ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
Справа № 911/4097/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Лопатіна А.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Приватного
акціонерного товариства "Технологічна
Аграрна Компанія Об'єднана", м.Київ

до Фізичної особи-підприємця
Терені Валентини Петрівни, м. Миронівка

про стягнення 50000,00 грн.

суддя Лопатін А.В.

за участю представників: згідно з
протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Приватним акціонерним товариством
"Технологічна Аграрна Компанія
Об'єднана" (позивач) заявлено позов до
Фізичної особи-підприємця Терені
Валентини Петрівни (відповідач) про
стягнення 50000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем не виконано свої
зобов'язання за договором від 27.08.2013 р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 26.09.2014 р. порушено
провадження у справі та її розгляд
призначено на 22.10.2014 р.

22.10.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником позивача подано
письмове пояснення від 22.10.2014 р.

22.10.2014 р. через канцелярію
господарського суду Київської області
представником відповідача подано
відзив на позов.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 22.10.2014 р. у зв'язку з неявкою
відповідача розгляд справи відкладено
на 11.11.2014 р. та попереджено відповідача,
що повторна неявка його представника у
наступне судове засідання та
невиконання вимог ухвали суду від
26.09.2014 р. не буде підставою для
відкладення розгляду справи і спір
буде вирішено за наявними у матеріалах
справи документами.

У судове засідання 11.11.2014 р.
з'явилися представники як позивача, так
і відповідача.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників
учасників судового процесу, суд

встановив:

27 серпня 2013 року між Приватним
акціонерним товариством «Технологічна
Аграрна Компанія Об'єднана» (позивач,
замовник) та Фізичною
особою-підприємцем Теренею Валентиною
Петрівною (відповідач, виконавець)
укладено договір відповідно до п. 1.1.
якого виконавець зобов'язується на
виробничих площах замовника виконати
сільськогосподарські роботи по
збиранню культури сої на пальному
замовника - за кількістю, якістю, в
строки та на умовах, що наведені нижче
за текстом договору, а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконані роботи.

Згідно з п. 2.2. договору планований
початок робіт 25 вересня 2013 року. За
2 календарних дні до планового початку
робіт замовник остаточно уточнює
терміни початку робіт із зазначенням
дати та місця розташування техніки
виконавця.

У п. 2.3. договору зазначено, що загальний
термін виконання робіт не перевищує 20
календарних днів з дати планованого
початку робіт включно, обчислення
здійснюється до 24-00 години останнього
дня.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що
ціна робіт за 1 гектар дорівнює 330 грн. 00
без ПДВ. Сума договору складає 132000,00
грн. (сто тридцять дві тисячі) грн. 00 коп.
без ПДВ.

Відповідно до п. 3.3. договору оплата
здійснюється перерахуванням грошових
коштів на поточний банківський рахунок
виконавця на підставі акту
передачі-приймання робіт в термін 10
(десять) банківських днів з дати його
підписання.

Пункт 5.3. договору передбачає, що у
випадку відмови від виконання робіт,
невиконання мінімального обсягу робіт,
або прострочення початку робіт
виконавцем, виконавець сплачує
замовнику штраф в розмірі 50000 (п'ятдесят
тисяч) гривень, а також замовник має
право залучити до проведення робіт, що
є предметом договору, іншого
підрядчика за рахунок виконавця.

На виконання умов договору позивач
направив відповідачу телеграми від
23.09.2013 р. та 30.09.2013 р. з проханням
розпочати зернозбиральні роботи. Копії
телеграм та доказів їх направлення
відповідачеві наявні у матеріалах
справи. Також позивач направляв на
адресу відповідача вимогу від 30.10.2013 р.
про призначення 07.11.2013 р. крайнім стоком
для усунення недоліків (виконання
невиконаних робіт) згідно договору від
27.08.2013 р. Згідно з даною вимогою у разі
невиконання робіт ПАТ «Технологічна
Агарна Компанія Об'єднана» з 08.11.2013 р.
відмовиться від договору та доручить
виправлення незавершеної роботи іншій
особі за рахунок відповідача, а також
вимагатиме відшкодування збитків.
17.09.2014 р. позивачем на адресу
відповідача направлено вимогу щодо
сплати 50000 грн. 00 коп. відповідно до п. 5.3.
договору.

У свою чергу відповідач у своєму
відзиві на позовну заяву зазначає, що
робот за договором від 27.08.2014 р. не
розпочав по причині, що не залежала від
його волі, оскільки перед початком
роботи тяжко захворів комбайнер (копії
довідки про хворобу та виписки з
медичної картки наявні в матеріалах
справи). На підставі цього вдовідач
просить відмовити у стягненні штрафу у
розмірі 50000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії, або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором. Якщо
неможливість виконати договір виникла
з вини замовника, він зобов'язаний
виплатити виконавцеві плату в повному
обсязі, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 173 Господарського кодексу
України передбачено, що один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу
України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає,
що кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 253 Цивільного кодексу України
передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною першою ст. 550 Цивільного
кодексу України передбачено, що право
на неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Проте, згідно з частиною третьою ст. 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 3.17.4. постанови Пленуму
Вищого господарського суду від 26.12.2011 р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо. Крім
того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551
Цивільного кодексу України і
статтею 233 Господарського кодексу
України.

Враховуючи обставини справи, подані
докази, майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні, суд
вважає за можливе, з урахуванням
приписів ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
зменшити розмір штрафу, що підлягає
стягненню до 25000,00 грн., в частині
стягнення 25000,00 грн. штрафу відмовити.

Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки (п. 3.17.4 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції").

Враховуючи вищезазначене, керуючись
статтею 124 Конституції України,
статтями 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця Терені Валентини
Петрівни (08800, Київська область, м
Миронівка, вул. Бузницького, буд. 21;
ідентифікаційний номер )
на користь Приватного акціонерного
товариства «Технологічна Аграрна
Компанія Об'єднана» (01133, м. Київ, б-р. Л.
Українки, буд. 15а, кв. 7; код ЄДРПО
України 33939991) - 25000 (двадцять п'ять тисяч)
гривень 00 коп. штрафу та 1827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) гривень 00 коп.
судового збору.

3. У задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 09.12.2014 року.

Суддя
А.В. Лопатін