ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" грудня 2014 р.Справа № 922/903/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши скаргу (вх. № 268 від 05.11.2014
року) Інституту рослинництва ім. В.Я.
Юр`єва Національної академії аграрних
наук України на постанову старшого
державного виконавця та постанову
начальника відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області по справі

за позовом Інституту рослинництва
імені В. Я. Юр'єва Національної академії
аграрних наук України, м. Харків до
Державного підприємства Дослідне
господарство "Комсомолець" інституту
сільського господарства північного
сходу Національної академії аграрних
наук України" про за участю: стягнення
70150,00 грн. представника стягувача -
Ушакова В.С., за довіреністю № 0/2а-05/396
від 11.04.2014 року;

представника боржника - не з`явився;

представника ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області - Гапон Є.В., за
довіреністю від 08.01.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду
Харківської області знаходилась
справа за позовом Інституту
рослинництва імені В.Я. Юр`єва
Національної академії аграрних наук
України до Державного підприємства
Дослідне господарство "Комсомолець"
інституту сільського господарства
північного сходу Національної
академії аграрних наук України" про
стягнення 70150,00 грн. за неналежне
виконання відповідачем зобов`язань за
договором на реалізацію наукової
продукції № 87 від 15.04.2010 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.05.2014 року
було затверджено мирову угоду від
12.05.2014 року. Провадження у справі №
922/903/14 припинено.

05.11.2014 року через канцелярію
господарського суду Харківської
області від Інституту рослинництва
імені В.Я. Юр`єва Національної академії
аграрних наук України надійшла скарга
на постанову старшого державного
виконавця та постанову начальника
відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області, в якій
заявник просить суд скасувати
постанову державного виконавця Гапона
Є.В. від 12.09.2014 року ВП № 44731234 та
постанову начальника Бунякіна В.О. від
06.10.2014 року ВП № 44731234 відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції у
Харківській області. Зобов`язати
відділ державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції у Харківській області прийняти
до виконання виконавчий документ -
ухвалу господарського суду
Харківської області від 13.05.2014 року по
справі № 922/903/14.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 06.11.2014 року
зазначену скаргу було прийнято судом
до розгляду та призначено до розгляду у
судовому засіданні на 01.12.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 20.11.2014 року від
представника стягувача надійшли зміни
до скарги (вх. № 41423), в яких стягувач
просить суд визнати дії старшого
державного виконавця Гапона Є.В. та
начальника Бунякіна В.О. відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області щодо
прийняття Постанови від 12.09.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження та відповідно Постанови
від 06.10.2014 року ВП № 44731234
неправомірними. Визнати постанову
старшого виконавця Гапона Є.В. від
12.09.2014 року та постанову начальника
Бунякіна В.О. від 06.10.2014 року ВП № 44731234
відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області
незаконними. Зобов`язати відділ
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області прийняти
до виконання виконавчий документ -
ухвалу господарського суду
Харківської області від 13 травня 2014
року по справі № 922/903/14.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 01.12.2014 року від
представника ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області надійшов відзив на
скаргу (вх. № 42648), в якому представник
ДВС проти скарги стягувача заперечує,
зазначає, що у виконавчому документі та
заяві стягувача не вірно зазначено
назву підприємства боржника, а саме
зазначено Державне підприємство
"Дослідне господарство "Комсомолець"
Національної академії аграрних наук
України" замість Державне
підприємство Дослідне господарство
"Комсомолець" Інституту сільського
господарства північного сходу
Національної академії аграрних наук
України". Також у своєму відзиві,
представник ДВС вказує на те, що
виконавчий документ, виданий на
підставі рішення, яким надано
відстрочку виконання, приймається
державним виконавцем до виконання
після закінчення строку відстрочки в
межах строку, встановленого для його
пред`явлення.

Суд, розглянувши подані заявником
зміни до скарги, вважає за необхідне
зазначити, що в даному випадку зміни до
скарги стосуються лише тлумачення
резолютивної частини скарги та
фактично не змінюють її суті, а тому суд
приймає дані зміни, як пояснення
стосовно скарги та долучає їх до
матеріалів справи.

Представник стягувача в судовому
засіданні 01.12.2014 року підтримав скаргу
на постанову старшого державного
виконавця та постанову начальника
відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області, просив
суд її задовольнити.

Представник ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області в судовому
засіданні 01.12.2014 року проти скарги
стягувача заперечував, просив суд в
задоволенні скарги відмовити.

Представник боржника в судове
засіданні 01.12.2014 року не з`явився,
пояснень стосовно скарги стягувача не
надав, про час та місце розгляду скарги
повідомлений належним чином, про що
свідчить поштове повідомлення про
вручення поштового відправлення, яке
повернулось на адресу суду з відміткою.
про вручення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується скарга на постанову
старшого державного виконавця та
постанову начальника відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
стягувача та ДВС, дослідивши надані
учасниками судового процесу докази,
суд встановив наступне.

28.08.2014 року стягувачем було направлено
на адресу відділу ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області заяву про
примусове виконання ухвали
господарського суду Харківської
області за вих. № 1/2а-05/756 (а.с. 163-164), в
якій було зазначено, що боржник, в
порушення умов затвердженої
господарським судом Харківської
області Мирової угоди, взятих на себе
зобов`язань не виконав, зокрема судові
витрати в сумі 1827,00 грн. не пізніше 30
травня 2014 року своєчасно не сплатив та
заборгованість в розмірі 15150,00 грн. не
пізніше 1 серпня 2014 року також не
сплатив. У зв`язку з чим, стягувач
просив відділ ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області відкрити
виконавче провадження та виконати
ухвалу господарського суду
Харківської області від 13 травня 2014
року, стягнувши з боржника
заборгованість в сумі 70150,00 грн. згідно
графіка, зазначеного в заяві. Накласти
арешт на кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах чи на зберіганні в банках або
інших фінансових установах.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.09.2014 року відділом ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області було винесено
постанову про відмову у відкритті
виконавчого провадження з примусового
виконання ухвали господарського суду
Харківської області від 13.05.2014 року по
справі № 922/903/14, у зв`язку з невірно
зазначеною назвою підприємства
боржника та тим, що виконавчий
документ, виданий на підставі рішення,
яким надано відстрочку виконання,
приймається державним виконавцем до
виконання після закінчення строку
відстрочки в межах строку,
встановленого для його пред`явлення.

23.09.2014 року стягувачем було подано до
відділу ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області скаргу на
постанову старшого державного
виконавця Гапона Є.В. від 12.09.2014 року, в
якій скаржник просив скасувати
постанову старшого державного
виконавця Гапона Є.В. від 12.09.2014 року ВП
№ 44731234 про відмову у відкритті
виконавчого провадження та ухвалити
нову, якою прийняти до виконання ухвалу
господарського суду Харківської
області від 13 травня 2014 року.

06.10.2014 року начальником відділу ДВС
Лозівського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області Бунякіним В.О. було винесено
постанову про результати розгляду
скарги, якою у задоволенні скарги
директора інституту рослинництва В.Я.
Юр`єва Національної академії наук
України від 12.09.2014 року відмовлено. Дії
старшого виконавця відділу ДВС
Лозівського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області - Гапона Є.В. визнано такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства.

Стягувач вважає, що постанова старшого
виконавця відділу ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області Гапона Є.В. є
незаконною та необґрунтованою, у
зв`язку з чим стягувач звернувся з
даною скаргою до суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче
провадження" (далі - Закон), виконавче
провадження визначене як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 6 Закону, державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно з ст. 11 Закону, державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 25 Закону, державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби. Державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Як вбачається з матеріалів справи,
стягувачем при зверненні до відділу
ДВС Лозівського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області з заявою про примусове
виконання ухвали господарського суду
Харківської області від 13 травня 2014
року було зазначено в якості боржника -
Державне підприємство "Дослідне
господарство "Комсомолець"
Національної академії аграрних наук
України", .

Суд, критично ставиться до тверджень
представника відділу ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області, щодо того, що у
виконавчому документі та заяві
стягувача не вірно зазначено назву
підприємства боржника, а саме
зазначено Державне підприємство
"Дослідне господарство "Комсомолець"
Національної академії аграрних наук
України" замість Державне
підприємство Дослідне господарство
"Комсомолець" Інституту сільського
господарства північного сходу
Національної академії аграрних наук
України".

Оскільки, як вбачається з матеріалів
справи, у мировій угоді, затвердженій
господарським судом Харківської
області 13 травня 2014 року вказано вірне
найменування боржника, а саме Державне
підприємство Дослідне господарство
"Комсомолець" Інституту сільського
господарства північного сходу
Національної академії аграрних наук
України". Крім того мирова угода
містить юридичну адресу боржника: 64644,
Харківська область, Лозівський район,
с. Комсомольське, вул. Жовтнева, б. 19-А,
та .

Дане найменування боржника
підтверджується також Витягом з ЄДРПОУ
стосовно Державного підприємства
Дослідне господарство "Комсомолець"
Інституту сільського господарства
північного сходу Національної
академії аграрних наук України".

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що у виконавчому документі, а
саме в ухвалі господарського суду
Харківської області від 13.05.2014 року
було вірно визначено найменування
боржника, а тому старшим державним
виконавцем відділу ДВС Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області Гапоном Є.В.
безпідставно відмовлено у відкритті
виконавчого провадження на примусове
виконання ухвали господарського суду
Харківської області від 13.05.2014 року з
даної підстави.

Щодо посилань представника відділу ДВС
Лозівського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області на те, що виконавчий документ,
виданий на підставі рішення, яким
надано відстрочку виконання,
приймається державним виконавцем до
виконання після закінчення строку
відстрочки в межах строку,
встановленого для його пред`явлення,
суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7.1.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 року № 9 "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України", розстрочка означає виконання
рішення частками, встановленими
господарським судом, з певним
інтервалом у часі. Строки виконання
кожної частки також повинні
визначатись господарським судом. При
цьому слід мати на увазі, що розстрочка
можлива при виконанні рішення, яке
стосується предметів, що діляться
(гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до пункту 3.19 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України", в ухвалі про затвердження
мирової угоди у резолютивній частині
докладно й чітко викладаються її умови
і зазначається про припинення
провадження у справі (пункт 7 частини
першої статті 80 ГПК), а також
вирішуються питання, пов'язані з
судовими витратами у справі.
Затвердження судом мирової угоди з
одночасним припиненням провадження у
справі є одноактною (нерозривною)
процесуальною дією і не може
розглядатися як два самостійних акти -
окремо щодо затвердження мирової угоди
і щодо припинення провадження.

У разі ж ухилення однієї зі сторін від
виконання мирової угоди після
закінчення строку (настання терміну)
виконання нею своїх обов'язків за цією
угодою:

- якщо ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди відповідає
вимогам статті 18 Закону України "Про
виконавче провадження", то вона є
виконавчим документом у розумінні
пункту 2 частини другої статті 17
названого Закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою; тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах.

- якщо ж ухвала суду про затвердження
мирової угоди не містить усіх даних,
зазначених у статті 18 названого Закону,
то така ухвала не має статусу
виконавчого документа, і інша сторона у
справі не позбавлена права звернутися
з позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, у випадку задоволення
якого господарський суд видає наказ.
Відповідний позов може мати як
майновий, так і немайновий характер у
залежності від змісту умов мирової
угоди.

В даному випадку, в пункті 2
резолютивної частини ухвали
господарського суду Харківської
області від 13.05.2014 року було визначено,
що дана ухвала відповідно до норм
Закону України "Про виконавче
провадження" є виконавчим документом.

Як вказує в своїй скарзі стягувач,
боржник, починаючи з першого платежу,
встановлених у виконавчому документі
зобов'язань не виконав, зокрема,
заборгованість за терміном платежу не
пізніше 01.08.2014р. в розмірі 15150,00 грн. не
сплатив. Крім того, судові витрати в
сумі 1827,00 грн. своєчасно не сплатив.

Боржник, доказів сплати ним платежу у
відповідності до графіку погашення,
затвердженого мировою угодою, до суду
не надав.

Таким чином, не виконання боржником
хоча б однієї частини загального
обов`язку у визначений строк є
підставою для примусового виконання
всього зобов'язання.

Стягувач, у зв'язку з ухиленням
боржника від виконання мирової угоди
після настання термінів виконання ним
своїх обов'язків за цією угодою,
пред'явив виконавчий документ для
виконання до відділу державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 22
Закону України «Про виконавче
провадження» інші виконавчі документи
можуть бути пред'явлені до виконання
протягом року, якщо інше не передбачено
законом.

Пунктом третім частини другою статті 22
Закону України «Про виконавче
провадження» передбачено, що строки,
зазначені у частині першій цієї статті,
встановлюються для виконання інших
виконавчих документів з наступного дня
після набрання ними юридичної сили,
якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
застосування старшим державним
виконавцем Гапоном Є.В. до ухвали
господарського суду Харківської
області від 13 травня 2014 року положень ч.
3 ст. 25 Закону України "Про виконавче
провадження" є незаконним, так як даною
ухвалою суду боржнику було надано
розстрочку з графіком погашення
заборгованості, всупереч зазначеній
старшим державним виконанням
відстрочки.

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов`язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження". Ця норма є
відтворенням норми ст.124 Конституції
України, згідно з якою судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов`язковими до виконання на всій
території України.

Також відповідно до ч. 2-4 статті 13
Закону України № 2453 "Про судоустрій та
статус суддів" Судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є
спроможність фактичних даних містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмета доказування, слугувати
аргументами (посилками) у процесі
встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції": п. 2.1. згідно з
частиною другою статті 43
Господарського процесуального кодексу
та статтею 33 Господарського
процесуального кодексу кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Враховуючи викладені обставини, а
також те, що у виконавчому документі, а
саме ухвалі господарського суду
Харківської області від 13.05.2014 року про
затвердження мирової угоди було вірно
вказано найменування боржника та те, що
боржником було порушено строки
виконання зобов`язань, згідно графіка,
визначеного мировою угодою, укладеною
між сторонами та затвердженою
господарським судом Харківської
області, суд приходить до висновку, що
скарга Інституту рослинництва ім. В.Я.
Юр`єва Національної академії аграрних
наук України на постанову старшого
державного виконавця про відмову у
відкритті виконавчого провадження від
12.09.2014 року та постанову начальника
відділу державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області від 06.10.2014
року підтверджена належними доказами,
а тому підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 11, 25 Закону України
"Про виконавче провадження", ст.ст. 86, 1212
ГПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу (вх. № 268 від 05.11.2014 року)
Інституту рослинництва ім. В.Я. Юр`єва
Національної академії аграрних наук
України на постанову старшого
державного виконавця від 12.09.2014 року та
постанову начальника відділу
державної виконавчої служби
Лозівського міськрайонного управління
юстиції Харківської області від 06.10.2014
року - задовольнити.

Скасувати постанову старшого
державного виконавця Гапона Є.В. від
12.09.2014 року ВП № 44731234 та постанову
начальника Бунякіна В.О. від 06.10.2014 року
ВП № 44731234 відділу державної виконавчої
служби Лозівського міськрайонного
управління юстиції Харківської
області.

Зобов`язати відділ державної
виконавчої служби Лозівського
міськрайонного управління юстиції
Харківської області прийняти до
виконання виконавчий документ - ухвалу
господарського суду Харківської
області від 13 травня 2014 року по справі
№ 922/903/14.

Суддя Н.С. Добреля922/903/14