Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "25" листопада 2014 р.
Справа № 918/1354/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Рямушкін І.Є. -
довіреність від 04.06.14р.

від відповідача: Чепура І.В. -
довіреність від 17.12.13р.

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Дочірній банк Сбербанку
Росії" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Церсаніт Інвест" (м.
Новоград-Волинський Житомирської
області)

Третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача:
Приватне підприємство "Моноліт"
(с.Наталівка м. Новоград-Волинського
району Житомирської області)

про звернення стягнення
заборгованості в сумі 660792,49 грн. на
предмет застави

Позивач звернувся з позовом про
стягнення на свою користь з
відповідача заборгованість з
повернення кредитних коштів за
договором № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ від 20.12.2012р.
про відкриття кредитної лінії,
укладеним між позивачем та третьою
особою, в сумі 633119,78 грн.,
заборгованість із сплати відсотків за
користування кредитними коштами за
договором № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ за період з
20.06.14р. по 02.07.14р. в сумі 24064,71 грн., пеню за
прострочення повернення кредитних
коштів за договором № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ за
період з 21.08.14р. по 28.08.14р в сумі 3517,36 грн.,
пеню за прострочення сплати відсотків
за користування кредитними коштами за
договором № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ за період з
21.08.14р по 28.08.14р. в сумі 90,64 грн.,
посилаючись на укладений 20.12.2012 р. з ПП
"Моноліт" договір застави майнових прав
та договір від 20.12.2012 р. про
відступлення права вимоги на отримання
грошової виручки за поставлену
продукцію, яке існує та/або/ виникне у
заставодавця у майбутньому за
укладеним ним з відповідачем договором
підряду на виконання
розвантажувальних та завантажувальних
робіт № 22/12/2010 від 22.12.2010 р. шляхом
звернення стягнення на заставлене
право вимоги за вказаним договором та
всіх додаткових угод доповнень до
нього на суму 2 500 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ
"Дочірній банк Сбербанку Росії"
зазначило, що ПП "Моноліт" не погасило
заборгованості за договором про
відкриття кредитної лінії, виконання
зобов'язань за яким забезпечено
договором застави майнових прав від
20.12.2012 р., укладеним з ПП "Моноліт".

Відповідач проти позову заперечував,
наголошуючи, що зазначений договір
застави є недійсним (нікчемним), який
не створює юридичних наслідків, крім
тих, що пов'язана з їх недійсністю. Крім
того, з огляду на положення статті 517 ЦК
України позивач по справі в
обґрунтування позовних вимог не надав
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні від первісного
кредитора на стягнення 660792,49 грн.
згідно договору підряду на виконання
розвантажувальних та завантажувальних
робіт № 22/12/2010 від 22 12.2010 р., які
неоплачені ТОВ "Церсаніт Інвест", тому
у позивача відсутні правові підстави
звертатись до суду.

Третя особа в судове засідання свого
представника не направила, листом від
04.11.14р. просив проводити розгляд справи
без участі повноважного представника.
Згідно пояснень, які надійшли на адресу
суду 04.11.14р. та 25.11.14р., третя особа
заперечує проти позовних вимог,
вказуючи на те, що рішенням по справі №
906/630/14 з боржника стягнуті суми
заборгованості, а саме: 533119,78 грн. боргу,
176,69 грн. пені за договором №
19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ від 20.12.2012р., стягнення
яких провадиться відділом державної
виконавчої служби
Новоград-Волинського МУЮ. Також,
зазначено, що будь-якої заборгованості
ТОВ "Цесаніт Інвест" перед ПП "Моноліт"
немає, про що свідчить акт звірки
розрахунків станом на 08.10.14р. (а.с. 181, 208).

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
20.12.2012 між Публічним акціонерним
товариством "Дочірній банк Сбербанку
Росії" (банк/позивач) та Приватним
підприємством "Моноліт"
(позичальник/відповідач) було укладено
Договір про відкриття кредитної лінії
№19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ (із змінами, внесеними
Додатковою угодою №1 від 26.12.2012), за
умовами якого позичальнику для
поповнення обігових коштів надано по
20.12.2013 кредитні кошти в сумі 700000,00 грн.

За умовами договору №19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ
банк відкрив позичальнику
відновлювальну кредитну лінію у
національній валюті та зобов'язався у
порядку і на умовах, визначених даним
договором, надавати йому окремими
частинами (траншами) кредитні кошти, а
позичальник зобов'язався своєчасно та
у повному обсязі виплачувати банку
відсотки за користування кредитними
коштами, виконувати інші умови цього
договору та повернути кредит у терміни,
встановлені цим договором (пункт 1.1
договору №19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ).

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського
кодексу України, кредитні відносини
здійснюються на підставі кредитного
договору, що укладається між
кредитором і позичальником у письмовій
формі. У кредитному договорі
передбачаються мета, сума і строк
кредиту, умови і порядок його видачі та
погашення, види забезпечення
зобов'язань позичальника, відсоткові
ставки, порядок плати за кредит,
обов'язки, права і відповідальність
сторін щодо видачі та погашення
кредиту.

Згідно з підпунктом 1.3.1 договору
№19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ розмір відсотків за
користування кредитними коштами з дня
підписання цього договору по 20.12.2013
включно становить 26% річних.

На виконання умов договору позивачем
позивальнику надано кредитні кошти в
сумі 700000,00 грн., у т.ч.: за меморіальним
ордером №50694159 від 26.12.2012 на суму 646000,00
грн., за меморіальним ордером №51247296 від
28.12.2012 на суму - 54000,00 грн., а всього 700000,00
грн.

Таким чином, дослідивши умови договору
та наявні в матеріалах справи
документи, господарський суд дійшов
висновку, що позивачем було належним
чином виконано взяті на себе
зобов'язання за кредитним договором
щодо надання позичальнику кредиту.

Згідно з пунктами 1.1 і 6.3 договору
№19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ позичальник
зобов'язаний своєчасно повернути
кредитні кошти і щомісячно (не пізніше 3
робочих днів, наступних за днем
закінчення періоду, за який
нараховуються відсотки за
користування цими коштами) сплачувати
такі відсотки. Відсотки за кредитом
нараховуються на загальну суму
заборгованості за кредитом, їх
нарахування здійснюється щоденно
протягом дії цього договору із
розрахунку 360 днів у році. Нарахування
процентів починається з дня надання
кредиту (включно). Нарахування
процентів повністю і остаточно
припиняється в день фактичного
повернення кредиту в повному обсязі
(пункти 6.1 і 6.2 договору
№19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ).

В порушення умов договору про
відкриття кредитної лінії
№19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ відповідачем
прострочено повернення частини
кредиту згідно встановленого графіку.

Як вбачається з розрахунку позивача
Приватне підприємство "Моноліт"
заборгувало за договором
№19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ позивачу 633119,78грн.
кредитних коштів, в підтвердження чого
надано виписку по особових рахунках на
30.04.2014, копії платіжних доручень про
часткове повернення кредиту, які
наявні в матеріалах справи.

Не проведення відповідачем
розрахунків згідно умов кредитного
договору в строки, обумовлені
договором, в добровільному порядку,
спонукало позивача звернутись з
позовом про стягнення заборгованості
за кредитним договором до суду.

Відповідно рішення господарського
суду Житомирської області від 04.07.14р. по
справі № 906/630/14 за позовом ПАТ "Дочірній
банк Сбербанку Росії" до ПП "Моноліт"
про стягнення 745245,79 грн., з боржника - ПП
"Моноліт" стягнуто на користь ПАТ
"Дочірній банк Сбербанку Росії" до ПП
"Моноліт" 533296,47грн., з яких: 533119,78грн. -
заборгованість з повернення кредиту,
176,69грн. - пеня за прострочення сплати
відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Стаття 1050 ЦК України визначає наслідки
порушення договору позичальником,
згідно якої, якщо позичальник
своєчасно не повернув суму позики, він
зобов'язаний сплатити грошову суму
відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Якщо позичальник своєчасно не повернув
речі, визначені родовими ознаками, він
зобов'язаний сплатити неустойку
відповідно до статей 549 - 552 цього
Кодексу, яка нараховується від дня,
коли речі мали бути повернуті, до дня їх
фактичного повернення позикодавцеві,
незалежно від сплати процентів,
належних йому відповідно до статті 1048
цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст.ст.525 і 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України, за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Відповідно до ч.2 ст.554 ЦК України,
поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Виконання позичальником зобов'язань за
договором про відкриття кредитної
лінії № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ від 20.12.12р. (пп.2.1
даного договору), забезпечується,
зокрема, заставою майнових прав на
отримання грошової виручки за
поставлену продукцію, яке існує та/або
виникне в майбутньому за договором
підряду на виконання
розвантажувальних та завантажувальних
робіт № 22/12/2010 від 22.12.10р. та всіх
додаткових угод, доповнень до нього в
сумі 2 500 000,00 грн., укладеним між
позичальником та ТОВ "Цесарніт Інвест"
(відповідачем).

Як вбачається з договору застави від
20.12.12р. в забезпечення виконання
зобов'язань заставодавця, які
випливають із договору про відкриття
кредитної лінії № 19-Н/12/36/ЮО/КЛ-МБ,
укладеного між заставодавцем (ПП
"Моноліт") і заставодержателем (ПАТ
"Дочірній банк Сбербанку Росії") 20.12.12р.,
з усіма змінами і доповненнями до
нього, укладеними протягом терміну дії
цього договору (далі - основний
договір), які (зобов'язання) зокрема, але
не обмежуючись, перелічені статті 2
цього договору та можуть виникнути в
майбутньому за чинним основним
договором, заставодавець передає
заставодержателю в заставу майнові
права, зазначені в п. 3.1 цього договору
(надалі - предмет застави) (а.с. 53-56).

Відповідно п.3.1 договору застави,
предметом застави за цим договором є
право вимоги на отримання грошової
виручки за поставлену продукцію, яке
існує та/або виникне в майбутньому у
заставодавця за договором підряду на
виконання розвантажувальних та
завантажувальних робіт № 22/12/2010 від
22.12.10р. та всіх додаткових угод,
доповнень до нього в сумі 2 500 000,00 грн.,
укладеним між позичальником та ТОВ
"Церсаніт Інвест".

Згідно договору про відступлення права
вимоги від 20.12.12р., цедент (боржник/третя
особа) відступає, а цесіонарій (позивач)
приймає право вимоги від ТОВ "Церсаніт
Інвест" (відповідач) отримання грошової
виручки за поставлену продукцію, в сумі
2500000,00 грн., яке існує та/або виникне в
майбутньому у цедента за договором
підряду на виконання
розвантажувальних та завантажувальних
робіт № 22/12/2010 від 22.12.10р. та всіх
додатків до нього, укладеним між
цедентом та боржником цедента - ТОВ
"Церсаніт Інвест" і стає кредитором за
вказаним договором (а.с. 57).

Як вбачається з договору підряду на
виконання розвантажувальних та
завантажувальних робіт № 22/12/2010 від
22.12.10р. ТОВ "Церсаніт Інвест" та ПП
"Моноліт" домовились, що підрядник
(третя особа) зобов'язався за
замовленням замовника (відповідача) на
свій ризик виконати роботи з
розвантаження залізничних вагонів із
сировиною різних видів та марок на
власну площадку, не допускаючи при
цьому їх змішування, завантаження
сировини у власні автомобілі та
перевезення сировини на завод по
виробництву санітарної кераміки і
керамічної плитки в с.Чижівка, вул.
Чижівська, 4, Новоград-Волинський район,
а замовник (відповідач) зобов'язався
прийняти в повному обсязі виконані
роботи і повністю сплатити вартість
виконаних робіт у порядку і розмірах,
передбачених цим договором. Термін
виконання робіт (дії договору) з 01.01.11р.
по 31.12.13р. (а.с. 58-59).

За ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок передання ним своїх
прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, згідно з нормами чинного
законодавства відступлення права
вимоги може здійснюватися тільки
відносно дійсної вимоги, що існувала на
момент переходу цих прав.

Як вбачається з акту № 10 здачі
прийняття робіт (надання послуг)
розвантажувальних та завантажувальних
робіт підписаного відповідачем та
третьою особою 30.10.12р., виконавець - ПП
"Моноліт" виконало роботи на загальну
суму 251334,00 грн. В свою чергу, замовник -
ТОВ "Церсаніт Інвест" здійснило оплату
за виконані роботи, що підтверджується
платіжними дорученнями № 3861 від 30.10.12р.
та № 4108 від 15.11.12р. Згідно довідки ПП
"Моноліт" № 139 від 17.10.14р.вбачається, що
заборгованість ТОВ "Церсаніт Інвест"
перед ПП "Моноліт" станом на 27.08.14р.
відсутня (а.с. 149).

Також, ТОВ "Церсаніт Інвест" в
підтвердження відсутності зобов'язань
між відповідачем та ПП "Моноліт"
поданий договір від 01.11.12р. укладений з
іншим виконавцем. Відтак, після 01.11.12р.
жодних зобов'язань між ТОВ "Церсаніт
Інвест" та ПП "Моноліт" не було.

Отже, договір підряду на виконання
розвантажувальних та завантажувальних
робіт № 22/12/2010 від 22.12.10р. закінчив свою
дію 31.12.13р., під час дії якого з 01.11.12р.
жодних зобов'язань, як на момент
укладення договору відступлення права
вимоги від 20.12.12р. так і після його
укладення не було, що суперечить
вимогам ст. 514 ЦК України.

Частиною 1 Роз'яснення Вищого
арбітражного суду від 24.12.1999р. № 02-5/602
"Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних із застосуванням
Закону України "Про заставу"
встановлено, що відповідно до статті 3
Закону України "Про заставу" (далі -
Закон) заставою може бути забезпечена
дійсна вимога, і застава має похідний
характер від забезпеченого нею
зобов'язання. У зв'язку з цим
господарські суди, вирішуючи спори,
повинні враховувати таке. Дійсною може
вважатися лише вимога, що реально існує
і заснована на передбачених законом
підставах. Отже у разі забезпечення
заставою вимоги, яка не може вважатись
дійсною, а також у випадку припинення
забезпеченого заставою зобов'язання,
незалежно від причин такого
припинення, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
вимог, заснованих на договорі застави,
якою забезпечувалось відповідне
зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Доводи позивача у встановленому
порядку належними та допустимими
доказами не доведені.

За таких обставин та враховуючи
вищевикладене, суд приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог, оскільки на момент
укладення договору відступлення права
вимоги від 20.12.12р. зобов'язання ТОВ
"Церсаніт Інвест" щодо оплати ПП
"Моноліт" коштів за проведені роботи
припинене виконанням.

Судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 01.12.14

Суддя
Маріщенко Л.О.

1 - у справу,

2 - позивачу (рек. з повід.)