ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2014 р.Справа № 915/1154/14Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді: Мирошниченко М. А.,

суддів: Головея В.М. та
Шевченко В.В.

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпоряджень
голови суду № 2453 від 10.10.2014 р.)

при секретарі судового засідання:
Максіміхіній Ю.В.

за участю представників :

ПАТ "Банк Форум" - Ющенко О.П. (на
підставі доручення),

ТОВ "Завод Океан" - Головченко О.А. (на
підставі доручення),

ПАТ «Херсонський суднобудівний завод»
- Геранін О.М. ( на підставі доручення),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод Океан" на
рішення господарського суду
Миколаївської області від 15.09.2014 р. по
справі № 915/1154/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод Океан" про
стягнення 440 945 грн. 32 коп.

ВСТАНОВИЛА:

21.07.2014 р. Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум», в особі
Уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум» Соловйової
Н.А. (далі позивач) звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
Океан" (далі відповідач) про стягнення з
останнього 440 945,32 грн. заборгованості
за кредитним договором № 2-0006/14-KL від
26.02.2014 р., з яких: 400 000,00 грн. прострочена
заборгованість по поверненню
кредитних коштів, 33 019,17 грн.
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами та 7 926,15 грн.
сума пені з розрахунку подвійної
облікової ставки НБУ за простроченим
кредитом та процентами.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що між
сторонами спору укладено кредитний
договір № 2-0006/14-KL від 26.02.2014 р. (далі
кредитний договір), на виконання умов
кредитного договору позивач надав
відповідачу кредитні кошти згідно з
його заявкою від 26.02.2014 р. (сума вибірки
400 000,00 грн. дата погашення вибірки
31.05.2014 р., що підтверджується
відповідним меморіальним ордером).
Проте, як стверджує позивач відповідач
не виконав умови договору щодо
погашення кредитних коштів в термін до
31.05.2014 р.

Позивач також позові зазначив, що в
порядку п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про
судовий збір», п. 1 ч. 3 ст. 47, п. 5 ч. 1 ст. 48
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
він звільняється від сплати судового
збору, оскільки позов подано від імені
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб.
(а.с. 2-6)

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 21.07.2014 р. за
вказаним позовом порушено провадження
по справі № 915/1154/14. (а.с. 1)

22.08.2014 р. від відповідача до місцевого
господарського суду надійшло
клопотання про залучення в якості
третьої особи, в порядку ст.. 22 ГПК
України ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод». Клопотання
вмотивовано тим, що ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод" уклав договір
застави із ПАТ "Банк Форум", за яким в
забезпечення виконання відповідачем
зобов'язань за кредитним договором
№2-0006/14-КL розмістив на рахунках
позивача кошти в розмірі 840 000,00 грн.
(52-54)

Відзив на позові відповідач не надав.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 15.09.2014 р.
(повний текст якого складено та
підписано суддею Алексєєвим А.П. 19.09.2014
р.) позовні вимоги задоволено у
частково, а саме стягнуто з ТОВ «Завод
Океан» грошові кошти в сумі 438 076,66 грн.
та стягнуто на користь Державного
бюджету України з ТОВ «Завод Океан» 8
761,53 грн., в частині стягнення 2 868,66 грн.
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивач
належним чином виконав умови
укладеного між сторонами кредитного
договору, однак відповідач не повернув
позивачу в обумовлений між сторонами
строк кредитні кошти в розмірі 400 000,00
грн., доказів які б це спростували
місцевому суду не надав. Місцевий
господарський суд вважає правомірним
нарахування позивачем відповідачу
пені за несвоєчасне повернення
кредитних коштів у період з 03.06.2014 р. по
06.07.2014 р. у розмірі 7079,45 грн.

Щодо стягнення з відповідача на
користь позивача відсотків у період з
26.02.2014 року по 06.07.2014 року включно з
урахуванням відсоткової ставки у
розмірі 23% - річних та кількості днів у
2014 році - 365, за розрахунком позивача
сума відсотків, яка підлягає до
стягнення становить 33019, 17 грн., а пені
846, 70 грн., проте місцевий господарський
суд з цим розрахунком не погодився.
Здійснивши власний розрахунок суд
першої інстанції, стягнув суму
нарахованих відсотків за лютий,
березень, квітень та травень 2014 року у
розмірі 30246, 56 грн. (7057, 53 грн.+7813, 7 грн.+7561,
64 грн.+7813, 69 грн.) та суму пені за
невиконання відповідачем свого
обов'язку по сплаті відсотків за лютий,
березень, квітень та травень 2014 року
становить 750, 65 грн. (340, 11 грн. + 256, 25 грн. +
129, 89 грн. + 24, 40 грн.).

Відмовляючи відповідачу у задоволенні
клопотанні про залучення третьої
особи, місцевий господарський суд
послався на те, що відповідачем не було
доведено суду, що прийняття рішення по
даній справі якимось чином вплине на
права та обов'язки ПАТ "Херсонський
суднобудівний завод". (а.с. 83-88)

Частково не погоджуючись з прийнятим
судом першої інстанції рішенням
відповідач 09.10.2014 р. звернувся до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою у який
просить рішення в частині задоволенні
позовних вимог скасувати.

В обґрунтування вимог викладених в
апеляційній скарзі скаржник зазначив,
що місцевим господарським судом не
правильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.
Скаржник посилається на припинення
зобов'язання шляхом поєднання боржника
і кредитора в одній особи, а саме на п.
1.2. та п. 5.3 договору застави № 1-0038/14/26-ZS
від 26.02.2014 р. укладений між позивачем та
ПАТ «Херсонський суднобудівний завод»
(далі договір застави) скаржник
зазначив, що оскільки проценти та
кредит не були сплачені на 31-ий
календарний день позивачу було
автоматично відступлено право вимоги
суми коштів на депозитному рахунку,
відкритому відповідно до договору
банківського вкладу з урахуванням
автоматично відступлених раніше прав
вимоги. Таким чином, шляхом
автоматичного відступлення прав
вимоги й були повністю погашені
зобов'язання щодо сплати процентів, а
зобов'язання щодо повернення кредиту
були погашені.

Крім того, скаржник вважає, що місцевим
господарським судом не обґрунтовано
відхилено клопотання про залучення в
якості третьої особи ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод».

Скаржником у скарзі заявлено
клопотання про відновлення йому
пропущеного процесуального строку для
подачі апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014 р.
скаржнику відновлено процесуальний
строк для подання апеляційної скарги,
зазначену апеляційну скаргу прийнято
до провадження та призначено до
розгляду на 30.10.2014 року о 15:30 год., про що
усі учасники згідно приписів ст. 98 ГПК
України були своєчасно та належним
чином повідомлені про день, час та
місце розгляду справи.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 21.10.2014 р.
залучено до участі у розгляді справи на
стадії апеляційного провадження, в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Публічне
акціонерне товариство «Херсонський
суднобудівний завод». Зазначеною
ухвалою суду, було зобов'язано Публічне
акціонерне товариство "Банк Форум"
направити Публічному акціонерному
товариству «Херсонський суднобудівний
завод» копію позовної заяви та доданих
до неї документів. Докази направлення
надати суду у судовому засіданні 30.10.2014
р. Також зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю "Завод
Океан" направити Публічному
акціонерному товариству «Херсонський
суднобудівний завод» копію
апеляційної скарги та доданих до неї
документів. Докази направлення надати
суду у судовому засіданні 30.10.2014 р.

22.10.2014 р. (Вх. № 4627/14) через канцелярію
Одеського апеляційного господарського
суду від представника позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому останній просить рішення
місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. В обґрунтування своєї
позиції позивач послався на те, що
скаржником не доведено обставин на які
він посилається у скарзі, оскільки
відсутнє поєднання боржника та
кредитора в одній особі за кредитним
договором, так як відступлення права
вимоги під час здійснення процедури
ліквідації банку (позивача) не може
бути здійснено. Також позивач зазначив,
що відсутнє прострочення кредитора та
відсутнє відступлення права вимоги.

30.10.2014 р. через канцелярію Одеського
апеляційного господарського суду від
представника позивача надійшло
доповнення до відзиву на апеляційну
скаргу, в якому останній просить
рішення місцевого господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

30.10.2014 р. через канцелярію Одеського
апеляційного господарського суду від
представника залученої судом
апеляційної інстанції третьої особи -
Публічного акціонерного товариства
«Херсонський суднобудівний завод»
надійшло клопотання про надання
можливості ознайомитись з матеріалами
справи.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 30.10.2014 р., для
надання можливості представнику
Публічного акціонерного товариства
«Херсонський суднобудівний завод»
ознайомитись з матеріалами справи,
розгляд справи відкладено на 04.12.2014 р.
об 11.00, про що всі учасники процесу були
повідомлені безпосередньо в судовому
засіданні.

04.12.2014 р. до суду від ПАТ «Херсонський
суднобудівний завод» надійшов відзив
на скаргу в якому воно просило
задовольнити скаргу, скасувати рішення
суду першої інстанції та ухвалити нове
яким відмовити в задоволенні позову.

04.12.2014 р. до суду від скаржника надійшло
письмово пояснення до скарги.

Фіксація судового процесу
здійснювалась за допомогою технічних
засобів.

Представник скаржника (відповідача) в
усних поясненнях наданих суду, просив
суд задовольнити скаргу в повному
обсягу.

Представник позивача в усних
поясненнях наданих суду, просив суд
залишити скаргу без задоволення, а
рішення суду без змін.

Представник третьої особи в усних
поясненнях наданих суду підтримав
скаргу і просив її задовольнити.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому
засіданні оголошувались лише вступна
та резолютивна частини судової
постанови.

Заслухавши усні пояснення учасників
процесу, обговоривши доводи викладені
в апеляційній скарзі, відзиви на неї,
дослідивши обставини справи та наявні
у ній докази, а також перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи та ці
обставини встановив місцевий
господарський суд, що 26.02.2014 року між
Публічним акціонерним товариством
"БАНК ФОРУМ" (далі за текстом - Банк,
позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЗАВОД ОКЕАН" (далі -
Позичальник, відповідач) був укладений
кредитний договір № 2-0006/ 14-КL (надалі -
кредитний договір) (а.с.9-14).

Відповідно до умов кредитного
договору, банк на умовах, визначених
кредитним договором, відкриває
позичальнику не відновлювальну
кредитну лінію, в рамках якої надає
останньому кредитні кошти (надалі -
Кредит) окремими частинами, на засадах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання, в межах
визначеної Кредитним договором
граничної суми коштів, а позичальник
зобов'язується вчасно погашати банку
заборгованість за кредитом, а також
сплачувати на користь банку проценти
та комісії в розмірі, в строки (терміни)
та на умовах, визначених Кредитним
договором.

Відповідно до п. 1.2 ст. 1 кредитного
договору визначено, що протягом всього
періоду дії договору максимальна
заборгованість позичальника не може
перевищувати кредитний ліміт в сумі 700
000,00 гривень.

За змістом п. 1. 4 ст. 1 кредитного
договору кінцевий термін, до настання
якого (включно) здійснюється надання
кредиту та має бути повністю погашена
заборгованість за Кредитом,
встановлюється датою - "31" травня 2014
року.

Пунктом 1.5 ст. 1 кредитного договору
сторони встановили, що в якості
забезпечення виконання зобов'язання
Позичальника за цим договором Кредитор
укладає/приймає: договір застави з ПАТ
«Херсонський суднобудівний завод»
(надалі «Заставодавець»), щодо майнових
прав вимоги отримання грошових коштів
в сумі 840 000,00 грн., що розміщені на
вкладному (депозитному) рахунку,
відкритому у Кредитора згідно з
укладеним між Кредитором та
Заставодавцем Договором банківського
вкладу (депозиту) «Строковий» № 26/3 від
27.01.2014 р., а також щодо прав вимоги за
вказаним договором, що можуть
виникнути в майбутньому.

Підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. ст. 2
кредитного договору передбачено, що
кредит надається шляхом перерахування
банком коштів з відповідного
внутрішньобанківського позичкового
рахунку на поточний рахунок
Позичальника, відкритий у банку, в сумі,
що буде зазначена в заявці.

Відповідно до п. п. 2. 3. 4 ст. 2 кредитного
договору, погашення заборгованості,
здійснюється за кожною наданою сумою
кредиту в дату, зазначену в
акцептованій банком заявці, але в
будь-якому випадку погашення
заборгованості має відбутися не
пізніше кінцевого терміну повернення
Кредиту як він визначений згідно п. 1.4
кредитного договору.

Згідно із п. 2.4. ст. 2 кредитного
договору, днем (моментом) надання
кредиту вважається день перерахування
банком коштів з відповідного
внутрішньобанківського позичкового
рахунку на поточний рахунок
позичальника.

Положеннями пункту 3.1. ст. 3 кредитного
договору визначено, що за користування
кредитом позичальник сплачує Банку
проценти у валюті кредиту, що
нараховуються на суму фактичної
заборгованості позичальника за
кредитом за фактичний строк існування
заборгованості за кредитом з
періодичністю, визначеною в п. 3.3. цього
договору.

При розрахунку процентів враховується
день надання Кредиту та не
враховується день повного погашення
заборгованості за кредитом,
використовується річна процентна
ставка в розмірі, зазначеному в п. 3.2
цього договору та приймається рік, що
складається з фактичної кількості
календарних днів у відповідному році -
365 або 366 днів.

Згідно п. 3. 2 ст. 3 кредитного договору за
користування кредитом позичальник
сплачує проценти за фіксованою
процентною ставкою, яка встановлюється
на весь період дії кредитного договору
в розмірі 23,0% річних.

Відповідно до ч. 2 п. 3.3 договору
передбачено, що у разі чергового
надання кредиту після 25-го числа
поточного місяця (або продовження
існування заборгованості за кредитом
станом на 26-те число поточного місяця)
проценти за користування кредитом
нараховується кредитором за період від
дати надання кредиту (а у разі
продовження існування заборгованості
за кредитом станом на 26-те число
поточного місяця - за період з 26-го
поточного місяця) по 25-те число
наступного календарного місяця
включно або до дати повного погашення
заборгованості за кредитом, залежно
від того, що настане раніше. Сплаті такі
проценти підлягають в період з 26-го
числа наступного календарного місяця
по останній календарний день
наступного місяця включно.

Тобто, проценти за місяць
нараховуються з 26 по 25 число наступного
календарного місяця включно і повинні
бути сплачені з 26 числа наступного
календарного місяця по останній
календарний день наступного місяця
включно.

Наприклад, відсотки за лютий
нараховуються з 26.02.2014 року по 25.03.2014
року включно і сплачуються з 26.03.2014 року
по 31.03.2014 року включно.

Пунктом 4.3. кредитного договору
передбачено, що погашення вимог банку
за кредитним договором, незалежно від
призначення платежу, визначеного
позичальником у відповідному
розрахунковому документі,
здійснюється в наступній черговості:

-прострочені проценти;

прострочені комісії;

-прострочена заборгованість за
Кредитом;

-строкові проценти, строкові
комісії, строкова заборгованість за
Кредитом;

-неустойка (штраф, пеня), інші
вимоги банку (відшкодування завданих
збитків тощо).

Відповідно до п. 10.8 кредитного договору
договір набирає чинності з моменту
його укладення сторонами та діє до
повного остаточного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цим
договором.

На виконання вимог чинного
законодавства України та викладених
умов кредитного договору позивач
надавав відповідачу кредитні кошти
згідно з його заявкою від 26.02.2014 року
(сума кредиту становить 400 000,00 гривень,
дата погашення - 31.05.2014 року) (а.с.15), що
підтверджується відповідними
меморіальним ордером (а.с.16).

Відповідач факт отримання кредиту в
вищезазначеному розмірі не заперечує.

Згідно приписів ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Доказів виконання взятих на себе
обов'язків по повному погашенню
кредиту та нарахованих відсотків
відповідач ані місцевому, ані
апеляційному господарському судам не
надав.

Як свідчать матеріали справи позивач
на адресу відповідача у зв'язку з
порушенням умов кредитного договору
направляв лист за вих. №3095/3.2 від 11.06.2014
р. з вимогою негайної сплати
заборгованості за кредитним договором.
(а.с. 17).

З наявної в матеріалах справи копії
поштового повідомлення вбачається, що
відповідач його отримав 24.06.2014 р. (а.с. 18)

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, якими
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст. 612 ЦК України
визначено, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно розрахунку простроченої
заборгованості по поверненню
кредитних коштів за кредитним
договором №2-0006/14-KL від 26.02.2014 року
позивач просить стягнути з відповідача
борг за тілом кредиту в розмірі 400 000
грн. (а.с. 41)

Враховуючи викладене колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
про те що відповідачем не було виконано
умов договору щодо повернення
кредитних коштів в термін до 31.05.2014
року. Таким чином місцевий
господарський суд задовольняючи
вимогу позивача, щодо стягнення з
відповідача простроченої
заборгованості по поверненню
кредитних коштів у розмірі 400 000,00 грн.
дійшов вірного та правомірного
висновку.

Відповідно до п. 8.2 ст. 8 кредитного
договору за несвоєчасне погашення
заборгованості за кредитом,
несвоєчасну сплату процентів та/або
комісій за кредитним договором
позичальник сплачує банку пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що
діятиме протягом відповідного
порушення, від суми простроченого
платежу за кожен день прострочення.

Пеня сплачується окремо від процентів,
комісій та штрафу, що підлягають сплаті
відповідно до кредитного договору.

Крім того, як зазначено в п. 8.4. ст. 8
кредитного договору, сплата неустойки
(штрафу, пені) не звільняє позичальника
від виконання відповідних зобов'язань
(обов'язків) за цим договором.

Згідно п. 2.7. кредитного договору, у разі
непогашення заборгованості за
кредитом згідно з п. 2.3 Кредитного
договору, фактична сума заборгованості
за таким кредитом вважається
простроченою та переноситься на
відповідний рахунок обліку
простроченої кредитної
заборгованості.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що порушення
зобов'язання є підставою для
застосування господарських санкцій
(неустойка, штраф, пеня). Штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою є грошова сума або
інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання.

Пенею відповідно до ч. 3 ст. 549
Цивільного кодексу України є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно розрахунку пені за несвоєчасне
повернення кредитних коштів за
кредитним договором №2-0006/14-KL від 26.02.2014
року позивач просив стягнути з
відповідача за період з 03.06.2014 року по
06.07.2014 року пеню у розмірі 7079 грн. 45 коп.
(а.с.41)

Колегією суддів апеляційної інстанції
за допомогою методики визначеної у
програмно-технічному комплексі „Ліга
Закон" було перевірено розрахунок пені
наданий позивачем та встановлено, що
він є вірним.

Отже місцевий господарський суд дійшов
вірного висновку щодо задоволення
позовної вимоги щодо стягнення пені за
несвоєчасне повернення кредитних
коштів за кредитним договором №2-0006/14-KL
від 26.02.2014 року за період з 03.06.2014 року по
06.07.2014 р. у сумі 7079 грн. 45 коп..

Як вже було зазначено вище статтею 3
кредитного договору передбачено
розмір та порядок сплати процентів
(відсотків) та комісій. Так позивачем
були нараховані відсотки за
користування кредитними коштами в сумі
400 000,00 грн. з 26.02.2014 р. по 06.07.2014 р. включно
з урахуванням відсоткової ставки у
розмірі 23% - річних та кількості днів у
2014 році - 365.

З наданого позивачем розрахунку
вбачається, що він нарахував
відповідачу суму відсотків, у розмірі 33
019, 17 грн. та пені 846, 70 грн.

Проте місцевим господарським судом
задоволено лише частину зазначеної
вимоги, оскільки як було зазначено
вище, місцевий господарський суд
дійшов висновку про не вірне
здійснення позивачем розрахунку
відсотків за користування кредитом та
пені.

Колегія суддів апеляційної інстанції
здійснила свій перерахунок відсотків
за користування кредитом та пені,
згідно умов кредитного договору та
дійшла висновку про те, що місцевим
господарським судом здійснено вірний
розрахунок відсотків за користування
кредитом та нарахованої на них пені.

Щодо посилань скаржника на поєднання
боржника та кредитора в одній особі за
кредитним договором, а саме на п. 1.2. та
п. 5.3 договору застави № 1-0038/14/26-ZS від
26.02.2014 р. укладеного між позивачем та
ПАТ «Херсонський суднобудівний завод»,
то колегія суддів апеляційної
інстанції вважає за необхідне
зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, 26 лютого
2014 року між позивачем та Публічним
акціонерним товариством «Херсонський
суднобудівний завод», третьою особою
(надалі за текстом - ПАТ «ХСЗ») укладено
Договір застави № 1-0038/14/26-ZS (далі -
договір застави), відповідно до вимог п.
1.2 предметом застави є право вимоги
отримання грошових коштів в сумі 840 000,00
гри. (вісімсот сорок тисяч гривень 00
копійок), розміщених на рахунку №
3803 в ПАТ «БАНК ФОРУМ» за договором
банківського вкладу (депозиту)
«Строковий» № 26/3 від 27.01.2014 р. та
Генеральним договором банківського
вкладного (депозитного) рахунку № 26 від
03.01.2014 року (далі - договір банківського
вкладу).

Пунктом 5.2. Договору застави
передбачено, що порядок звернення
стягнення на Предмет застави для
погашення боргу за кредитним договором
визначається Заставодержателем та
може здійснюватися на підставі рішення
суду в порядку, встановленому чинним
законодавством України, або в
позасудовому порядку, згідно вимог
Закону України «Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрації обтяжень».

Тобто умовами договору застави, дійсно
встановлена можливість звернення
стягнення на предмет застави,
відступлення права вимоги передбачені
розділом 5 договору застави.

Статтею 606 Цивільного кодексу України
передбачено припинення зобов'язання
шляхом поєднання боржника і кредитора
в одній особі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК
України, за договором банківського
вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що
прийняла від другої сторони (вкладника)
або для неї грошову суму (вклад), що
надійшла, зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.

Викладене надає колегії суддів зробити
наступний висновок, що доводи
скаржника щодо припинення зобов'язання
шляхом поєднання кредитора та боржника
в одній особі є без підставним,
оскільки зобов'язання виникли з різних
договорів, а саме з договору
банківського вкладу та кредитного
договору. Таким чином, твердження про
припинення зобов'язання по депозитному
та кредитному договору на підставі ст.
606 ЦК України у зв'язку із поєднанням
боржника і кредитора в одній особі, є
безпідставним.

Слід також зазначити, що ПАТ «БАНК
ФОРУМ» не скористався наданим йому
договором застави № 1-0038/14/26-ZS
банківського вкладу (депозиту) правом
отримати грошові кошти від ПАТ
«Херсонський суднобудівний завод»,
тобто заборгованість ТОВ "Завод Океан"
перед банком до цього часу не погашена,
а відтак вимога банку про стягнення
цієї заборгованості з ТОВ "Завод Океан"
є обґрунтованою.

Відповідно до статті 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення суду є: 1) неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими; 3) невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; 4) порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

На думку судової колегії місцевий суд
повністю встановив та дослідив
фактичні обставини справи дав повну
та всебічну оцінку наявним у ній
доказам та правильно застосував норми
матеріального права, тобто рішення
місцевого суду відповідає
вищезазначеним вимогам.

Наведені скаржником в апеляційній
скарзі доводи, як зазначалось вище, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
99, 101-105 ГПК України колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 15.09.2014 р. у
справі № 915/1154/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
Океан" - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 04.
12.2014 р.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:
Головей В.М.

Шевченко В.В.