м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23170/14 25.11.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Київгаз»

До Публічного акціонерного
товариства «Мостобуд» в особі
Відокремленого

підрозділу Мостобудівний
загін № 2

Про стягнення 1 687 221,21 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Ступак Т.О, - по дов. №
Д-16/14 від 18.03.2014

від відповідача Алексеєнко С.В. - по
дов. № 1097/21-14 від 08.10.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Публічного
акціонерного товариства «Київгаз» до
Публічного акціонерного товариства
«Мостобуд» в особі Відокремленого
підрозділу Мостобудівний загін № 2 про
стягнення 1 687 221,21 грн., з яких: 1 295 235,92
грн. основного боргу, 117 002,21 грн. пені, 90
666,51 грн. штрафу, 160 239,51 грн. збитків від
зміни індексу інфляції та 24 077,06 грн. - 3%
річних за неналежне виконання взятих
на себе останнім зобов'язань згідно
договору на постачання природного газу
за регульованими тарифами для
промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання № 24426 від
30.12.2011.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.10.2014 порушено провадження у
справі № 910/23170/14 та призначено її до
розгляду на 04.11.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/23170/14 від 04.11.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника відповідача та
невиконанням сторонами вимог ухвали
про порушення провадження у справі від
24.10.2014, розгляд справи був відкладений
на 25.11.2014.

Позивач в судовому засіданні 25.11.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 25.11.2014
проти задоволення позовних вимог
заперечував.

Відповідач у поданому 25.11.2014 до відділу
діловодства суду відзиві зазначає
наступне. Відповідно вимог п. 4.5
договору № 24426 від 30.12.2011 розрахунковий
період становить один місяць - з 8-00
години першого місяця до 8-00 годин
першого дня наступного місяця. Акти
прийому-передачі послуг з
газопостачання, надані позивачем в
якості доказу надання послуг, складені
з порушенням вимог договору. Так, акт за
листопад 2013 року, виданий 25.11.2013, акт за
грудень 2013 року виданий 25.12.2013, акт за
січень 2014 року виданий 27.01.2014, акт за
лютий 2014 року виданий 27.02.2014 акт за
березень 2014 року виданий 25.03.2014.
Відповідно вимог п. 3.3, 3.5 договору
кількість реалізованого газу
визначається за допомогою вузлів
обліку і на підставі їх показників.
Однак, вищевказані акти не містять
посилань на результати вимірювання
обсягу газу вузлами обліку. На підставі
викладеного вважає, що надані
позивачем акти прийому-передачі послуг
з газопостачання не є належними
доказами обсягів реалізованого газу.
Крім того, позивач не виконав
зобов'язань з обсягів газопостачання.
Так, відповідно до договірних обсягів
постачання газу на 2013 року на листопад
було заплановано поставку 80 тис. куб.м,
а за даними акту 37,200 тис. куб. м
(недопоставка 42,8). на грудень
заплановано 120,0 тис. куб. м - за актом 70,985
тис. куб. м (недопоставка 49,015).
Аналогічні недопоставки були протягом
2014 року. Відповідно до вимог п. 5 ст. 232
Господарського кодексу України за
грошовим зобов'язанням боржник не
повинен платити відсотки за час
прострочення кредитора. Таким чином,
вважає нарахування 3% річних, пені,
штрафу, інфляційних збитків
неправомірними. Крім того, відповідно
вимог п.6.4.1 договору у разі невиконання
своїх зобов'язань щодо обсягів
постачання газу позивач сплачує
відповідачу вартість недопоставленого
газу, що складає 91,815 тис. кую м. на суму
372 621,996 грн., а тому сума боргу має бути
зменшена на цю суму.

В судовому засіданні 25.11.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.12.2011 між Публічним акціонерним
товариством «Київгаз» (постачальник)
та Публічним акціонерним товариством
«Мостобуд» в особі Відокремленого
підрозділу Мостобудівний загін № 2
(споживач) було укладено договір на
постачання природного газу за
регульованими тарифами для
промислових споживачів та інших
суб'єктів господарювання № 24426 (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
постачальник постачає природний газ
споживачу в обсягах і порядку,
передбачених договором для
забезпечення потреб споживача, а
споживач оплачує постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених у договорі.

Спір виник в зв'язку з тим, що
відповідачем в порушення взятих на
себе зобов'язань не було у повному
обсязі сплачено за поставлений
природний газ, у зв'язку з чим виникла
заборгованість.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погодженні ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (п. 1 ст. 628
Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 10.1. договору договір набирає
чинності з дати його підписання і діє в
частині постачання газу з 01.01.2012 до
31.12.2012, а ватині проведення розрахунків
- до їх повного здійснення.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2012 сторони
внесли зміни щодо терміну дії договору
в частині постачання газу, зокрема до
31.12.2013.

Додатковою угодою № б/н від 31.12.2013
сторони внесли зміни щодо терміну дії
договору в частині постачання газу,
зокрема до 31.12.2014.

Відповідно до п. 2.6. договору послуги з
постачання газу підтверджуються
підписаним сторонами актом
приймання-передачі газу, що
оформлюються за даними вузлів обліку,
визначених у додатку 1 до договору.

Згідно з п. 2.9. договору акти
приймання-передачі газу є підставою
для остаточних розрахунків споживача з
постачальником.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач передав, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 1 295 235,92
грн., що підтверджується наступними
актами приймання-передачі послуг з
газопостачання, які підписана та
скріплені печатками обох сторін:

від 30.11.2013 на суму 171 648,84 грн.;

від 31.12.2013 на суму 327 540,12 грн.;

від 31.01.2014 на суму 337 357,63 грн.;

від 28.02.2014 на суму 292 627,44 грн.;

від 31.03.2014 на суму 166 061,89 грн.

Згідно з п. 4.2. договору ціна на
природний газ за 1 000 куб. м. разом з ПДВ
становить 4 058,4000 грн.

До ціни на природний газ додаються:

- збір у вигляді цільової надбавки до
діючого тарифу на природний газ в
розмірі 2%, який становить з ПДВ - 81,1680
грн. за 1 000 куб. м.;

- тариф на транспортування газу
магістральними трубопроводами, який
становить з ПДВ - 277,56 грн. за 1 000 куб. м.;

- тариф на транспортування газу
розподільними трубопроводами, який
становить з ПДВ - 85,20 грн. за 1 000 куб. м.;

- тариф на постачання газу за
регульованими тарифом газу, який
становить з ПДВ - 26,16 грн. за 1 000 куб. м.

Загальна ціна за 1 000 куб. м. газу за цим
договором становить з ПДВ - 4 528,4880 грн.

Відповідно до п. 4.5. договору
розрахунковий період за договором
становить один місяць - з 8-00 години
першого дня місяця до 8-00 години першого
дня наступного місяця включно.

Пунктом п. 4.6. договору передбачено, що
оплата вартості послуг з постачання
газу здійснюється споживачем в такому
порядку:

- авансовий платіж споживач здійснює до
25 числа місяця, що передує місяцю
поставки газу у розмірі 100% вартості
послуг з постачання, передбачених
договором на місяць поставки газу;

- остаточний розрахунок здійснюється
протягом 5 календарних днів наступного
місяця після надання послуг, виходячи з
вартості фактично отриманих. але не
сплачених постачальнику послуг за
звітний місяць.

Споживач самостійно розраховує суму
платежу, виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період та
відповідної величини договірного
обсягу газу, заявленого на наступний
розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці.

Відповідно до п. 4.7. договору оплата
вартості послуг з постачання газу за
договором здійснюється споживачем
виключно грошовими коштами, що
перераховуються на поточний рахунок із
спеціальним режимом використання
постачальника.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 5.3.3. договору споживач
зобов'язався оплачувати постачальнику
вартість поставленого газу на умовах
та в обсягах, визначених договором.

Проте, як свідчать матеріали справи
відповідач не виконав зобов'язання по
сплаті отриманого газу у повному
обсязі, в результаті чого виникла
заборгованість, яка становить згідно
підписаного та скріпленого печатками
обох сторін акту звірки
взаєморозрахунків, 1 295 235,92 грн.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно з п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до п. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

З урахуванням існування належних
доказів постачання позивачем
природного газ, суд дійшов висновку про
наявність передбачених чинним
законодавством правових підстав для
стягнення з відповідача його вартості
в розмірі 1 295 235,92 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначає що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Матеріалами справи підтверджується те,
що відповідач, у визначений строк
оплату за поставлений газ не провів, а
отже є таким, що прострочив виконання
зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено що, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про
зменшення розміру неустойки,
встановленого актом цивільного
законодавства, крім випадків
передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 6.2.2. договору передбачено, що у
разі порушення споживачем строків
оплати, передбачених розділом 4
договору споживач сплачує на користь
постачальника крім суми
заборгованості з урахуванням індексу
інфляції та 3% річних за весь час
прострочення, пеню у розмірі 0,1% від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково сплачує штраф у розмірі 7% від
суми заборгованості.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлює, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Разом з цим, пунктом 6 статті 232
Господарського кодексу України
встановлено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Зазначена стаття передбачає строк, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, у разі якщо інше не
встановлено законом або договором, а
строк, протягом якого особа може
звернутися до суду за захистом свого
порушеного права встановлюється
Цивільним кодексом України.

При укладанні договору сторони
визначили відповідальність за
порушення зобов'язання щодо оплати
поставленого газу, проте враховуючи
вищезазначені норми розмір пені,
позивачем обмежений у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ у
відповідний період.

В зв'язку з тим, що взяті на себе
зобов'язання по сплаті за поставлений
природний газ відповідач не виконав,
він повинен сплатити позивачу, крім
суми основного боргу, пеню, розмір якої,
за обґрунтованими розрахунками
позивача становить 117 002,21 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення з
відповідача пені в розмірі 117 002,21 грн.
обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки, матеріали справи свідчать, що
прострочення оплати газу мало місце
понад 30 днів, суд приходить до висновку
про задоволення вимог про стягнення з
відповідача суми штрафу в розмірі 90 666,51
грн. (за обґрунтованим розрахунком).

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення зі сплати за
отриманий газ, позивач на підставі ст.
625 Цивільного кодексу України просить
суд стягнути з відповідача 160 239,51 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та 24
077,06 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника.

Інший розмір процентів сторонами в
договорі не визначений.

Суд приходить до висновку про
задоволення вимог позивача щодо
стягнення з відповідача 160 239,51 грн.
збитків від зміни індексу інфляції та 24
077,06 грн. - 3% річних (за обґрунтованими
розрахунками).

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Київгаз» є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню
повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Мостобуд» в особі
Відокремленого підрозділу
Мостобудівний загін № 3 (м. Київ, вул.
Панківська, 5, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київгаз» (м. Київ, вул.
Кіквідзе, 4-Б, ) 1 295 235
(один мільйон двісті дев'яносто п'ять
тисяч двісті тридцять п'ять) грн. 92 коп.
основного боргу, 117 002 (сто сімнадцять
тисяч дві) грн. 21 коп. пені, 90 666
(дев'яносто тисяч шістсот шістдесят
шість) грн. 51 коп. штрафу, 160 239 (сто
шістдесят тисяч двісті тридцять
дев'ять) грн. 51 коп. збитків від зміни
індексу інфляції, 24 077 (двадцять чотири
тисяч сімдесят сім) грн. 06 коп. - 3%
річних, 33 744 (тридцять три тисячі сімсот
сорок чотири) грн. 42 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 01.12.2014.

СуддяВ.В.Сівакова