ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 р.
справа № 914/3906/14

за позовом: прокурора міста Тернополя в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області, м. Тернопіль

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю «Будова-Захід»,
Львівська обл., Бродівський район, с.
Смільне

про стягнення 3 769,09 грн.

за участю представників сторін:

від прокурора: Панькевич Р.В. - прокурор
прокуратури м. Львова

від позивача: Парамонов О.С. - провідний
спеціаліст

від відповідача: не з'явився

На розгляд до господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява прокурора міста Тернополя в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області до товариства
з обмеженою відповідальністю «Будова -
Захід» про стягнення 3 332,69 грн., 114,13грн.
пені та 332,27 грн. штрафу.

Ухвалою господарського суду від 05.11.2014
р. порушено провадження у даній справі
та призначено її до розгляду на 18.11.2014 р.

18.11.2014р. розгляд справи було відкладено
на 09.12.2014р.

В судовому засіданні 09.12.2014р.
представники прокуратури та позивача
роз'яснили суть позовних вимог та
надали суду письмові пояснення.

Відповідач в жодне судове засідання
явку свого уповноваженого
представника не забезпечив, вимоги
ухвал суду не виконав.

Виходячи з того, що відповідач
ухиляється від виконання вимог ухвал
суду, не забезпечував явку свого
уповноваженого представника в судові
засідання, а в силу приписів ст. 69 ГПК
України, спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши подані докази, суд
встановив наступне:

20.08.2013р. між регіональним відділенням
фонду державного майна України по
Тернопільській області (позивачем) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Будова-Захід»
(відповідачем) було укладено договір
оренди нерухомого майна №893.

За умовами п.1.1 вказаного договору,
орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
державне нерухоме майно: нежитлові
приміщення в гуртожитку №3 корпусу №4
блоку №20, розташовані на 3 поверсі
загальною площею 73,5 кв.м., в тому числі
площа спільного користування - 8,6 кв.м.,
які перебувають на балансі Технічного
коледжу Тернопільського національного
технічного університету ім. І.Пулюя. та
знаходяться за адресою: м. Тернопіль,
вул. Тарнавського, 7а.

В п. 3.1 договору сторони погодили, що
орендна плата за базовий місяць оренди
становить 3 139,33 грн.

Відповідно до п. 3.5 договору, орендар
зобов'язався щомісячно вносити орендну
плату своєчасно і у повному обсязі до
Державного бюджету України та
балансоутримувачу у співвідношенні 50%
до 50% не пізніше 15 числа місяця,
наступного за звітним, з урахуванням
щомісячного індексу інфляції.

Однак, відповідач в порушення
вищенаведених норм неналежно
виконував умови договору, внаслідок
чого в останнього виникла
заборгованість по орендній платі, що
стало підставою для розірвання
договору оренди в судовому порядку.

Так, рішенням Господарського суду
Львівської області від 03.07.2014р. у справі
№914/1537/14 було розірвано договір оренди,
що є об'єктом даного спору, та
зобов'язано відповідача повернути
балансоутримувачу орендоване майно по
акту приймання-передачі.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 24.09.2014р.
апеляційну скаргу ТОВ «Будова-Захід»
було залишено без розгляду. Відтак,
рішення господарського суду
Львівської області від 03.07.2014р. про
розірвання договору оренди нерухомого
майна набрало законної сили.

На виконання рішення Господарського
суду Львівської області у справі
№914/1537/14 відповідачем було передано
орендоване нерухоме майно
балансоутримувачу, про що свідчить акт
прийому-передачі від 19.08.2014р. (а.с.28).

В той же час, за твердженням прокурора
та позивача, під час розгляду справи в
судових інстанціях відповідач
продовжував користуватися орендованим
майном та допустив заборгованість з
орендної плати за період 01.06.2014р. до
19.08.2014р. в сумі 3 322,69 грн.

Листом від 25.09.2014р. позивач звернувся до
відповідача з вимогою погасити
прострочену суму заборгованості в
розмірі 3 322,69 грн. Однак, вимога
позивача залишилася відповідачем без
задоволення.

З огляду на вищенаведене, прокурор
міста Тернополя звернувся до
господарського суду Львівської
області в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області з вимогою
стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Будова - Захід» 3
332,69 грн. заборгованості по орендній
платі з урахуванням 114,13грн. пені та 332,27
грн. штрафу в судовому порядку.

Розглянувши доводи позовних вимог,
вивчивши матеріали справи та наявні в
ній докази, заслухавши пояснення
представників прокуратури та позивача,
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими що підлягають
до задоволення. При цьому, виходить із
наступного:

Відповідно до частини 1 статті 36-1
Закону України "Про прокуратуру"
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва в суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень інтересів держави (ч.3
ст. 36-1 вказаного Закону).

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 з
урахуванням того, що "інтереси держави"
є оціночним поняттям, прокурор чи його
заступник у кожному конкретному
випадку самостійно визначає з
посиланням на законодавство, на
підставі якого подається позов, в чому
саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших
інтересів держави, обґрунтовує у
позовній заяві необхідність їх
захисту та зазначає орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах. Інтереси держави
можуть збігатись повністю, частково
або не збігатись зовсім з інтересами
господарських товариств з часткою
державної власності у статутному
фонді.

Як вбачається з матеріалів
справи, позов заявлено прокурором м.
Тернополя в межах наданих йому
законодавством повноважень в
інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській для захисту його прав,
передбачених ЗУ "Про Фонд державного
майна України" та ЗУ «Про управління
об'єктами державної власності», а тому
суд вважає, що прокурором доведено
підставність звернення з відповідним
позовом.

Згідно ст. 759 ЦК України, за договором
найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов укладеного між
сторонами договору оренди, 20 серпня 2013
року було оформлено акт приймання -
передачі нерухомого майна, який
підписаний уповноваженими
представниками сторін. (а.с. 24-26).

Згідно п. 3.5 договору, орендна плата
перераховується до державного бюджету
та балансоутримувачу у співвідношенні
50 % до 50 % щомісяця не пізніше 15 числа
місяця, наступного за звітним,
відповідно до пропорції розподілу,
установлених Кабінетом Міністрів
України і чинним на кінець періоду, за
яким здійснюється платіж.

Судом встановлено, що відповідачем
неналежно виконувались свої договірні
зобов'язання в частині сплати орендної
плати, внаслідок чого в останнього
виникла заборгованість за період
01.06.2014р. по 19.08.2014р. в сумі

3 322, 69 грн. Доказів, які свідчили б
протилежне відповідач суду не надав.

Відповідно до п. п. 3.6, 3.7 договору,
орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується до
бюджету та балансоутримувачу у
визначеному п. 3.5 договору
співвідношенні відповідно до чинного
законодавства України з урахуванням
пені в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ на дату нарахування пені від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплата та
якщо на дату сплати орендної плати
заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
Орендар також сплачує штраф у розмірі 10
% від суми заборгованості.

На підставі вищенаведених положень,
позивач здійснив нарахування
відповідачу 114,13 грн. пені та 332,27 грн.
штрафу за період прострочення оплати з
16.07.2014р. до 10.10.2014р.

Господарський суд, перевіривши
підставність нарахування зазначених
вище сум дійшов висновку, що такі
нараховано правильно та підлягають до
задоволення.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Оскільки прокуратура м. Тернополя
звільнена від сплати судових витрат та
враховуючи те, що спір виник з вини
відповідача, то судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з останнього в дохід
Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись
ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру",
ст.ст.,33,34,44,49,75,82- 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов прокурора міста Тернополя
в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області задоволити
повністю.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будова-Захід» (80643, Львівська область,
Бродівський район, с. Смільне, вул.
Привокзальна,1, ) на
користь Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Тернопільській області (адреса: 46008, м.
Тернопіль, вул. Танцорова,11, 3) для зарахування до Державного
бюджету України 3 332,69 грн. основного
боргу, 114,13грн. пені та 332,27 грн. штрафу на
(р/р 0002, ГУДКСУ У Тернопільській
області, МФО 838012, ідентифікаційний код
37977726).

3. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будова-Захід» (80643, Львівська область,
Бродівський район, с. Смільне, вул.
Привокзальна,1, ) 1 827,00
грн. судового збору в дохід Державного
бюджету України.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги, рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

У судовому засіданні 09.12.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 10.12.2014р.

Суддя
Юркевич М. В.