ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Справа № 5/30/2012/5003 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Панової
І.Ю.,суддів:Білошкап О.В. Погребняка
В.Я.,розглянувши касаційні скарги
Старостенко Ярослави Анатоліївни
Борового Олексія Вікторовича на ухвалу
та постанову у справігосподарського
суду Вінницької області від 24.06.2014
Рівненського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014 №
5/30/2012/5003 господарського суду
Вінницької областіза заявою
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "БСТ" Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Індар"про ліквідаторвизнання
банкрутом Гонта Оксана Анатоліївназа
участю представників: Старостенко Я.А.,
Мотрук М.В., ліквідатор Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Індар" - Гонта О.А., Кучерява І.П. -
представник Приватного акціонерного
товариства "По виробництву інсулінів
"Індар".

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 24.06.2014 у справі
№5/30/2012/5003, зокрема, відмовлено в
задоволенні заяви Борового Олексія
Вікторовича про стягнення з боржника
заборгованості із заробітної плати в
сумі 504 022,36 грн., в тому числі вихідної
допомоги в сумі 200 400,00 грн. та грошової
компенсації за невикористані щорічну
та додаткову відпустки в сумі 32 741,41
грн.; відмовлено в задоволенні заяви
Старостенко Ярослави Анатоліївни про
стягнення з боржника заборгованості із
заробітної плати в сумі 419 997,30 грн., в
тому числі вихідної допомоги в сумі 160
320,00 грн. та грошової компенсації за
невикористані щорічну та додаткову
відпустки в сумі 42 902,54 грн.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014 в
частині відмови у задоволенні вимог
Старостенко Ярослави Анатоліївни,
Борового Олексія Вікторовича ухвалу
суду першої інстанції залишено без
змін.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої
інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції, Старостенко
Ярослава Анатоліївна звернулась до
Вищого господарського суду України із
касаційною скаргою, просить їх
скасувати в частині відмови у
задоволенні її заяви про стягнення з
боржника заборгованості із заробітної
плати та прийняти нове рішення про
задоволення заяви.

Боровий Олексій Вікторович також не
погодився із ухвалою суду першої
інстанції та постановою суду
апеляційної інстанції і звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, просить їх
скасувати в частині відмови у
задоволенні його заяви про стягнення з
боржника заборгованості із заробітної
плати та прийняти нове рішення про
задоволення заяви.

Переглянувши у касаційному порядку
прийняті у даній справі судові акти в
частині вимог Старостенко Ярослави
Анатоліївни та Борового Олексія
Вікторовича на підставі встановлених
фактичних обставин справи, перевіривши
застосування господарськими судами
норм матеріального та процесуального
права, Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційні
скарги не підлягають задоволенню, з
огляду на таке.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 18.07.2012 порушено
провадження у справі про банкрутство
ТОВ "Торговий дім "Індар".

Оголошення про порушення справи про
банкрутство ТОВ "Торговий Дім "Індар"
опубліковано в газеті "Голос України"
№148-149 від 14.08.2012.

За результатами попереднього
засідання ухвалою господарського суду
Вінницької області від 29.11.2012
затверджено реєстр вимог кредиторів
боржника.

Постановою господарського суду
Вінницької області від 06.08.2013 ТОВ
"Торговий Дім "Індар" визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру
строком на дванадцять місяців.
Ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Гонту О.А.

14.10.2013 до господарського суду
Вінницької області надійшли заяви,
зокрема, Борового О.В., Старостенко Я.А.
про стягнення з боржника
заборгованості із заробітної плати, в
тому числі вихідної допомоги та
грошової компенсації за невикористані
щорічні та додаткові відпустки.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підтвердження своїх
вимог Боровим О.В. до заяви додані:
довідка за його же підписом як
керівника товариства про те, що з 21.02.2012
по 06.08.2013 він працював на посаді
ліквідатора ТОВ "ТД "Індар" і йому
нарахована заробітна плата за березень
2012 - серпень 2013 в розмірі 504 022,36 грн.;
розрахунок суми компенсації за
невикористану відпустку від 06.08.2013 про
нарахування вихідної допомоги в
розмірі 200 400,00 грн. та грошової
компенсації за невикористані щорічну
та додаткову відпустки в сумі 32 741,41
грн.; копію рішення загальних зборів
учасників ТОВ "ТД "Індар" (протокол від
20.02.2012) про припинення ТОВ "ТД "Індар"
шляхом його ліквідації у добровільному
порядку, призначення Борового О.В.
ліквідатором ТОВ "ТД "Індар" та
наділення його повноваженнями
керівника товариства, а також витяг з
ЄДР станом на 13.03.2012, згідно якого
керівником ТОВ "ТД "Індар" є Романюк
В.М., головою комісії з припинення -
Боровий О.В.

На підтвердження своїх вимог
Старостенко Я.А. до заяви додані:
довідка за підписом керівника -
Борового О.В. про те, що з 26.09.2011 по 06.08.2013
вона працювала на посаді заступника
директора ТОВ "ТД "Індар" та їй
нарахована заробітна плата за березень
2012 - серпень 2013 року в розмірі 419 997,30
грн.; розрахунок суми компенсації за
невикористану відпустку від 06.08.2013 про
нарахування вихідної допомоги в
розмірі 160 320,00 грн. та грошової
компенсації за невикористані щорічну
та додаткову відпустки в сумі 42 902,54 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяв
Борового О.В., Старостенко Я.А., суд
першої інстанції, з яким погодився й
суд апеляційної інстанції, виходив з
того, що заявлені вимоги не
підтверджуються належними та
допустимими доказами.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з таким
висновком суддів попередніх інстанцій,
з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Так, за визначенням ст.1 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон про банкрутство)
кредитором є, зокрема, фізична особа,
яка має у встановленому порядку
підтверджені документами вимоги щодо
виплати заборгованості із заробітної
плати працівникам боржника.

Частиною першої ст.14 цього Закону (у
редакції на момент порушення
провадження у справі про банкрутство)
встановлено, що кредитори за вимогами
щодо виплати заробітної плати мають
право подати до господарського суду
письмові заяви з вимогами до боржника,
а також документи, що їх підтверджують.

Відповідно до ч.6 ст.14 Закону про
банкрутство розпорядник майна
зобов'язаний окремо внести до реєстру
відомості про вимоги щодо виплати
заробітної плати, авторської
винагороди, аліментів, а також про
вимоги щодо відшкодування шкоди,
заподіяної життю та здоров'ю громадян,
згідно із заявами таких кредиторів та
даними обліку боржника.

Вимоги кредиторів щодо виплати
заборгованості із заробітної плати
працівникам боржника випливають із
трудових правовідносин сторін.
Кредиторами за цим видом вимог є особи,
з якими боржник уклав трудовий
договір, а підставою для цих вимог є
порушення працедавцем своїх
зобов'язань за трудовим договором щодо
оплати праці. Згідно зі статтею 28
Закону України "Про оплату праці" у
разі банкрутства підприємства
зобов'язання перед працівниками
такого підприємства щодо заробітної
плати, яку вони повинні одержати за
працю (роботу, послуги), виконану в
період, що передував банкрутству,
виконуються відповідно до Закону.
Склад та розмір вимог за заробітною
платою у справі про банкрутство мають
визначатися відповідно до положень
Закону України "Про оплату праці" (пункт
16 постанови Пленуму ВСУ №15 від 18.12.2009
"Про судову практику в справах про
банкрутство").

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, -
підстав вимог та фактів, якими
обґрунтовуються заперечення проти
таких вимог.

Відповідно до ст.34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Розглянувши заявлені Боровим О.В.,
Старостенко Я.А. грошові вимоги до
боржника, та оцінивши наявні у
матеріалах докази, суди попередніх
інстанцій встановили таке.

20.02.2012 загальними зборами учасників ТОВ
ТД "Індар" прийнято рішення про
припинення товариства шляхом його
ліквідації у добровільному порядку,
встановлено загальний строк
проведення ліквідаційної процедури в
три місяці та призначено Борового О.В.
ліквідатором товариства з наділенням
його повноваженнями керівника
(протокол №12).

Із відомостей витягу Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців вбачається,
що станом на 13.03.2012 керівником ТОВ "ТД
"Індар" є Романюк В.М., головою комісії з
припинення - Боровий О.В.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру від 20.06.2013
керівником товариства з 08.08.2011 є
Романюк В.М., головою комісії з
припинення або ліквідатором є Гонта
О.А.

Статтею 18 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" визначено, що якщо
відомості, які підлягають внесенню
до Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть
бути використані в спорі з третьою
особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Частиною 2 статті 38 Закону про
банкрутство (у редакції з 19.01.2013)
передбачено, що з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
припиняються повноваження органів
управління банкрута щодо управління
банкрутом та розпорядження його
майном, якщо цього не було зроблено
раніше, керівник банкрута звільняється
з роботи у зв'язку з банкрутством
підприємства, а також припиняються
повноваження власника (власників)
майна банкрута.

Даючи правову оцінку наданим
заявниками довідкам про нарахування їм
заробітної плати, суди попередніх
інстанцій, з огляду на приписи
наведеної статті, дійшли висновку про
те, що вони не є належними та
допустимими доказами у розумінні ст.34
ГПК України, оскільки станом на час
проведення процедури розпорядження
майном право підпису довідок про
нараховану та невиплачену заробітну
плату, про грошову компенсацію
належало керівнику ТОВ "ТД "Індар" -
Романюку В.М., а від дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
(06.08.2013) - Гонті О.А. - ліквідатору.

Судами попередніх інстанцій також було
взято до уваги й інші докази у справі,
якими заперечуються вимоги Борового
О.В. та Старостенко Я.А., а саме:
скасовані судові накази про стягнення
з ТОВ "ТД "Індар" на користь Борового О.В.
та Старостенко Я.А. нарахованої, але не
виплаченої заробітної плати, звіт про
суми нарахованої заробітної плати за
березень 2012 року, підписаний від імені
боржника Боровим О.В. та поданий 12.04.2012
до органу Пенсійного фонду; висновок
експертного дослідження від 03.06.2013
№03/06/2013-02, яким встановлено, що
заборгованість по заробітній платі
працівників відсутня; відомості бази
даних персоніфікованого обліку органу
Пенсійного фонду.

Крім цього, відповідно до частини 2
статті 15 Закону про банкрутство, у
попередньому засіданні господарський
суд розглядає реєстр вимог
кредиторів, вимоги кредиторів, щодо
яких були заперечення боржника і які
не були включені розпорядником майна
до реєстру вимог кредиторів. За
результатами розгляду господарський
суд виносить ухвалу, в якій
зазначається розмір визнаних судом
вимог кредиторів, які включаються
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів, та призначається дата
проведення зборів кредиторів. Реєстр
вимог кредиторів повинен включати
усі визнані судом вимоги кредиторів.

Ухвалою за результатами попереднього
засідання господарського суду
Вінницької області від 29.11.2012
затверджено реєстр вимог кредиторів у
справі №5/30/2012/5003, в якій зазначено, що
заборгованість із заробітної плати
відсутня.

Саме на підставі зазначених доказів,
які відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України
спростовують факт заборгованості
боржника із заробітної плати, і які
були досліджені у судах першої та
апеляційної інстанцій, ґрунтуються
висновки судів щодо недоведеності
заявлених Боровим О.В. та Старостенко
Я.А. грошових вимог до боржника щодо
виплати заробітної плати. При цьому,
підставою для відмови у задоволенні
заявлених вимог слугував факт
недоведеності саме заборгованості із
заробітної плати, а не відсутності
трудових правовідносин між заявниками
та боржником, як стверджується у
касаційних скаргах.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що розглядаючи заявлені
Боровим О.В. та Старостенко Я.А. вимоги
до боржника, суди попередніх інстанцій
повно та всебічно дослідили обставини
справи, дали їм належну правову оцінку
та дійшли обґрунтованого висновку про
їх недоведеність, у зв'язку з чим,
відсутні підстави для скасування
оскаржуваних ухвали та постанови.

Викладені у касаційних скаргах доводи,
яким була надана вичерпна правова
оцінка судами першої та апеляційної
інстанцій, фактично зводяться до
оцінки доказів та переоцінки обставин
справи, що не є компетенцією касаційної
інстанції з огляду на вимоги ст.ст.1115,
1117 ГПК України.

Водночас, колегія суддів Вищого
господарського суду України звертає
увагу на те, що в силу приписів абз. 24 ст.
1 Закону про банкрутство в редакції до
19.01.2013 кредитори з вимогами щодо
виплати заробітної плати, є привіле
йованими, і на них не поширюється дія
мораторію на задоволення вимог
кредиторів та правові наслідки
граничного строку, передбаченого ч. 2
ст. 14 Закону, але, для включення до
реєстру вимог кредиторів та для участі
у зборах кредиторів і комітеті
кредиторів персонально з правом
вирішального голосу, привілейовані
кредитори повинні виконати всі
необхідні вимоги, зокрема, подати заяву
із підтвердженням заборгованості з
наданням належних та допустимих
доказів.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційні скарги Старостенко Ярослави
Анатоліївни та Борового Олексія
Вікторовича залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Вінницької
області від 24.06.2014 та постанову
Рівненського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014 у справі
№5/30/2012/5003, в частині відмови у
задоволенні вимог Старостенко
Ярослави Анатоліївни та Борового
Олексія Вікторовича залишити без змін.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
О.В. Білошкап

В.Я. Погребняк