м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Ромстал
Україна»доТовариства з обмеженою
«Будконстракшн»простягнення 64 596,35
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Пасько В.Ф.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ромстал Україна»
(надалі - ТОВ «Ромстал Україна»)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будконстракшн» (надалі - ТОВ
«Будконстракшн») про стягнення 64 596,35
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
взятих на себе за договором поставки з
відстроченням платежу №1709-1/13 від 17.09.2013
р. грошових зобов'язань по оплаті
поставленого товару, у зв'язку з чим у
відповідача утворилася заборгованість
у розмірі 47 278,75 грн. Крім того,
позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені у розмірі
5 692,32 грн., штрафу у розмірі 4 727,88 грн., 3%
річних у розмірі 1 071,49 грн. та
інфляційних у розмірі 5 825,91 грн. за
прострочення виконання грошового
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.11.2014 р. розгляд справи
відкладено на 03.12.2014 р. у зв'язку з
неявкою представника відповідача та
неподанням витребуваних доказів.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, надав пояснення по
суті спору, позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити їх у повному
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №31359957, отриманим його
представником 19.11.2014 р.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2013 р. між ТОВ «Ромстал Україна»
(постачальник) та ТОВ «Будконстракшн»
(покупець) було укладено договір
поставки з відстроченням платежу
№1709-1/13 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 2.1 Договору у
відповідності до умов цього договору
постачальник зобов'язується
поставляти покупцеві товари, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товари у відповідності до
положень цього договору.

За змістом п. 6.1 Договору форма оплати -
оплата з відстрочкою платежу. Строк
відстрочення платежу з оплати товару
складає 43 календарних дня з дати
відвантаження товару.

На виконання умов Договору позивачем
поставлено, а відповідачем прийнято
товар на суму 47 278,75 грн., що
підтверджується видатковими
накладними №РУ-0007332 від 19.09.2013 р.,
№РУ-0007882 від 02.10.2013 р., №РУ-0007993 від 04.10.2013
р., №РУ-0007333 від 19.09.2013 р., №РУ-0007883 від
02.10.2013 р. та №РУ0008643 від 21.10.2013 р.

03.12.2013 р. між сторонами було укладено
додаткову угоду до Договору, за змістом
якої покупець зобов'язався здійснити
оплату простроченої заборгованості у
розмірі 47 278,78 грн. у строк до 20.12.2013 р.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по оплаті товару, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 47 278,75 грн.

Договір є договором поставки, а відтак
між сторонами виникли правовідносини,
які підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Із матеріалів справи вбачається, що
згідно видаткових накладних №РУ-0007332
від 19.09.2013 р., №РУ-0007882 від 02.10.2013 р.,
№РУ-0007993 від 04.10.2013 р., №РУ-0007333 від 19.09.2013
р., №РУ-0007883 від 02.10.2013 р. та №РУ0008643 від
21.10.2013 р. позивачем поставлено, а
відповідачем прийнято товар на
загальну суму 47 278,75 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України та п. 2
додаткової угоди від 03.12.2013 р. до
Договору, відповідач був зобов'язаний
розрахуватися за отриманий товар до
20.12.2013 р.

Таким чином, заборгованість
відповідача за поставлений товар
становить 47 278,75 грн., а строк виконання
грошового зобов'язання на момент
подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача простроченого
грошового зобов'язання по сплаті на
користь позивача 47 278,75 грн. за
поставлену продукцію. Відповідачем
вказана заборгованість не спростована,
доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ТОВ «Будконстракшн» обставин, з якими
чинне законодавство пов'язує
можливість звільнення його від
відповідальності за порушення
зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ
«Ромстал Україна» про стягнення з ТОВ
«Будконстракшн» заборгованості у
розмірі 47 278,75 грн. є правомірними та
обґрунтованими, а тому задовольняються
судом.

Також позивачем заявлено вимогу про
стягнення з відповідача пені у розмірі
5 692,32 грн., штрафу у розмірі 4 727,88 грн., 3%
річних у розмірі 1 071,49 грн. та
інфляційних у розмірі 5 825,91 грн. за
прострочення виконання грошового
зобов'язання з 01.11.2013 р. по 06.08.2014 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу
України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.

Викладене підтверджується постановами
Верховного Суду України від 28.02.2011 р. у
справі №23/225 та 27.04.2012 р. у справі
№06/5026/1052/2011.

Пунктом 9.1 Договору визначено, що у
випадку порушення покупцем строків
платежів, визначених цим договором,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення. Крім пені, за порушення
умов договору покупець сплачує
постачальнику штраф у розмірі 10% від
суми вартості поставленого товару.

Таким чином, умовами Договору та
Господарського кодексу України
передбачено цивільно-правову
(господарсько-правову)
відповідальність за порушення умов
Договору у вигляді сплати пені та
штрафу.

Враховуючи, що судом встановлено факт
прострочення виконання зобов'язання з
оплати поставленого згідно Договору
товару, то правомірним є стягнення з
відповідача штрафу у розмірі 4 727,88 грн.
(47 278,75 грн.*10%).

Позивачем заявлено вимогу про
стягнення пені за прострочення
виконання грошового зобов'язання за
Договором, нарахованої в розмірі 5 692,32
грн. за період з 01.11.2013 р. по 06.08.2014 р.,
проте суд здійснює перерахунок пені,
виходячи з наступного.

По-перше, відповідно до ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Тобто, пеня нараховується за перші
шість місяців прострочення, а не за
весь період прострочення до подачі
позову.

По-друге, пунктом 2 додаткової угоди від
03.12.2013 р. до Договору покупець
зобов'язався здійснити оплату
простроченої заборгованості у розмірі
47 278,78 грн. у строк до 20.12.2013 р. Таким
чином, сторонами було погоджено новий
строк виконання відповідачем
грошового зобов'язання, зі сплином
якого суд і перераховує заявлену до
стягнення пеню.

За перерахунком суду, здійсненим з
дотриманням приписів ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, а
також враховуючи зміну сторонами
строку оплати поставленої продукції,
розмір пені, що підлягає стягненню з
відповідача, становить 3 585,41 грн. В
іншій частині (2 106,91 грн.) пеня
нарахована неправомірно, а тому в
задоволенні позову в цій частині
необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд здійснює перерахунок заявлених до
стягнення 3% річних та інфляційних з
урахуванням встановленого положеннями
додаткової угоди від 03.12.2013 р. до
Договору строку виконання
відповідачем грошового зобов'язання
(до 20.12.2013 р.), та вважає за можливе
стягнути з відповідача 3% річних у
розмірі 889,88 грн. та інфляційні у
розмірі 5 679,71 грн. В іншій частині 3%
річних та інфляційні нараховані
безпідставно.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність часткового
задоволення позовних вимог та
стягнення з ТОВ «Будконстракшн» на
користь ТОВ «Ромстал Україна»
заборгованості у розмірі 47 278,75 грн.,
штрафу у розмірі 4 727,88 грн., пені у
розмірі 3 585,41 грн., 3% річних у
розмірі 889,88 грн. та інфляційних у
розмірі 5 679,71 грн.

В частині стягнення пені у розмірі 2 106,91
грн., 3% річних у розмірі 181,61 грн. та
інфляційних у розмірі 146,20 грн.
необхідно відмовити з викладених
підстав.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Ромстал
Україна» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будконстракшн» (01042,
м. Київ, вул. Чеська, 1/22, оф. 1;
ідентифікаційний код 36925324) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ромстал Україна»
(04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська,
4-А; ідентифікаційний код 32346937)
заборгованість в розмірі 47 278 (сорок сім
тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 75 коп.,
пеню у розмірі 3 585 (три тисячі п'ятсот
вісімдесят п'ять) грн. 41 коп., штраф у
розмірі 4 727 (чотири тисячі сімсот
двадцять сім) грн. 88 коп., 3% річних у
розмірі 889 (вісімсот вісімдесят дев'ять)
грн. 88 коп., інфляційні у розмірі 5 679
(п'ять тисяч шістсот сімдесят дев'ять)
грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 1 758
(одна тисяча п'ятсот сімсот п'ятдесят
вісім) грн. 14 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.12.2014 р.

Суддя
В.П. Босий