ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 грудня 2014 р. справа
№903/1153/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Компанія з управління
активами "Карпати-інвест", м. Львів

до відповідача: Приватного
підприємства "Ніка-Ріелті", м. Луцьк

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІРС Сістем", м. Луцьк

про звернення стягнення на предмет
іпотеки

Суддя Войціховський В.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Коваль О.Ф. - представник
(дов. від 14.11.2014р. №336)

від відповідача: Книш С.В. - представник
(дов. від 28.11.2014р.).

в судовому засіданні взяли участь:
Зузук Д.Ф. - директор ТОВ "ІРС Сістем",
Бандирський А.С. - юрисконсульт
юридичного відділу ПАТ "ВіЕс Банк" (дов.
від 22.09.2014р. №1438/1494/01)

Суть спору: Приватне акціонерне
товариство "Компанія з управління
активами "Карпати-інвест" звернулось до
господарського суду з позовом до
Приватного підприємства "Ніка-Ріелті"
про звернення стягнення в сумі 190 000 грн.
на предмет іпотеки згідно договору
іпотеки від 03.10.2014р., посвідченого
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу
Рачковою Т.О. та зареєстрованого в
реєстрі за №2570, а саме на офіс /А-5/,
загальною площею 148,6 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Луцьк
Волинської області, пр. Відродження, 10,
та належить на праві приватної
власності на підставі Свідоцтва про
право власності на нерухоме майно
№24754694, виданого 25.07.2014р. державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області Трофимчук Л.М.,
Приватному підприємству "Ніка-Ріелті".

Ухвалою господарського суду від
18.11.2014р. за вказаним позовом було
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд в судовому
засіданні, в порядку, визначеному ст. 27
ГПК України, залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "IPC Сістем" (м. Луцьк,
вул. Карбишева, 2, ),
зобов'язано сторін та третю особу на
стороні відповідача надати суду ряд
документів, необхідних для
об'єктивного вирішення спору по суті,
визнано обов'язковою явку в судове
засідання уповноважених представників
сторін та третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача.

До початку розгляду справи по суті на
адресу господарського суду від
Публічного акціонерного товариства
"ВіЕс Банк" поступило клопотання від
01.12.2014р. про вступ кредитної установи у
справу в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача.
Відповідну заяву було підтримано також
присутнім в засіданні суду
представником ПАТ "ВіЕс Банк".

Клопотання ПАТ "ВіЕс Банк" щодо його
залучення до участі у справу в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача,
стосовно котрого були висловлені
заперечення в судовому засіданні з
боку присутніх представників позивача,
відповідача та залученої ухвалою суду
від 18.11.2014р. третьої особи, було
розглянуте в судовому засіданні та
відхилене як безпідставне та
необґрунтоване.

При цьому судом було взято до уваги, що
у відповідності до ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора. Якщо господарський суд при
прийнятті позовної заяви, вчиненні дій
по підготовці справи до розгляду або
під час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.

В даному випадку ПАТ "ВіЕс Банк"
належними та допустимими доказами не
було доведено тієї обставини, яким
чином рішення господарського суду з
господарського спору у даній справі
може вплинути на права і обов'язки
кредитної установи, яка не є стороною у
справі, щодо однієї із сторін. Крім
того, за наслідками огляду та вивчення
долучених до клопотання банку
обґрунтовуючих документів, судом не
було встановлено того, що спірне майно,
а саме офіс /А-5/, загальною площею 148,6
кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Луцьк Волинської області, пр.
Відродження, 10, належить на праві
власності ПАТ "ВіЕс Банк", перебуває в
іпотеці кредитної установи тощо.

В судовому засіданні представник
позивача, надавши суду витребувані
документи, пред'явлені до відповідача
позовні вимоги підтримав та просить
суд задовольнити їх в повному об'ємі
поклавши при цьому на ПП "Ніка-Ріелті"
обов'язок відшкодування ПрАТ "Компанія
з управління активами "Карпати-інвест"
понесених товариством у зв'язку з
поданням позову до суду витрат.

В обґрунтування пред'явлених позовних
вимог присутнім в судовому засіданні
представником позивача засвідчується
на:

- укладенні 01.10.2014р. між Приватним
акціонерним товариством "Компанія з
управління активами "Карпати-інвест" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "IPC Сістем" договору
позики №9П-Гр, наданні Позичальнику в
позику грошових коштів в сумі 190 000 грн.
строком до 31.12.2017р.

- укладенні 03.10.2014р. між Приватним
акціонерним товариством "Компанія з
управління активами "Карпати-інвест" та
Приватним підприємством "Ніка-Ріелті"
договору іпотеки, передачу зазначеним
підприємством, як майновим поручителем
ТОВ "IPC Сістем", з метою забезпечення
належного виконання зобов'язань
Позичальником, що виникають з договору
позики №9П-Гр від 01.10.2014р., в іпотеку
належного ПП "Ніка-Ріелті" на праві
приватної власності нерухомого майна:
офіс /А-5/, загальною площею 148,6 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Луцьк
Волинської області, пр. Відродження, 10.

- наявності усіх підстав для
дострокового звернення стягнення на
предмет іпотеки з огляду на існування
фактів погіршення умов забезпечення
виконання основного зобов'язання та
наявність майнових претензій на
предмет іпотеки з боку третіх осіб.

Присутній в судовому засіданні
представник відповідача з посиланнями
на обставини, викладені у відзиві від
01.12.2014р. на позовну заяву, стосовно
пред'явлених до ПП "Ніка-Ріелті"
позовних вимог заперечив, просить суд
відмовити у їх задоволенні. При цьому
представником сторони засвідчується
на відсутності будь-яких підстав для
дострокового стягнення суми отриманої
позики із ТОВ "IPC Сістем", а також на
відсутності правових підстав для
дострокового звернення стягнення на
предмет іпотеки. Також представником
ПП "Ніка-Ріелті" засвідчується на
правомірності набуття підприємством
права власності на спірний об'єкт
нерухомого майна (офіс /А-5/, площею 148,6
кв.м. у м. Луцьку по пр. Відродження, 10)
шляхом внесення об'єкта нерухомості до
статутного фонду підприємства його
засновником Зузуком Д.Ф.

Залучене до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору Товариство з обмеженою
відповідальністю "ІРС Сістем" у
письмовому поясненні від 01.12.2014р. та
директор товариства в судовому
засіданні засвідчили на укладенні
01.10.2014р. із ПрАТ "Компанія з управління
активами "Карпати-інвест" договору
позики №9П-Гр, отримання згідно цієї
угоди від Позикодавця кредитних коштів
в розмірі 190 000 грн. строком до 31.12.2017р.,
сплати відсотків за користування
коштами на суму 1 369,74 грн. згідно
платіжного доручення №307 від 28.11.2014р.,
наявності у товариства намірів щодо
отримання наступного траншу позики та
повернення грошових коштів в порядку
та розмірах, визначених угодою із
сплатою передбачених договором
відсотків за їх користування,
відсутності підстав для дострокового
розірвання договору позики та
будь-якого права позивача вимагати як
повернення позики, так і звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Розглянувши матеріали справи та
додатково долучені до неї документи,
заслухавши пояснення присутніх в
судовому засіданні представників, суд,
оцінюючи подані докази за своїм
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному й об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, дійшов до висновку про
безпідставність пред'явлених ПрАТ
"Компанія з управління активами
"Карпати-інвест" до ПП "Ніка-Ріелті"
позовних вимог та необхідність відмови
позивачу у їх задоволенні.

Викладена позиція суду пов'язана з
наступними встановленими в судовому
засіданні обставинами:

01 жовтня 2014 року між Приватним
акціонерним товариством "Компанія з
управління активами "Карпати-інвест", м.
Львів (Позикодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "IPC Сістем",
м. Луцьк (Позичальник) було укладено
договір позики №9П-Гр, згідно п. 1.1 якого
Позикодавець зобов'язався надати
Позичальнику за рахунок коштів Фонду
позику в розмірі 500 000 грн., а
Позичальник, в свою чергу, прийняти
позику, вчасно повернути її
Позикодавцю, а також сплатити
відповідну плату за користування
позикою (пунктом 1.5 договору позики
визначено, що платою за користування
позикою є грошові кошти в розмірі 10%
річних, які нараховуються за весь
період фактичного користування
позикою, включно із днем зарахування
позики на поточний рахунок
Позичальника, з розрахунку річної бази
нарахування відсотків).

Пунктом 1.4 договору позики №9П-Гр від
01.10.2014р. засвідчено, що позика надається
на строк до 31 грудня 2017 року.

Відповідно до п. 1.7 договору позики
№9П-Гр від 01.10.2014р. позика
забезпечується майновою порукою
Приватного підприємства "Ніка-Ріелті",
, адреса реєстрації м.
Луцьк, пр. Відродження, 10, а саме
приміщенням офісу /А-5/, загального
площею 148,6 кв.м., що знаходиться за
адресою: м. Луцьк Волинської області,
пр. Відродження, буд. 10.

Відтак, 03 жовтня 2014 року між Приватним
акціонерним товариством "Компанія з
управління активами "Карпати-інвест"
(Іпотекодержатель) та Приватним
підприємством "Ніка-Ріелті"
(Іпотекодавець) було укладено договір
іпотеки у відповідності до котрого
іпотекою за угодою забезпечуються
вимоги Іпотекодержателя, що випливають
з Договору позики №9П-Гр від 01 жовтня 2014
року, укладеного між Іпотекодержателем
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "IPC Сістем" (Боржник)
та додатків до нього, якщо такі є чи
будуть укладені в майбутньому.

Судом засвідчується, що договір
іпотеки від 03.10.2014р. у встановленому
законодавством порядку був
посвідчений приватним нотаріусом
Луцького міського нотаріального
округу Волинської області Рачковою
Тетяною Олександрівною та
зареєстрований в реєстрі за
реєстраційним №2570.

Пунктом 1.2 договору іпотеки від 03.10.2014р.
визначається, що Іпотекодавець передає
в іпотеку Іпотекодержателю, в якості
забезпечення виконання зобов'язань
Боржника за Договором позики №9П-Гр від
01.10.2014p., офіс /А-5/, загальною площею 148,6
кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Луцьк Волинської області, пр.
Відродження, буд. 10 (Предмет іпотеки).
Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю
на праві приватної власності на
підставі Свідоцтва про право власності
на нерухоме майно №24754694, виданого
25.07.2014 р. державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області Трофимчук Л.М. Право
власності на Предмет іпотеки
зареєстровано в Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, у
зв'язку з чим присвоєно реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна: 01,
номер запису про право власності: 6462458,
що підтверджується Витягом з
вищезгаданого реєстру №24829029, виданим
тим же державним реєстратором 28.07.2014
року.

Як встановлено судом, на виконання
зобов'язань, взятих на себе у
відповідності до договору позики
№9П-Гр від 01.10.2014 р. ПрАТ "Компанія з
управління активами "Карпати-інвест"
було перераховано на поточний рахунок
ТОВ "IPC Сістем" суму позики в розмірі 190
000 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями №52 від 04.11.2014р. на суму 60 000
грн. та №53 від 05.11.2014р. на суму 130 000 грн.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є
вільними в укладанні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено, що
зміст договору становить умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України та ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з положеннями статті 193
Господарського кодексу України, статей
526, 527, 530 Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цих Кодексів, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено законом або договором,
не випливає із суті зобов'язання. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 202
Господарського кодексу України, ст. 599
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Згідно із статтею 1046 Цивільного
кодексу України за договором позики
одна сторона (Позикодавець) передає у
власність другій стороні
(Позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Статтею 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором.

Статтями 572, 574, 576, 583, 585 Цивільного
кодексу України визначено, що в силу
застави кредитор (Заставодержатель)
має право у разі невиконання боржником
(Заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).
Застава виникає на підставі договору,
закону або рішення суду. Предметом
застави може бути будь-яке майно
(зокрема річ, цінні папери, майнові
права), що може бути відчужене
Заставодавцем і на яке може бути
звернене стягнення. Заставодавцем може
бути боржник або третя особа (майновий
поручитель). Заставодавцем може бути
власник речі або особа, якій належить
майнове право, а також особа, якій
власник речі або особа, якій належить
майнове право, передали річ або майнове
право з правом їх застави. Право
застави виникає з моменту укладення
договору застави, а у випадках, коли
договір підлягає нотаріальному
посвідченню, - з моменту його
нотаріального посвідчення.

У відповідності до статей 589-591
Цивільного кодексу України у разі
невиконання зобов'язання,
забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.
Звернення стягнення на предмет застави
здійснюється за рішенням суду, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Заставодержатель набуває
право звернення стягнення на предмет
застави в разі, коли зобов'язання не
буде виконано у встановлений строк
(термін), якщо інше не встановлено
договором або законом. Реалізація
предмета застави, на який звернене
стягнення, провадиться шляхом його
продажу з публічних торгів, порядок
реалізації предмета застави з
публічних торгів встановлюється
законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
іпотеку" іпотека виникає на підставі
договору, закону або рішення суду. У
разі порушення боржником основного
зобов'язання відповідно до іпотеки
Іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, право чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно не зареєстровані у встановленому
законом порядку або зареєстровані
після державної реєстрації іпотеки.

Статтею 7 Закону України "Про іпотеку"
обумовлено, що за рахунок предмета
іпотеки Іпотекодержатель має право
задовольнити свою вимогу за основним
зобов'язанням у повному обсязі або в
частині, встановленій іпотечним
договором, що визначена на час
виконання цієї вимоги, включаючи
сплату процентів, неустойки, основної
суми боргу та будь-якого збільшення
цієї суми, яке було прямо передбачене
умовами договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

Відповідно до положень ст. 35 Закону
України "Про іпотеку", у разі порушення
основного зобов'язання та/або умов
іпотечного договору Іпотекодержатель
надсилає Іпотекодавцю та боржнику,
якщо він є відмінним від Іпотекодавця,
письмову вимогу про усунення
порушення. В цьому документі
зазначається стислий зміст порушених
зобов'язань, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцятиденний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Якщо протягом встановленого строку
вимога іпотекодержателя залишається
без задоволення, Іпотекодержатель
вправі розпочати звернення стягнення
на предмет іпотеки відповідно до цього
Закону. Вказані положення, відповідно
до ч. 2 ст. 35 цього Закону, не є
перешкодою для реалізації права
іпотекодержателя звернутись у
будь-який час за захистом своїх
порушених прав до суду у встановленому
законом порядку.

Судом встановлено, що в даному випадку
відносини між Приватним акціонерним
товариством "Компанія з управління
активами "Карпати-інвест" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "IPC Сістем", а також
між Приватним акціонерним товариством
"Компанія з управління активами
"Карпати-інвест" та Приватним
підприємством "Ніка-Ріелті" носять
договірний характер, укладені між
останніми договір позики від 01.10.2014р.
№9П-Гр та договір іпотеки від 03.10.2014р.
предметами судових розглядів не
виступали, недійсними судом не
визнавались, договірними сторонами
розірвані не були.

За результатами розгляду
господарського спору судом було
встановлено виконання Позикодавцем за
договором позики від 01.10.2014р. своїх
зобов'язань, перерахування
Позичальнику грошових коштів,
прийняття коштів ТОВ "ІРС Сістем" та їх
подальше використання в господарській
діяльності товариства, повне
усвідомлення Позичальником свого
обов'язку повернути отриману позику на
умовах та в строки, визначені договором
від 01.10.2014р. №9П-Гр.

Встановлено судом також і укладення
між Іпотекодержателем та
Іпотекодавцем іпотечного договору від
03.10.2014р. з метою забезпечення виконання
зобов'язань Позичальника перед
Позикодавцем за Договором позики
№9П-Гр від 01.10.2014p., виконання
договірними сторонами умов договору
іпотеки шляхом передачі Іпотекодавцем
Іпотекодержателю іпотечного майна
(офіс /А-5/, площею 148,6 кв.м. у м. Луцьку по
пр. Відродження, 10) - вбачається також із
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
іпотеки).

В судовому засіданні господарським
судом була також встановлена та
обставина, що Позичальником на
виконання умов договору позики від
01.10.2014р. №9П-Гр, згідно наданої
Позикодавцем відомості нарахування
відсотків за позичкою, 28 листопада 2014
року було сплачено ПрАТ "Компанія з
управління активами "Карпати-інвест" 1
369,74 грн. відсотків, нарахованих за
користування отриманими коштами.

При цьому судом засвідчується, що у
відповідності до положень засвідчених
вище статей Цивільного кодексу України
та Закону України "Про іпотеку" у
Іпотекодержателя право на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими особами виникає не інакше як у
випадку порушення основного
зобов'язання, забезпеченого іпотекою.

Звертаючись до суду з позовом про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, ПрАТ "Компанія з управління
активами "Карпати-інвест" засвідчує, що
в порушення пунктів 1.6, 2.4 договору
іпотеки від 03.10.2014р. та ст. 1052 ЦК України,
ПП "Ніка-Ріелті" не повідомило
Іпотекодержателя про наявність спору
щодо предмету іпотеки (офіс /А-5/ площею
148,6 кв.м. у м. Луцьку по пр. Відродження,
10), а також щодо наявності майнових
претензій на предмет іпотеки третіх
осіб, зокрема, ПАТ "ВіЕс Банк".

Пунктом 1.6 Договору іпотеки від 03.10.2014р.
визначено, що Іпотекодавець засвідчує,
що предмет іпотеки набутий законним
шляхом, досі нікому не проданий, не
подарований, не переданий в
найм/оренду, не обтяжений, не підлягає
вилученню і вільний від зобов'язань,
крім тих, що передбачені цим Договором,
не знаходиться у податковій заставі.

Згідно Витягу з Державного реєстру
прав власності на нерухоме майно,
Державного реєстру іпотек, Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна у порядку доступу
нотаріусів, виданого 03.10.2014р. приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу Волинської
області Рачковою Т.О. за № 71855852, предмет
іпотеки під забороною (арештом)
відчуження, в іпотеці не перебуває.

У Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно відсутні відомості про
зареєстровані речові права (окрім
права власності), їх обтяження на
Предмет іпотеки, що підтверджується
Витягами, виданими 03.10.2014р. приватним
нотаріусом Луцького міського
нотаріального округу Волинської
області Рачковою Т.О. за результатом
пошуку інформації про зареєстровані
речові права, їх обтяження на об'єкт
нерухомого майна у порядку доступу
нотаріусів до Державного реєстру
речових прав на нерухому майно,
ідентифікатори пошуку: 71859069,71861058.

Згідно відомостей з Державного реєстру
обтяжень рухомого майна, Предмет
іпотеки в податковій заставі не
перебуває, що підтверджується Витягом
з Державного реєстру обтяжень рухомого
майна від 03.10.2014р. №45288696, виданим
приватним нотаріусом Луцького
міського нотаріального округу
Рачковою Т.О.

Таким чином, судом встановлено, що на
момент укладення договору іпотеки від
03.10.2014р. та його нотаріального
посвідчення, як того вимагають
положення чинного законодавства
України, єдиним добросовісним
власником предмету іпотеки було
Приватне підприємство "Ніка-Ріелті",
жодних обтяжень у відповідних реєстрах
обтяжень стосовно предмету іпотеки
зареєстровано не було.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Юридична особа публічного права
набуває право власності на майно,
передане їй у власність, та на майно,
набуте нею у власність на підставах, не
заборонених законом (ст. 329 ЦК України).

Пункт 1 частини 1 ст. 115 ЦК України
визначає, що господарське товариство є
власником майна, переданого йому
учасниками товариства у власність як
вклад до статутного (складеного)
капіталу.

За наслідком дослідження в судовому
засіданні долучених до матеріалів
справи додаткових документів, судом
було встановлено, що гр. Зузук Д.Ф.,
будучи власником предмету іпотеки
(офіс /А-5/ площею 148,6 кв.м. у м. Луцьку по
пр. Відродження, 10), який був вільний від
обтяжень, правомірно передав нерухоме
майно до статутного фонду Приватного
підприємства "Ніка-Ріелті".

Частиною 2 ст. 328 ЦК України визначено,
що право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

В даному випадку пунктом 2.4 договору
іпотеки від 03.10.2014р. визначено, що
Іпотекодавець зобов'язаний, зокрема,
повідомляти Іпотекодержателя про
будь-яку загрозу знищення, пошкодження,
псування чи погіршення стану Предмета
іпотеки, а також про будь-які обставини,
що можуть негативно вплинути на права
Іпотекодержателя за цим Договором.

Однак, суд зауважує, що на момент
укладення 03.10.2014р. між ПрАТ "Компанія з
управління активами "Карпати-інвест" та
ПП "Ніка-Ріелті" договору іпотеки,
жодних вищезазначених обставин не
існувало, відтак права
Іпотекодержателя порушені будь-яким
чином не були.

Як визначає ст. 32 ГПК України, доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення, а також інші обставини,
які мають значення для правильного
вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України
докази подаються сторонами, іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили. Визнання однією
стороною фактичних даних і обставин,
якими інша сторона обґрунтовує свої
вимоги або заперечення для
господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 ГПК України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

В даному випадку із аналізу наданих
позивачем обґрунтувань позовних вимог
та документів в їх підтвердження,
наданого відповідачем відзиву, судом
встановлено, що доводи позивача є по
суті необґрунтованими, спростовуються
тими обставинами, що право власності ПП
"Ніка-Ріелті" на майно, що складає
предмет іпотеки, є дійсним та набутим
законним шляхом, відсутнє будь-яке
обтяження щодо такого майна, окрім
передбаченого Договором іпотеки від
03.10.2014р. забезпечення, відтак підстави
засвідчувати позивачем про можливість
втрати чи погіршення умов забезпечення
виконання основного зобов'язання
відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати по справі при відмові в позові
покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 3, 7, 35 Закону України "Про іпотеку",
ст.ст. 173, 193, 202 Господарського кодексу
України, ст.ст. 6, 11, 115, 328, 329, 525, 572, 574, 576,
583, 585, 589-591, 599, 627-629, 1046, 1049, 1052 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 27, 32-34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
В. А. Войціховський

Повне рішення

складено

01.12.2014р.