м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Приватної організації "Українська ліга
авторських і суміжних прав"
До Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кабачок на бочок"
Про стягнення 17 329,52 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
від позивача Хлєбніков С.Г. -
представник (дов. № б/н від 16.06.2014 р.)
від відповідача не з'явився
Приватна організація "Українська ліга
авторських і суміжних прав" звернулась
до господарського суду м. Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кабачок на бочок" про
стягнення з відповідача суми
заборгованості в розмірі 17 329,52 грн.
(основний борг в розмірі 15 600, 00 грн.,
інфляційні збитки у розмірі 561, 67 грн., 3%
річних в розмірі 220, 95 грн., пеня в
розмірі 947, 57 грн.)
Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що відповідачем не виконано
зобов'язання по договору № КБР-25/09/11 від
01.09.2011 р., а саме не сплачено винагороду
(роялті) за використання оприлюднених
музичних творів, фонограм, а також
зафіксованих у фонограмах виконань,
публічної демонстрації відеограм, а
також зафіксованих у відеограмах
виконань, у зв'язку з чим утворилась
заборгованість в розмірі 15 600, 00 грн.
Також позивач просить суд стягнути з
відповідача за невиконання умов
Договору штрафні санкції, а саме
інфляційні збитки у розмірі 561, 67 грн., 3%
річних в розмірі 220, 95 грн., пеня в
розмірі 947, 57 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 03.10.2014 р. порушено провадження у
розгляду на 20.10.2014 р.
Представник відповідача в судове
засідання 20.10.2014 р. не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання представника відповідача,
невиконанням вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі, суд,
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 24.11.2014 р., про що 20.10.2014
р. винесено відповідну ухвалу.
Представник відповідача в судове
засідання 24.11.2014 р. не з'явився повторно,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Поштове відправлення з ухвалами
Господарського суду міста Києва у
справі № 910/20908/14 від 03.10.2014 р. та 20.10.2014 р.
були направлені відповідачу за
адресою, вказаною у позовній заяві (02091,
м. Київ, вул. Славгородська, 23), яка
відповідає адресі місцезнаходження
відповідача згідно з витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням
приписів ст. 64 ГПК України, вважається,
що ухвала про порушення провадження у
справі, так само, як ухвала суду від
20.10.2014 р., вручені відповідачу належним
чином.

При цьому, в матеріалах справи
містяться повідомлення про вручення
уповноваженому представнику
підприємства відповідача поштового
відправлення з ухвалою суду від 03.10.2014р.
про порушення провадження у справі та
ухвали суду від 20.10.2014р.

Вказана правова позиція
підтверджується також позицією Вищого
господарського суду України, що
викладена у частині 3, п. 3.9.1, Постанови
Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", де
зазначено таке. За змістом зазначеної
статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо
поважності причин відсутності
відповідача в судових засіданнях 20.10.2014
р. та 24.11.2014 р. від останнього до суду не
надходило.

Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи по суті в судовому засіданні
24.11.2014 р. та за відсутності представника
відповідача, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору, та відповідно до ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у
судовому засіданні 24.11.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.09.2011 р. між Приватною організацією
"Українська ліга авторських і суміжних
прав" (Позивач) та ТОВ «Кабачок на
бочок» (Відповідач) було укладено
Договір № КБР-25/09/11.

Відповідно до п. 2.1. Договору № КБР-25/09/11
від 01.09.2011 р. Відповідач визнає, що він
здійснює публічне виконання
оприлюднених музичних творів,
фонограм, а також зафіксованих у
фонограмах виконань, публічну
демонстрацію відеограм, а також
зафіксованих у відеограмах виконань.
Позивач, в свою чергу, надав
Відповідачу згідно з цим Договором
право на таке виконання та здійснює
збір винагороди (роялті). Користувач
зобов'язується виплачувати винагороду
(роялті) УЛАСП відповідно до даного
Договору та Закону.

Відповідач, відповідно до пункту 2.3.
Договору зобов'язаний перераховувати
на поточний рахунок Позивача
винагороду (роялті), узгоджену
Сторонами у відповідних Додатках до
Договору не пізніше ніж за 5 (п'ять) днів
до початку місяця за який здійснюється
платіж.

Відповідно до п. 1.2. Додатку №2 до
Договору загальна сума щомісячної
винагороди з дня набуття чинності
Договором становить 1300, 00 грн.
Зазначена сума повинна бути щомісячно
перерахована Відповідачем на
розрахунковий рахунок позивача
відповідно до умов договору.

Строк дії Договору визначено в п. 4.1.
Договору, де зазначено, що він набрав
чинності з моменту його підписання
сторонами, і діє до 01.09.2012 р., а в частині
невиконання фінансових зобов'язань,
фінансових санкцій, та будь-яких інших
зобов'язань, до їх повного виконання.

У пункті 4.2. Договору визначено, що у
випадку, якщо жодна із сторін не
повідомить письмово іншу Сторону про
припинення дії Договору протягом
місяця до настання зазначеної в п. 4.1.
дати припинення дії Договору, він
вважається пролонгованим ще на один
календарний рік і так кожного разу.

Зазначене вище повідомлення не
надсилалось жодною стороною, отже на
поточний момент строк дії Договору
визначається періодом: з 01.09.2011 р. по
01.09.2015 р. Відповідач зобов'язаний
сплатити винагороду, яка узгоджена
сторонами у Додатку №2 до договору, за
весь період і у повному обсязі.

В порушення умов договору відповідач
не здійснив у повному обсязі виплату
винагороди за період дії договору.

Таким чином неоплаченим є період з 01
жовтня 2013 р. по 30 вересня 2014 р.

Сума боргу складається з наведених
нижче несплачених платежів:

1) оплата за жовтень 2013 р. - 1 300, 00
грн.

2) оплата за листопад 2013 р. - 1 300, 00
грн.

3) оплата за грудень 2013 р. - 1 300, 00
грн.

4) оплата за січень 2014 р. - 1 300, 00 грн.

5) оплата за лютий 2014 р. - 1 300, 00 грн.

6) оплата за березень 2014 р. - 1 300, 00
грн.

7) оплата за квітень 2014 р. - 1 300, 00
грн..

8) оплата за травень 2014 р. - 1 300, 00
грн.

9) оплата за червень 2014 р. - 1 300, 00
грн.

10) оплата за липень 2014 р. - 1 300, 00 грн.

11) оплата за серпень 2014 р. - 1 300, 00
грн.

12) оплата за вересень 2014 р. - 1 300, 00
грн.

Загальна сума основного боргу складає
15 600, 00 грн.

Таким чином, станом на день розгляду
справи, сума основної заборгованості
відповідача перед позивачем за
договором № КБР-25/09/11 від 01.09.2011 р.
становить 15 600, 00 грн.

Крім суми основного боргу позивач
ставить вимоги про стягнення з
відповідача суму інфляційного збитків
в розмірі 561,67 грн., 3% річних, що згідно з
розрахунком становить 220,95 грн., 947,57 грн.
- пені.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представника позивача, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з огляду на таке.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 Цивільного
кодексу України (надалі -ЦК України)
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного Кодексу України
встановлено, що договір є обов`язковим
для виконання сторонами.

Предметом спору в справі № 910/20908/14 є
вимога позивача про сплату
відповідачем заборгованості з огляду
на невиконання останнім зобов'язань
щодо сплати щомісячної винагороди за
здійснення публічного виконання
оприлюднених музичних творів,
фонограм, а також зафіксованих у
фонограмах виконань, публічної
демонстрації відеограм, а також
зафіксованих у відеограмах виконань за
період з 01.10.2013 р. по 30.09.2014 р. за
договором № КБР-25/09/11 від 01.09.2011 р.

Зібрані у справі докази свідчать, що
станом на час розгляду спору по суті
наведений договір є чинним, доказів
протилежного відповідачем не надано.

По матеріалам справи судом
встановлено, що відповідно до п. 1.2
додатку № 2 до договору сторонами
погоджено суму щомісячної винагороди у
розмірі 1300, 00 грн., яка щомісячно
повинна перераховуватись на
розрахунковий рахунок позивача
відповідно до умов договору, зокрема,
не пізніше ніж за п'ять днів до початку
місяця за який здійснюється платіж (п.
2.3 договору).

Отже, згідно з вищенаведеним пунктом
додатку № 2 до договору, за період з
01.10.2013 р. по 30.09.2014 р. за договором №
КБР-25/09/11 від 01.09.2011 р. розмір винагороди,
що підлягає до сплати відповідачем
становить 15600, 00 грн.

Згідно із ст. 14 Цивільного Кодексу
України, цивільні обов'язки
виконуються у межах, встановлених
договором або актом цивільного
законодавства. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться (526 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов'язання,
в силу ст. 525 ЦК України, не
допускається.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми основної
заборгованості обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони та інші учасники судового
процесу повинні довести ті обставини,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідач належних і допустимих
доказів на спростування позовних вимог
щодо стягнення заборгованості по
сплаті винагороди за договором №
КБР-25/09/11 від 01.09.2011 р. за період з жовтня
2013 р. по вересень 2014 р. суду не надав.

У відповідності ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язанням є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст.612 Цивільного кодексу
України).

Під час судового розгляду справи судом
було встановлено, що свої зобов'язання
щодо сплати винагороди за договором №
КБР-25/09/11 від 01.09.2011 р. за період з жовтня
2013 р. по вересень 2014 р., відповідач у
встановлений Договором строк не
виконав.

Таким чином, станом на день розгляду
справи, заборгованість відповідача
перед позивачем становить 15600,00 грн., а
тому, позовні вимоги позивача в цій
частині підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до
стягнення з відповідача за порушення
виконання грошового зобов'язання пені,
3% річних, а також, збитків від інфляції.

Стосовно вимоги позивача про стягнення
з відповідача пені, то суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 2.6 договору у разі
прострочення Користувачем виконання
грошового зобов'язання по Договору,
УЛАСП має право нарахувати пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за кожен день
такого прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно ч.3 ст. 549 Цивільного кодексу
України пенею визнається неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
договором або законом, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно розрахунку позивача сума пені
складає 947,57 грн. (розрахунок в
матеріалах справи). Контррозрахунку
суми пені відповідачем суду не надано.
Розрахунок пені відповідає матеріалам
справи та умовам договору.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення пені у розмірі 947,57 грн.
підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Ознайомившись з розрахунком 3% річних,
та інфляційною складовою суми боргу,
суд задовольняє зазначені вимоги
відповідно до розрахунку позивача у
повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд визнає
позовні вимоги позивача про стягнення
з відповідача суми основного боргу в
розмірі 15 600, 00 грн., суми пені в розмірі
947,57 грн., суми 3-х відсотків річних в
розмірі 220,95 грн. та збитків від
інфляції в сумі 561,67 грн. обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судовий збір, відповідно до приписів
статті 49 ГПК України, покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кабачок на
бочок" (02091, м. Київ, вул. Славгородська,
23; ідентифікаційний код 33540641) на
користь Приватної організації
"Українська ліга авторських і суміжних
прав" (02100, м. Київ, вул. Бажова, 15/20,
ідентифікаційний код 37396233) основний
борг в розмірі 15 600 (п'ятнадцять тисяч
шістсот) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі
220 (двісті двадцять) грн. 95 коп., збитки
від інфляції у розмірі 561 (п'ятсот
шістдесят одну) грн. 67 коп., пеню в
розмірі 947 (дев'ятсот сорок сім) грн. 57
коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 01.12.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева