ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2014 р.
Справа № 914/3792/14

За позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача: Відкритого
акціонерного товариства «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат», м.
Жидачів, Львівська область

про стягнення заборгованості в сумі 102
134,00 грн. за договором купівлі-продажу.

Суддя Коссак С.М.

при секретарі Чеботар Є.О..

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, паспорт серії
НОМЕР_1, виданий 09.09.1996р. Залізничним РВ
УМВС України у Львівській області та
ОСОБА_2 - представник за довіреністю від
01.10.2014р.;

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд господарського суду
Львівської області Фізичною особою-
підприємцем ОСОБА_1 подано позов до
Відкритого акціонерного товариства
«Жидачівський целюлозно-паперовий
комбінат» про стягнення
заборгованості в сумі 102 134,00 грн. за
договором купівлі-продажу.

Ухвалою суду від 27.10.2014р. порушено
провадження у справі та призначено
судовий розгляд справи на 11.11.2014р. З
підстав викладених в ухвалі суду від
11.11.2014р. розгляд справи було відкладено
на 01.12.2014р.

В судовому засіданні позивач та
уповноважений представник позовні
вимоги підтримали, просили позовні
вимоги задоволити повністю з підстав
зазначених в позовній заяві. Надали
усні пояснення по справі.

В судове засіданні відповідач повторно
явку повноважного представника не
забезпечив, про причини не явки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, письмового відзиву не подав,
процесуальним правом на захисту свої
інтересів не скористався.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм
правом подання відзиву на позовну
заяву та надання доказів в порядку
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що норми статті 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а пункт 4
частини 3 статті 129 Конституції України
визначає одним з принципів судочинства
- свободу в наданні сторонами суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, суд вважає, що
господарським судом створені належні
умови для надання сторонами доказів в
обґрунтування своєї правової позиції.

У зв'язку з тим, що відповідач не
використав наданого законом права на
участь у судовому засіданні, подання
відзиву на позов та доказів, а
матеріали справи в достатній мірі
характеризують взаємовідносини сторін
і неявка відповідача не перешкоджає
вирішенню спору, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України - за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні 01.12.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи судом
встановлено таке.

Відкрите акціонерне товариство
«Жидачівський целюлозно-паперовий
комбінат» змінило своє найменування на
Публічне акціонерне товариство
«Жидачівський целюлозно-паперовий
комбінат» відповідно до вимог Закону
України «Про акціонерні товариства».

30.07.2013р. між ФО-П ОСОБА_1 (продавець,
позивач у справі) та Відкритим
акціонерним товариством «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат»
(покупець, відповідач у справі)
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат» було
укладено договір №30/07/2013купівлі -
продажу необробленої деревини (далі за
текстом - Договір).

30.12.2013р. Доповненням № 1 до Договору
сторони погодили термін дії до 31.12.2014р.

22.04.2014р. Доповненням № 2 до Договору
сторони погодили, що відповідно до
вимог Закону України «Про акціонерні
товариства» Відкрите акціонерне
товариство «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат» змінило
своє найменування на Публічне
акціонерне товариство «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат».
Публічне акціонерне товариство
«Жидачівський целюлозно-паперовий
комбінат» є правонаступником всіх прав
та обов'язків Відкритого акціонерного
товариства «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат».

Згідно п.1.1. Договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю дерев'яні піддони
(надалі-товар), асортимент, кількість та
ціна яких вказані у Додатках до даного
Договору, які є його невід'ємними
частинами.

Ціна на одиницю товару вказується у
товарних накладних та
рахунках-фактурах (п.2.1. Договору).

Відповідно до п. 2.2. Договору загальна
вартість даного Договору складається з
сум загальних вартостей товару що
вказані в рахунках-фактурах та
накладних, за якими покупець отримав
товар від продавця.

На виконання умов Договору
позивачем було поставлено, а
відповідачем отримано товар, що
підтверджується видатковою накладною
№ 115 від 27.06.2014р. на суму 33 908,00 грн.,
видатковою накладною № 118 від 03.07.2014р.
на суму 32 176,00 грн., видатковою накладною
№122а від 11.07.2014р. на суму 36 050,00 грн., що
підписані сторонами та скріплені
печатками без жодних застережень.

Загальна сума поставки 102 134,00 грн.

Факт отримання товару відповідачем не
заперечується.

Відповідно до п. 5.1. Договору, за кожну
партію товару покупцем здійснюється
оплата шляхом перерахування коштів на
основний поточний рахунок продавця
протягом 40 (сорока) календарних днів
від дати поставки товару, згідно
банківських реквізитів, вказаних в
даному Договорі.

Крім того, в специфікації від 30.07.2013р. та
в специфікації від 23.09.2013р. сторони
погодили , що оплата - післяоплата
шляхом перерахування коштів на
основний поточний рахунок продавця
протягом 40 (сорока) календарних днів
від дати поставки товару, згідно
банківських реквізитів, вказаних в
даному Договорі.

01.10.2014р. позивачем було надіслано
відповідачу претензію про сплату
заборгованості за Договором.

Відповідач покладенні на нього
зобов'язання з оплати отриманого
товару згідно Договору не виконав, у
зв'язку з чим позивач просить стягнути
з нього заборгованість за поставлений
товар в сумі 102 134,00 грн.

Доказів оплати за поставлений
товар відповідачем не надано.

Доказів часткового чи повного
погашення заборгованості станом на
день розгляду справи сторонами до суду
не надано.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 15
Цивільного кодексу України кожна особа
має право на захист свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до статті 179 Господарського
кодексу України майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

В силу положень статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу інших актів цивільного
законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Між сторонами у справі виникли
зобов'язання на підставі договору
купівлі-продажу в силу пункту 1 частини
2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено - якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання. Статтею 611 Цивільного
кодексу України передбачені наслідки
порушення зобов'язання.

Стаття 599 Цивільного кодексу України
вказує на те, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідач проти вимог позивача не
заперечив, будь-яких пояснень по суті
предмету спору суду не надав, доказів
проведення оплати вартості отриманого
товару не представив. Виходячи з
наведеного, суд приходить до висновку
про задоволення позовних вимог в
частині стягнення заборгованості в
сумі 102 134,00 грн., оскільки такі
обґрунтовані та підтверджені
матеріалами справи.

Згідно з ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
ст.34 Господарського процесуального
кодексу України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 179, 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 11, 15, 526, 599, 530, 610-612, 626, 629,
655, ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України
та ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Жидачівський
целюлозно-паперовий комбінат» (81700,
Львівська область, Жидачівський район,
місто Жидачів, вулиця Фабрична,
будинок 4; ідентифікаційний код
юридичної особи 00278801) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1; реєстраційний номер фізичної
особи - підприємця НОМЕР_2) 102 134,00 грн. -
заборгованість за поставлений товар та
2 042,68 грн. - витрати по сплаті судового
збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені статтями
91-93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повний текст рішення складено
03.12.2014 року.

Суддя
Коссак С.М.