ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Справа № 911/2085/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Катеринчук
Л.Й., Куровського С.В. (доповідача),за
участю представників:

УПФУ у м. Ірпені - Сабриги В.Д. (дов. від
17.02.2014),

ПрАТ "Білицький завод
"Теплозвукоізоляція" - керуючого
санацією Лахненка Є.М., Рижової Т.Ю. (дов.
від 21.10.2014),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Ірпені
Київської

області

на постанову Київського
апеляційного господарського суду від
26.08.2014

та ухвалу господарського суду
Київської області від 16.07.2014

у справі № 911/2085/14
господарського суду Київської області

за позовом Управління
Пенсійного фонду України у м. Ірпені
Київської

області

до Приватного
акціонерного товариства "Білицький
завод

"Теплозвукоізоляція"

про стягнення коштів,

встановив:

Управління Пенсійного фонду України у
місті Ірпені Київської області (далі
УПФУ) звернулося до господарського
суду Київської області з позов до
Приватного акціонерного товариства
(ПрАТ) "Білицький завод
"Теплозвукоізоляція") про стягнення
669162,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несплатою
відповідачем за період з листопада 2013
року по травень 2014 року коштів
відшкодування, а саме: пільгових пенсій
за списком № 1 у сумі 494386,33 грн.,
пільгових пенсій за списком № 2 у сумі
17144,61 грн, наукових пенсій у сумі 1362,73
грн та несплаченої розстроченої
заборгованості у сумі 156269,04 грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 16.07.2014 у справі № 911/2085/14
(суддя Лопатін А.В.) припинено
провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 (колегія
суддів у складі: Разіна Т.І. -
головуючий, Остапенко О.М., Сотніков
С.В.) ухвалу господарського суду
Київської області від 16.07.2014 у справі №
911/2085/14 залишено без змін.

В касаційній скарзі УПФУ у м. Ірпені
Київської області просить скасувати
вищевказані ухвалу суду першої
інстанції від 16.07.2014 та постанову суду
апеляційної інстанції від 26.08.2014,
справу направити на новий розгляд до
господарського суду Київської області.
В обґрунтування посилається на
порушення судами норм процесуального
та матеріального права, а саме ст.ст. 12,
80 ГПК України, ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" .

Заслухавши доповідь судді Куровського
С.В., пояснення представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позовні вимоги УПФУ обґрунтовані тим,
що ПрАТ "Білицький завод
"Теплозвукоізоляція " має перед
Пенсійним фондом прострочену
заборгованість з відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, що призначені згідно
п.п."б"-"з"-ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" , фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списком №1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників, а
також різниці між сумою пенсій,
призначеної науковим
(науково-педагогічним) працівникам
державних не бюджетних підприємств ,
установ, організацій.

Місцевий господарський суд, припиняючи
провадження у справі, порушене ухвалою
суду від 02.06.2014, виходив з того, що даний
спір не підлягає вирішенню в
господарських судах, що в свою чергу є
підставою відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України для припинення провадження у
справі.

Але з такими висновками судів
попередніх інстанцій колегія суддів
погодитись не може виходячи з
наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ухвалою господарського суду
Київської області від 30.10.2010 порушено
провадження у справі № Б8/180-10 про
банкрутство ПрАТ "Білицький завод
"Теплозвукоізоляція".

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.05.2012 по справі №Б8/180-10
введено процедуру санації ПрАТ
"Білицький завод "Теплозвукоізоляція".

У травні 2014 року УПФУ у м. Ірпені
Київської області звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до ПрАТ "Білицький
завод "Теплозвукоізоляція" про
стягнення 669162,71 грн. Позовні вимоги
обґрунтовані несплатою відповідачем
за період з листопада 2013 року по
травень 2014 року коштів відшкодування, а
саме: пільгових пенсій за списком №1 у
сумі 494386,33 грн., пільгових пенсій за
списком №2 у сумі 17144,61 грн., наукових
пенсій у сумі 1362,73 грн. та несплаченої
розстроченої заборгованості у сумі
156269,04 грн.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір є
непідвідомчим господарському суду, що
виключає можливість його розгляду
господарським судом.

Відповідно до п. 7 ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі справи
у спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України.

Відповідно до вимог чинного
законодавства не підлягають
розглядові в господарських судах
справи у спорах, пов'язаних із
здійсненням владних повноважень
Пенсійним фондом України та його
органами у прийнятті рішень про
стягнення простроченої
заборгованості із страхових внесків
до названого Фонду.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" страхові внески -
кошти відрахувань на соціальне
страхування, збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та

страхові внески на
загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, сплачені (які
підлягають сплаті) згідно із
законодавством, що діяло раніше;
надходження від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що
спрямовуються на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Отже, позовні вимоги Пенсійного фонду
до ПрАТ "Білицький завод
"Теплозвукоізоляція" не пов'язані із
стягненням заборгованості по
страховим внескам і не є податковим
боргом.

Відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції Закону чинній до 19.01.2013)
поточні кредитори з вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження по справі про банкрутство,
можуть пред'являти свої вимоги після
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури.

До визнання боржника банкрутом спори
боржника з кредиторами, які мають
поточні вимоги до боржника,
вирішуються шляхом їх розгляду у
позовному провадженні господарським
судом, у провадженні якого перебуває
справа про банкрутство.

Оскільки відповідач - ПрАТ "Білицький
завод "Теплозвукоізоляція"
знаходиться в банкрутстві, в процедурі
санації, вимога позивача до ПрАТ
"Білицький завод "Теплозвукоізоляція"
про стягнення заборгованості за період
з листопада 2013 року по травень 2014 року у
сумі 669162,71 грн. обґрунтовано заявлена
саме до господарського, а не до
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першої інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

В порушення вимог ст. 99-101 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд належним чином не перевірив та не
дослідив обставини справи, у зв'язку з
чим дійшов до помилкового висновку
про обґрунтоване припинення судом
першої інстанції провадження у справі
на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Тому, враховуючи межі перегляду справи
касаційним судом відповідно до статей
111-5 - 111-7 ГПК України, колегія суддів
дійшла висновку про скасування ухвали
господарського суду Київської області
від 16.07.2014 та постанови Київського
апеляційного господарського суду від
26.08.2014, направлення справи на розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи,
судам необхідно врахувати викладене,
всебічно і повно з'ясувати і
перевірити всі фактичні обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають юридичне значення для її
розгляду і вирішення спору по суті,
усім доводам сторін надати належну
правову оцінку, і в залежності від
встановленого вирішити спір у
відповідності з нормами матеріального
та процесуального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Ірпені
Київської області задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 та
ухвалу господарського суду Київського
області від 16.07.2014 по справі №911/2085/14
скасувати.

Справу № 911/2085/14 направити на розгляд
до господарського суду Київської
області.

Головуючий
Ткаченко Н.Г.

Судді
Катеринчук Л.Й.

Куровський С.В.