ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2014 року Справа № 923/519/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді Кота
О.В.суддівКочерової Н.О. Саранюка В.І. -
доповідача у справірозглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4на рішення
відгосподарського суду Херсонської
області 29.05.2014та на постанову
відОдеського апеляційного
господарського суду 09.07.2014 у справі
господарського суду№ 923/519/14
Херсонської областіза позовомфізичної
особи-підприємця ОСОБА_4до1.Приватного
підприємства "Нива В.Ш." 2.Головного
управління юстиції в Херсонській
областітретя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Публічне акціонерне
товариство АКБ "Укрсоцбанк"третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача-1
ОСОБА_6третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача-2
ОСОБА_7провизнання недійсним та
скасування договоруза участю
представників сторін:

від позивача - не з'явилися

від відповідача-1 - не з'явилися

від відповідача-2 - не з'явилися

від третьої особи -1 - не з'явилися

від третьої особи -2 - не з'явилися

від третьої особи -3 - не з'явилися

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 29.05.2014 у справі
№ 923/519/14, залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 09.07.2014, відмовлено в
задоволенні позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (Позивач).

Не погоджуючись із вказаними судовими
актами, фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою,
в якій просить Вищий господарський суд
України скасувати рішення
господарського суду Херсонської
області від 29.05.2014, постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
09.07.2014 у справі № 923/519/14 та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги Позивача.

В касаційній скарзі заявник вказує на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального
права.

01.12.2014 Позивач звернувся з клопотанням
про розгляд справи без участі Позивача.

Обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, 30.06.2011 в ході
проведення виконавчих дій на підставі
виконавчих листів щодо стягнення з
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8
заборгованості, державним виконавцем
описано та арештовано належне фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4 нерухоме
майно, а саме: нежитлові будівлі та
земельна ділянка за адресою:
АДРЕСА_1.

15.04.2013 державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області винесено
постанову про призначення експерта,
суб'єкта оціночної діяльності суб'єкта
господарювання для участі у
виконавчому провадженні.

Згідно Звіту про незалежну оцінку
майна вартість арештованого майна
складає 1 021 497 грн.

Оскільки Фізична особа-підприємець
ОСОБА_4 не погодився з оцінкою
майна, 05.06.2013 державним виконавцем
винесено постанову про призначення
рецензування звіту про оцінку.
Рецензування звіту про оцінку майна
проведено не було, у зв'язку з неоплатою
за вказану роботу.

За результатами конкурсу між
спеціалізованими торговельними
організаціями, арештоване майно,
належне фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4, на яке звернено стягнення,
передано Головним управлінням юстиції
у Херсонській області для реалізації
ПП "Нива-В.Ш." (організатор прилюдних
торгів) та укладено договір про надання
послуг по організації і проведенню
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна
№ 2213201 від 27.06.2013.

Відповідно до пункту 1.2 договору відділ
передає організатору прилюдних торгів
нерухоме майно арештоване державним
виконавцем, а організатор прилюдних
торгів надає послуги з організації і
проведення прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження", іншими
законами України, Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженим наказом Міністерства
юстиції України від 27.10.1999 № 68/5.

17.07.2013 спеціалізованою торговельною
організацією проведені прилюдні торги
з реалізації арештованого майна
Позивача. Переможцем торгів визнано
ОСОБА_7.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до господарського суду з
позовом про визнання недійсним
договору № 2213201 від 27.06.2013 про надання
послуг по організації і проведенню
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
даний договір укладено в порушення
ухвали Білозерського районного суду
Херсонської області від 15.08.2013 у справі
№ 648/2716/13-ц, якою визнано неправомірними
дії державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Херсонській області по передачі
нерухомого майна (комплекс нежитлових
будівель та споруд і земельної ділянки,
загальною площею 0,8543 га, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1),
належного ФОП ОСОБА_4, на прилюдні торги
для реалізації.

Судами попередніх інстанцій
відмовлено у задоволенні позовних
вимог Позивача. Судові рішення
мотивовані тим, що оспорюваний договір
відповідає чинному законодавству,
оскільки він підписаний
уповноваженими представниками сторін,
які володіють необхідним обсягом
цивільної дієздатності; правочин
відповідає внутрішній волі його
учасників і спрямований на
встановлення між сторонами певних
цивільно-правових відносин. Визнання
неправомірними дій державного
виконавця по передачі майна, яке
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на
прилюдні торги для реалізації не є
підставою для визнання недійсним
спірного договору. Порушення, допущені
державним виконавцем при проведенні
виконавчих дій не пов'язані з
укладанням спірного договору, крім
того, ухвалу Білозерського районного
суду Херсонської області у справі №
648/2716/13-ц винесено 15.08.2013 та залишено без
змін ухвалою апеляційного суду
Херсонської області від 26.09.2013, отже на
момент укладення договору дії
державного виконавця були законними.

Крім того, суди зазначають, що Позивач
не є стороною спірного договору, тому
має довести, яким чином спірний договір
порушує його права та охоронювані
інтереси.

Оскільки Позивач не обґрунтував та не
довів, яким нормам чинного
законодавства України, згідно з
положеннями статей 203, 215 Цивільного
кодексу України, не відповідають умови
договору та не довів яким чином спірний
договір порушує його права та
охоронювані інтереси, судами
попередніх інстанцій відмовлено
Позивачу в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з правовою
позицією судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про
виконавче провадження" реалізація
арештованого майна, за винятком майна,
вилученого за законом з обігу та
зазначеного в частині восьмій статті 57
цього Закону, здійснюється шляхом його
продажу на прилюдних торгах, аукціонах.

Наказом Міністерства юстиції України
від 27.10.1999 № 68/5 затверджено Тимчасове
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна, пунктом
1.2 якого передбачено, що прилюдні торги
з реалізації арештованого нерухомого
майна за заявкою державного виконавця
організовує і проводить
спеціалізована організація, з якою
органом державної виконавчої служби
укладено відповідний договір.

За своєю юридичною природою договір №
2213201 від 27.06.2013 про надання послуг по
організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації арештованого майна
є договором про надання послуг.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 203 Цивільного кодексу України
встановлені загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину: законність змісту
правочину, наявність в особи, яка його
вчиняє, необхідного обсягу цивільної
дієздатності, вільне волевиявлення
учасника правочину, відповідність
форми вчинення правочину вимогам
закону, певна спрямованість правочину.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього
Кодексу.

Отже, вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Крім того, Позивач, звертаючись з
позовом про визнання договору
недійсним, має довести, яким чином
спірний договір порушує його права та
охоронювані інтереси.

Предметом позову у даній справі є
вимога фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про визнання недійсним договору
№ 2213201 від 27.06.2013 про надання послуг по
організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації арештованого
майна, укладеного між Головним
управлінням юстиції у Херсонській
області в особі відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби та Приватним
підприємством "Нива-В.Ш." з метою
організації проведення прилюдних
торгів з реалізації арештованого майна
в межах зведеного виконавчого
провадження № 36664308.

Частина 1 статті 16 Цивільного кодексу
України встановлює, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого або майнового права
та інтересу.

В даному випадку при укладенні
спірного договору права чи законні
інтереси Позивача порушені не були,
виходячи із того, що спірний договір
породжує взаємні права і обов'язки між
органами державної виконавчої служби,
як замовником і організатором торгів,
як виконавцем, який надає послуги по
організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації майна Позивача, на
виконання виконавчих листів у
зведеному виконавчому провадженні №
36664308.

Відтак, договір, укладений на виконання
статті 62 Закону України "Про виконавче
провадження" в порядку визначеному
підпунктами 5.12.1, 5.12.6 Інструкції "Про
затвердження Інструкції про
проведення виконавчих дій",
затвердженої наказом Міністерства
юстиції від 15.12.1999 і пунктами 1.2, 3.1
Тимчасового положення "Про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна",
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 27.10.1999, ніяким чином
не стосуються суб'єктивних прав
Позивача, оскільки Позивач не є
суб'єктом правовідносин джерелом, яких
є оспорюваний договір, який не погоджує
для Позивача жодних прав і обов'язків.

Обставини, що стосуються порушень
виконавчою службою при організації і
проведенні прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна,
результати яких оформлені протоколом
від 17.07.2013 повинні встановлюватися та
досліджуватися в ході розгляду позову
про визнання недійсним результатів
прилюдних торгів, скасування протоколу
про проведення прилюдних торгів тощо.

Враховуючи викладене, господарські
суди дійшли правильного висновку про
необґрунтованість заявлених позовних
вимог, тому відсутні підстави для зміни
або скасування рішень судів попередніх
інстанцій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують правильних висновків
судів попередніх інстанцій, зводяться
передусім до переоцінки доказів у
справі, однак відповідно до
імперативних приписів частини 2 статті
1117 Господарського процесуального
кодексу України касаційна інстанція не
має права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні та постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Херсонської області від 29.05.2014 та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 09.07.2014 у справі
№ 923/519/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
О. Кот

Судді
Н. Кочерова

В. Саранюк