам пункту
3.4.1 Угод.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що на виконання умов угод у
травні 2012р. відповідачу було надано
телекомунікаційні послуги на загальну
суму 30 814, 44 грн., що підтверджується
рахунком-фактурою №74-9212521 від 31.05.2012р.

Відповідно до рахунку-фактури №74-9212521
від 31.05.2012р. позивачем відповідачеві
були здійснені нарахування за спожиті
телекомунікаційні послуги на загальну
суму 30 814, 44 грн., що складається з
наступних нарахувань: абонентна плата -
966, 71 грн.; вихідні дзвінки в межах
закритої абонентської групи
корпоративного клієнта - 1,23 грн.;
вихідні міські, міжміські та дзвінки на
мережі інших операторів мобільного
зв'язку України - 21,74 грн.; послуги
роумінгу, що надані Київстаром - 23 175, 00
грн.; збір до Пенсійного фонду (7,5 %) - 1 812,
61 грн.; ПДВ (20%) - 4 833, 64 грн.

Однак, всупереч умовам угод,
відповідач за надані
телекомунікаційні послуги належним
чином не провів, сплативши у травні 2012р.
лише 1 699, 98 грн.

Таким чином, як стверджує позивач, з
урахуванням сплачених у травні 2012р.
коштів у розмірі 1 699, 98 грн., боргу за
попередній період - 203,76 грн., розмір
заборгованості відповідача перед
позивачем за послуги зв'язку, надані у
травні 2012р., становила 29 318, 22 грн.

Як зазначає позивач, значна частина
заборгованості, яка виникла в травні
2012р., утворилась внаслідок
користування роумінговими послугами,
наданими позивачем.

У зв'язку з тим, що відповідач не
оплатив надані послуги, позивач
звернувся до суду з вимогою про
стягнення з відповідача
заборгованості, 3% річних та
інфляційних втрат.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд виходив з того, що
відповідачем порушено зобов'язання
щодо оплати у повному обсязі
телекомунікаційних послуг, факт
надання яких позивачем
підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач в апеляційній
скарзі наголошував на тому, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Система» не замовляло послуги
роумінгу, а позивачем не надано доказів
на підтвердження факту надання
відповідачеві послуги роумінгу, в тому
числі не було надано підтвердження від
роумінг-партнера, в мережі якого за
даними позивача використовувались
послуги роумінгу.

Крім того, відповідач зазначає про те,
що згідно інформації в системі
самообслуговування «Мій Київстар» на
інтернет сайті www.kyivstar.ua станом на
04.05.2012р. у розділі «дані особового
рахунку» чітко встановлено: «межа
відключення: - 3 000,00 грн.», відтак,
позивач зобов'язаний був відключити
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Система» від послуг зв'язку за
відсутності коштів.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду з даними
твердженнями скаржника не
погоджується, вважає їх такими, що не
відповідають нормам чинного
законодавства, умовам укладених угод
та дійсним обставинам справи, з огляду
на наступне.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, за своєю правовою
природою угоди № 1807525 від 01.03.2006р.,
05.06.2007р., 18.12.2007р., 26.12.2007р., 16.04.2009р.,
12.08.2010р., 26.10.2011р. та 22.11.2011р. є договорами
про надання послуг.

Вказані договори є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно статтями 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, статтями 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
статті 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно статі 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 628 Цивільного
кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, на виконання умов
угод (договорів) позивач надав, а
відповідач прийняв послуги з
мобільного стільникового зв'язку по
особовому рахунку № 1807525 на загальну
суму 29 350, 08 грн., що підтверджується
рахунком-фактурою № 74-9212521 від 31.05.2012р.

Позивачем умови угод № 1807525 про надання
послуг мобільного зв'язку стандартів
GSM-900 та GSM-1800 від 01.03.2006р., 05.06.2007р.,
18.12.2007р., 26.12.2007р., 16.04.2009р., 12.08.2010р.,
26.10.2011р. та 22.11.2011р. виконані в повному
обсязі, що підтверджується рахунками -
фактурами та деталізацією викликів
абонента (належним чином засвідчені
копі містяться в матеріалах справи), у
відповідності до вимог чинного
законодавства та умов угод,
відповідачем, в свою чергу, жодних
претензій щодо невідповідності
надання послуг з мобільного
стільникового зв'язку умовам угод не
заявлялось.

Відповідно до пункту 27 «Правил надання
та отримання телекомунікаційних
послуг», затверджених постановою
Кабінету Міністрів України № 295 від
11.04.2012р., оператори зобов'язані
повідомляти абонентові під час першої
реєстрації його кінцевого обладнання в
мережі роумінг-партнера для отримання
міжнародного роумінгу про суму коштів
на особовому рахунку абонента (за
наявності технічної можливості),
вартість послуг телефонного зв'язку з
абонентами країни перебування та
України, з передачі текстових
повідомлень, доступу до Інтернету, а
також додатково повідомляти
абонентові, з яким укладений договір у
письмовій формі, про технічну
неможливість припинення надання
послуг у разі відсутності коштів на
його особовому рахунку. При цьому,
тимчасове припинення надання
міжнародного роумінгу здійснюється
після отримання відповідної
інформації від роумінг-партнера.

Свій обов'язок позивач виконав,
направивши відповідачу після
реєстрації у мережі іноземного
оператора текстове повідомлення, тому
користуючись послугами зв'язку у
роумінгу, відповідач знав про тарифи,
на умовах яких вони надаються, на те, що
припинення надання послуг у зв'язку із
вичерпанням авансового платежу може
здійснюватися із затримкою (після
отримання відповідної інформації від
роумінг-партнера).

Судом встановлено, що позивачу були
надані послуги з роумінгу, що
підтверджується списком дзвінків
(викликів) клієнта - Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Система» в період з 01.05.2012р. по
31.05.2012р., в якому зазначено, зокрема, і
обсяг (об'єм) наданої послуги, що
спростовує твердження відповідача у
відзиві про відсутність доказів
обсягів наданих послуг.

Відповідно до пункту 3.2.3. укладених
Угод роумінг в мережах інших
операторів стільникового мобільного
зв'язку відбувається з урахуванням їх
діючих тарифів та правил.

Крім того, всі укладені сторонами
Угоди, зокрема пункт 1 та пункт 3,
передбачали, що позивачем надаються
відповідачеві, зокрема, і послуги в
мережах інших операторів, з якими у
позивача укладені відповідні угоди
щодо роумінгу.

При цьому ні в угодах, ні в замовленнях
немає графи «надання послуг роумінгу»,
у якій необхідно ставити відмітку про
згоду абонента на надання цієї послуги,
тобто надання послуг роумінгу
віднесено до базових послуг,
замовлення яких відбувається шляхом
використання абонентом належного йому
кінцевого обладнання (мобільного
телефону, модему) на території іншої
держави.

Згідно наданого суду апеляційної
інстанції та прийнятого судом до уваги
витягу із інформаційних систем ПрАТ
«Київстар» щодо кінцевого обладнання
ТОВ «Торговий дім «Система», яким
використовувався телефонний номер
20, IMSI 52311, що знаходився на
території Франції з 02 по 03 травня 2012р.
вбачається, що відповідачем
використовувався Apple iPad 2 A1396 3G (UMTS) Tablet
Computer, IMEI 1035-2.

При цьому, вимоги суду щодо надання
інформації за ким було закріплено
номер телефону 067-006-90-20 в період часу 02-03
травня 2012р. та чи перебувала вказана
особа за межами України у спірний
період, відповідачем не виконано.

З пояснень представників відповідача,
наданих суду апеляційної інстанції
вбачається, що вказаний номер не був
закріплений за конкретною особою.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що згідно п. 3.2.5
угод відповідач несе відповідальність
за належне використання та зберігання
SIM-карти, PIN-, PUK-кодів, мобільного
терміналу, кодів поповнення рахунку.

Відповідно до п. 3.2.3. Угод абонент
повинен негайно особисто з'явитись до
Центру обслуговування абонентів та в
письмовій формі повідомити оператора
про викрадення або втрату мобільного
телефонного терміналу або SIM-карти (в
цьому випадку абонент несе
відповідальність за SIM-карту до
моменту призупинення оператором
надання послуг за одержаним ним
відповідним повідомленням).

Оскільки відповідач не звертався до
позивача з письмовою заявою про
викрадення або втрату мобільного
телефонного терміналу або SIM-карти,
згідно умов укладених між сторонами
угод та чинного законодавства
відповідач зобов'язаний оплатити
послуги, надані по телефонним номерам
(сім-картам), за які несе
відповідальність саме відповідач.

Згідно пункту 4.1. Угод при підключенні
до мережі оператора відповідач
здійснює оплату замовлених послуг
зв'язку та початкові платежі згідно
діючому тарифному плану.

Пунктом 4.2. Угод встановлено, що оплата
відповідачем послуг зв'язку
здійснюється згідно з чинними
тарифами.

Тарифи на послуги роумінгу для
абонентів мережі Київстар знаходяться
у загальному доступі та розміщені на
офіційному сайті відповідача, а отже
відповідач мав можливість з ними
ознайомитись.

Крім того, тарифи, тарифний план - було
затверджено у додатках до угоди, які
підписані обома сторонами та копії
яких наявні в матеріалах справи, в яких,
зокрема, і визначено вартість послуг у
роумінгу та умови надання послуг у
роумінгу, що спростовує твердження
відповідача у справі про те, що він
послуги роумінгу не замовляв.

Відповідно до статті 63 Закону України
«Про телекомунікації»
телекомунікаційні послуги надаються
відповідно до законодавства. Умови
надання телекомунікаційних послуг:
укладення договору між оператором,
провайдером телекомунікацій і
споживачем телекомунікаційних послуг
відповідно до основних вимог до
договору про надання
телекомунікаційних послуг,
установлених НКРЗ; оплата замовленої
споживачем телекомунікаційної
послуги.

Згідно ч. 5 ст. 33 Закону України «Про
телекомунікації» споживачі
телекомунікаційних послуг зобов'язані
дотримуватися Правил надання та
отримання телекомунікаційних послуг,
що затверджує Кабінет Міністрів
України, зокрема: виконувати умови
договору про надання
телекомунікаційних послуг у разі його
укладення, у тому числі своєчасно
оплачувати отримані ними
телекомунікаційні послуги.

Відповідно до статті 68 Закону України
«Про телекомунікації» розрахунки за
телекомунікаційні послуги
здійснюються на умовах договору про
надання телекомунікаційних послуг між
оператором, провайдером
телекомунікацій та споживачем або без
договору за готівкову оплату чи за
допомогою карток тощо в разі одержання
споживачем замовленої за передоплатою
(авансованої) послуги за тарифами,
затвердженими згідно із
законодавством.

Як визначено пунктом 72 Правил надання
та отримання телекомунікаційних
послуг, що затверджені Постановою
Кабінету Міністрів України № 295 від
11.04.2012р., розрахунки за отримані послуги
на умовах наступної оплати
здійснюються шляхом надсилання на
адресу абонента рахунків або в інший
спосіб відповідно до законодавства та
договору. У разі здійснення
розрахунків за отримані послуги на
умовах наступної оплати абонент
оплачує послуги після закінчення
розрахункового періоду. Плата
вноситься після отримання ним рахунка,
але не пізніше 20 числа місяця, що настає
за розрахунковим періодом, якщо інше не
встановлено договором відповідно до
законодавства.

З огляду на те, що Угодами не
передбачено строку здійснення
розрахунків між сторонами за надані
послуги, суд дійшов висновку, що
відповідач мав їх оплатити за
загальними правилами сплати за
телекомунікаційні послуги не пізніше 20
числа місяця, що настає за
розрахунковим періодом.

З огляду на вищевикладене та
враховуючи, що факт користування
такими послугами, їх об'єм, вартість, а
також якість наданих послуг
відповідачем належними та допустимими
доказами не спростовано, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
виставлення позивачем рахунку на
оплату послуг № 74-9212521 від 31.05.2012р. є
правомірним, таким, що відповідає
умовам укладених угод між сторонами та
нормам чинного законодавства України,
а відтак, у відповідача виник обов'язок
зі своєчасної оплати наданих позивачем
послуг згідно вказаного рахунку.

Заперечуючи проти задоволення позову,
відповідач також посилається на
порушення умов угод, якими передбачено,
що оператор має право призупинити
надання послуг, якщо абонент не сплатив
місячну плату, або якщо авансовий
платіж на особовому рахунку вичерпано
до мінімального рівня, не заслуговують
на увагу, оскільки умовами укладених
між сторонами угод встановлено право, а
не обов`язок ПрАТ «Київстар» на
призупинення надання послуг. Тобто,
позивачем цілком обґрунтовано
надавались відповідачеві послуги в
кредит.

За приписами статей 509, 526 ЦК України,
статей 173, 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем, станом на
час прийняття рішення судом першої
інстанції заборгованість відповідача
перед позивачем з оплати наданих
послуг не погашена.

Враховуючи викладене та з огляду на
відсутність у матеріалах справи
доказів оплати відповідачем наданих
позивачем послуг, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість вимог
позивача про стягнення з відповідача 29
350, 08 грн. заборгованості за надані
послуги, які доведені позивачем
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростовані, а тому є
такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням
відповідачем зобов'язання щодо оплати
наданих телекомунікаційних послуг,
позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 1 541, 48 грн. 3%
річних та 2 101, 54 грн. інфляційних втрат
за період з 21.08.2012р. по 21.05.2014р.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Як зазначено в статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Колегія суддів, здійснивши перевірку
наданих позивачем розрахунків 3% річних
та інфляційних втрат та періодів їх
нарахування, погоджується з висновком
місцевого господарського суду про те,
що вимоги позивача про стягнення з
відповідача 1 541, 48 грн. 3% річних та 2 101, 54
грн. інфляційних втрат є
обґрунтованими, а тому такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості, що скаржником зроблено
не було.

Таким чином, застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права
відповідає встановленим обставинам
справи, що свідчить про відсутність
підстав для скасування або зміни
оскаржуваного рішення від 11.09.2014р.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 85, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Система» на рішення
Господарського суду міста Києва від
11.09.2014р. у справі №910/10176/14 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 11.09.2014р. у справі №910/10176/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10176/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Повний текст постанови підписано
09.12.2014р.

Головуючий суддя
І.М. Скрипка

Судді
Є.Ю. Шаптала

Р.І. Самсін