ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
===================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року
Справа № 915/657/14

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Давченко Т.М.

при секретарі Берко О.В.

за участю представників:

від позивача: Бєлуха А.В. (довіреність №
147 від 28.10.2014р.)

від відповідача представник не
з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Лінде Газ Україна»
(вул..Киснева, буд.1, м. Дніпропетровськ,
49074; код ЄДРЮОФОП 05761850)

до Публічного акціонерного товариства
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан» (Заводська площа, 1, м.Миколаїв,
54050; код ЄДРЮОФОП 14307653).

про зобов'язання повернути майно

встановив:

Публічне акціонерне товариство «Лінде
Газ Україна» (надалі за текстом -
«Позивач») звернулося до суду із
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Миколаївський
суднобудівний завод «Океан» (надалі за
текстом - «Віповідач») про повернення
майна.

Ухвалою від 12.05.2014р. (суддя Міщенко В.І.)
судом порушено провадження у даній
справі. Цією ж ухвалою суд зобов'язав
позивача надати додаткові докази у
справі, а відповідача зобов'язав надати
суду відзив на позовну заяву, докази на
обґрунтування відзиву, витяг з
ЄДРЮОФОП.

Ухвалою суд від 24.06.2014р. дану справу
прийнято до провадження суддею
Давченко Т.М., розгляд справи
призначено на 24.07.2014р., відлік строку
розгляду справи, передбаченого ст. 69
ГПК України, розпочато заново.

24.07.2014р. до суду від позивача надійшла
заява про зміну підстав позову,
зокрема, позивач доповнив підстави
позову тим, що між позивачем та
відповідачем окрім відносин за
договором поставки виникли й відносини
по зберіганню обладнання. Однак,
доказів надіслання цієї заяви
відповідачу не надав, у зв'язку з чим
суд відклав розгляд справи на 19.08.2014р.
та зобов'язав позивача надати суду
докази надіслання заяви про зміну
підстав позову на адресу відповідача.
Однак, судове засідання призначене на
19.08.2014р. не відбулося. Тому ухвалою суду
від 22.09.2014р. розгляд справи було
призначено на 07.10.2014р. Проте, у зв'язку
із перебуванням судді Давченко Т.М. у
нарадчій кімнаті по іншій справі,
судове засідання 07.10.2014р. не відбулося.
Ухвалою суду від 13.10.2014р. розгляд справи
було призначено на 11.11.2014р. У зв'язку із
невиконанням сторонами вимог суду,
розгляд справи було відкладено на
02.12.2014р. та продовжено строк розгляду
спору.

02.12.2014р. до суду від відповідача
надійшла телеграма про відкладення
розгляду справи через раптове
захворювання розпорядника майна
відповідача, який тимчасово виконує
обов'язки керівника. Суд не бере до
уваги зазначене клопотання, оскільки
відповідач документально не довів суду
причину його відсутності в судовому
засіданні та не надав доказів
неможливості направити іншого
представника на розгляд даної справи.
Крім того, відповідач фактично
проігнорував вимоги судових ухвал
(починаючи з травня 2014р.) про надання
доказів у справі.

Враховуючи наведене, суд дійшов до
висновку про можливість розгляду
справи по суті в судовому засіданні
02.12.2014 р. без участі представника
відповідача за наявними в ній
матеріалами, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору, а також в межах строку вирішення
спору, встановленого статтею 69 ГПК
України

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За ст. 43 ГПК України господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши усі подані у
справі докази у їх сукупності та за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, господарський суд вважає,
що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

27.11.2001р. між ВАТ «АГА Україна»
(правонаступником якого є ПАТ «Лінде
Газ Україна») та ВАТ «Дамен Шипярдс
Океан» (правонаступником якого є ПАТ
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан») було укладено Договір
поставки №9888/01.

Відповідно до п.1.1 Договору Позивач
прийняв на себе зобов'язання на протязі
дії Договору поставляти, а Покупець
приймати та оплачувати продукцію за
договором: технічні гази.

Також, за Договором (п. 1.2) Позивач надав
Відповідачеві в орендне платне
користування обладнання, призначене
для зберігання продукції, що
поставляється Позивачем.

В межах зазначеного Договору поставки,
на відповідальне зберігання
Відповідачу було передане обладнання.

Перелік, та факт передання обладнання
підтверджується підписаним обома
сторонами Актом приймання-передачі
обладнання на відповідальне
зберігання до Договору №9888/01 складений
обома сторонами 06.09.2002р. (а.с. 15).

В подальшому у відповідача виникли
труднощі з виконанням умов договору,
зокрема з оплатою.

Із заяви позивача та пояснень у
судовому засідання вбачається, що
частково, зазначене обладнання у акті
приймання-передачі обладнання було
повернуто позивачу.

Однак, відповідачем не повернуто майно
що належить ПАТ «Лінде Газ Україна», а
саме:

1. Резервуар 526 VC зав. № 11440 В (об'ємом 50000
л) з випалювачем піднімання тиску (1 шт.),
запірною арматурою (12), запобіжною (2 шт.)
арматурою, манометром (1 шт.) та
дифманометром (1 шт.)

2. Резервуар Т 22S200 зав. № Т19274(об'ємом 20000
л) з випалювачем піднімання тиску (1 шт.),
запірною (14) і запобіжною (3 шт.)
арматурою, манометром (1 шт.) та
дифманометром (1 шт.)

3. Випарювач повітряний L40 - 36F7,5 (з
відповідними фланцями). Зав. № V24312.

Наприкінці 2013 року Позивачем на адресу
Відповідача та на адресу ліквідатора
Відповідача (на той час була процедура
ліквідації, ліквідатором було
призначено арбітражного керуючого
Хайло М.В.) були направлені запит щодо
наявності майна та вимога про
повернення майна (а.с. 17-31). Листом вих.
№007 від 03.03.2014р. ліквідатор Відповідача
підтвердив факт знаходження
вищезазначеного майна у Відповідача
(а.с. 32).

Відповідно протягом місяця надане в
оренду майно на склад орендодавця у
випадку розірвання чи порушення умов
договору, а також після закінчення
строку оренди.

Представник позивача наполягає на
задоволенні позовних вимог, з підстав,
викладених у позовній заяві.

У судовому засіданні представник
позивача наголосив, що наразі
договірні зобов'язання припинені,
однак, відповідачем не повернуто
частину наданого позивачем обладнання.

Разом з тим, Позивач, користуючись
своїм процесуальним правом, до початку
розгляду справи по суті доповнив
підстави позову. Окрім
вищезазначеного, підставою для
повернення майна є й те, що у сторін на
підставі Договору поставки №9888/01 та
акту приймання - передачі обладнання на
відповідальне зберігання, у сторін
виникли й відносини по зберіганню
обладнання.

Відповідно до ч.1 ст.937 ЦК України,
письмова форма договору вважається
дотриманою, якщо прийняття речі на
зберігання посвідчене розпискою,
квитанцією або іншим документом,
підписаним зберігачем.

Відповідно до ч.2 ст.938 ЦК України, якщо
строк зберігання у договорі зберігання
не встановлений і не може бути
визначений виходячи з його умов,
зберігач зобов'язаний зберігати річ до
пред'явлення поклажодавцем вимоги про
її повернення.

Обов'язок зберігача повернути річ
унормований статтею 949 вказаного
Кодексу, за приписами якої зберігач
зобов'язаний повернути поклажодавцеві
річ, яка була передана на зберігання,
або відповідну кількість речей такого
самого роду та такої самої якості.
Відповідно до статті 953 Цивільного
кодексу України зберігач зобов'язаний
на першу вимогу поклажодавця повернути
річ, навіть якщо строк її зберігання не
закінчився.

Річ має бути повернена поклажодавцю в
такому стані, в якому вона була
прийнята на зберігання, з урахуванням
зміни її природних властивостей.

Відповідно до п. 5.7 Договору Покупець
зобов'язується повернути за власний
рахунок протягом місяця орендоване
майно на склад орендодавця у випадках
розірвання, порушення умов договору, а
також після закінчення строку оренди.

Матеріали справи містять докази
направлення та отримання відповідачем
вимоги про повернення майна.

Станом на 02.12.2014р. Відповідач не
повернув позивачеві спірне майно.

Відповідно до ст.1212 ЦК України: « Особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.»

З огляду на викладене, вищенаведене
майно знаходиться у Відповідача без
достатньої правової підстави, а тому
підлягає поверненню Позивачу.

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»:
«Суд, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство, вирішує усі
майнові спори з вимогами до боржника.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) зазначено,
що за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст.144 Господарського кодексу
України (далі - ГК України), майнові
права та майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527,
530 ЦК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено законом або
договором, не випливає із суті
зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно ст. 614 ЦК України відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання. Відповідач станом на день
розгляду справи доказів належного
виконання своїх зобов'язань за
договором суду не надав, доводи
позивача не спростував.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Таким чином, судом встановлено надання
позивачем відповідачу у орендне платне
користування наступного обладнання:

- резервуару 526 VC зав. № 11440 В (об'ємом 50000
л) з випалювачем піднімання тиску (1 шт.),
запірною арматурою (12), запобіжною (2 шт.)
арматурою, манометром (1 шт.) та
дифманометром (1 шт.)

- резервуару Т 22S200 зав. № Т19274(об'ємом 20000
л) з випалювачем піднімання тиску (1 шт.),
запірною (14) і запобіжною (3 шт.)
арматурою, манометром (1 шт.) та
дифманометром (1 шт.)

- випарювача повітряного L40 - 36F7,5 (з
відповідними фланцями). Зав. № V24312.

У зв'язку з чим на думку суду позивач
правомірно заявив вимогу про
зобов'язання відповідача повернути
зазначене майно.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд задовольняє позов у
повному обсязі, оскільки вимоги
підтверджуються матеріалами справи та
відповідають вимогам чинного
законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір при виконанні договорів
та з інших підстав покладається на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. З огляду на
задоволення позовних вимог повністю,
судовий збір в сумі 1827,00 грн.
покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
ст.ст. 16, 937, 938, 949, 1212 ЦК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне
товариство «Миколаївський
суднобудівний завод «Океан» (Заводська
площа, 1, м.Миколаїв, 54050; код ЄДРЮОФОП
14307653) повернути Публічному
акціонерному товариству «Лінде Газ
Україна» (вул..Киснева, буд.1, м.
Дніпропетровськ, 49074; код ЄДРЮОФОП 05761850)

1) резервуар 526 VC зав. № 11440 В
(об'ємом 50000 л) з випалювачем піднімання
тиску (1 шт.), запірною арматурою (12),
запобіжною (2 шт.) арматурою, манометром
(1 шт.) та дифманометром (1 шт.)

2) резервуар Т 22S200 зав. №
Т19274(об'ємом 20000 л) з випалювачем
піднімання тиску (1 шт.), запірною (14) і
запобіжною (3 шт.) арматурою, манометром
(1 шт.) та дифманометром (1 шт.)

3) випарювач повітряний L40 - 36F7,5 (з
відповідними фланцями). Зав. № V24312.

3. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Миколаївський суднобудівний завод
«Океан» (54050, м.Миколаїв, Заводська
площа, 1, ідентифікаційний код 14307653) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Лінде Газ Україна» (вул.
Киснева, буд.1, м. Дніпропетровськ, 49074;
код ЄДРЮОФОП 05761850) судовий збір у сумі
1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять
сім грн. 00 коп.).

4. Видати наказ позивачу після
набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Т .М.Давченко

Повний текст рішення складено та
підписано 05.12.2014 р.