ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р.
Справа № 908/4034/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Білецька А.М., суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача - Прутаса В.О., дов. 24-12/121-Д від
24.12.2013 року (копія у справі)

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Вугілля України", м. Київ
(вх. №3753 З/3-10)

на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 14.10.2014 р. у
справі №908/4034/14

за позовом Державного підприємства
«Вугілля України», м. Київ

до Комісії з реорганізації державного
підприємства
«Донвуглереструктуризація», м.
Макіївка Донецької області

про визнання кредитором на суму
грошових зобов'язань у розмірі
8118357,93грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 14.10.2014 р. у
справі №908/4034/14 (суддя Черкаський
В.І.) позовну заяву Державного
підприємства "Вугілля України", м. Київ
про визнання кредитором на суму
грошових зобов'язань у розмірі 8118357,93
грн. та додані до неї документи було
повернуто заявнику на підставі п. 4 ч. 1
ст. 63 ГПК України.

ДП "Вугілля України" з ухвалою
господарського суду Запорізької
області від 14.10.2014 р. у справі №908/4034/14 не
погодився, звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржувану ухвалу скасувати, а справу
передати на розгляд господарському
суду Запорізької області, посилаючись
на неповне з'ясування судом першої
інстанції, обставин, що мають значення
для вирішення справи та порушення
останнім норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги скаржник зауважує на тому, що у
позовній заяві ДП «Вугілля України»
просило визнати його кредитором на
суму грошових зобов'язань у розмірі 8 118
357,93 грн. та просило зобов'язати комісію
з реорганізації ДП
«Донвуглереструктуризація» внести
вказану суму до передавального балансу
(акту) ДП «Укрвуглереструктуризація»,
як правонаступника ДП
«Донвуглереструктуризація». При цьому,
скаржник звертає увагу суду на те, що
правові підстави стягнення 8 118 357,93 грн.,
за якими він просить визнати себе
кредитором та які пропонує внести до
передавального балансу (акту),
підтверджуються рішенням
господарського суду Донецької області
від 24.06.2008 року по справі №20/62, а тому, на
думку скаржника, не потребують
доказування. У зв'язку з цим, скаржник
вважає, що заявлена ним вимога не
підлягає вартісній оцінці, отже є
немайновою, а висновок суду першої
інстанції про необхідність сплати
судового збору за заявлену вимогу як за
майнову є передчасним та таким, що не
відповідає обставинам справи.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 13.11.2014
апеляційну скаргу ДП «Вугілля України»
було прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 27.11.2014 року.

За приписами ч. 1 ст. 64 ГПК, ухвала про
порушення провадження у справі
надсилається сторонам у справі за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою.

Належною адресою відповідача - Комісії
з реорганізації державного
підприємства
«Донвуглереструктуризація»,
зазначеною позивачем як в позові, так і
в апеляційній скарзі є м. Макіївка
Донецької області.

Відповідно до листа начальника
Поштамту-ЦПЗ №1 Харківської дирекції
УДППЗ "Укрпошта" Гончарова Ю.Ф. від
23.07.2014 р. №7-14 з 22.07.2014 р. УДППЗ "Укрпошта"
призупинено приймання та пересилання
поштових відправлень на адресу
Донецької та Луганської областей.

Будь-які інші засоби зв'язку з
відповідачем суду апеляційної
інстанції не відомі.

Таким чином, вказані обставини
унеможливили здійснити направлення
відповідачу ухвали суду апеляційної
інстанції від 13.11.2014 року про порушення
провадження у справі та призначення її
до розгляду, про що відповідальними
особами канцелярії Харківського
апеляційного господарського суду був
складений Акт №12-44/263 від 14.11.2014, який
міститься в матеріалах справи.

Ухвала Харківського апеляційного
господарського суду від 13.11.2014 року про
призначення справи №908/4034/14 до
розгляду, 13.11.2014 була розміщена в
Єдиному державному реєстрі судових
рішень.

На підставі викладеного, враховуючи, що
будь-яких інших засобів зв'язку з
відповідачем суд не має, колегія суддів
вважає, що Харківським апеляційним
господарським судом було вжито всіх
можливих заходів для належного
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи.

Позивач в судовому засіданні підтримав
вимоги апеляційної скарги і просить її
задовольнити, а ухвалу суду - скасувати,
справу направити на розгляд до
господарського суду Запорізької
області.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, з огляду на
те, що явку представників сторін у дане
судове засідання не визнано
обов'язковою, а також беручи до уваги
обмеженість строків розгляду
апеляційної скарги на ухвалу
господарського суду, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу
без участі представника відповідача за
наявними у ній матеріалами у
відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
в межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши наявні у справі
матеріали на предмет їх юридичної
оцінки судом першої інстанції,
проаналізувавши правильність
застосування господарським судом норм
процесуального права при винесенні
оскаржуваної ухвали, колегія суддів
дійшла висновку про задоволення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 99 ГПК України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі ХІІ ГПК України.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно із частиною 2 статті 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Частиною 5 статті 106 передбачено, що
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Дослідивши обставини, які передували
поверненню позовної заяви без
розгляду, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає висновки господарського суду
Запорізької області передчасними
виходячи з наступного.

Як свідчать встановлені по справі
обставини, позивач звернувся до суду з
позовом про зобов'язання Комісії з
реорганізації державного підприємства
«Донвуглереструктуризація» визнати
його кредитором на суму грошових
зобов'язань у розмірі 8 118 357,93 грн. та
внести вказану суму до передавального
балансу (акту) ДП
«Укрвуглереструктуризація»,як
правонаступника ДП
«Донвуглереструктуризація». Отже,
заявлена позивачем вимога відповідає
способу захисту прав, встановлених ст.16
ЦК України та ст. 20 ГК України.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 14.10.2014 р. у
справі №908/4034/14 позовну заяву ДП
"Вугілля України" повернуто без
розгляду на підставі п.4 ч.1 ст. 63 ГПК
України, через відсутність доказів
сплати судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про
повернення позову ДП "Вугілля України"
без розгляду на підставі пункту 4
частини 1 статті 63 ГПК України, місцевий
господарський суд виходив з того, що
заявлена позивачем вимога про визнання
його кредитором на суму грошових
зобов'язань у розмірі 8 118 357,93 грн. є
вимогою майнового характеру, у зв'язку
з чим дійшов висновку про те, що
позивачем має бути сплачений судовий
збір у розмірі 73 080,00 грн. як за майнову
вимогу. Натомість, позивачем сплачено
лише 1218,00 грн. судового збору, про що
свідчить платіжне доручення №6508 від
25.09.2014 року.

Однак, з таким висновком суду першої
інстанції, колегія суддів апеляційного
господарського суду погодитися не може
та вважає, що при винесенні ухвали про
повернення позовної заяви місцевий
господарський суд припустився
порушень норм процесуального права, не
врахувавши, що позовна вимога є вимогою
немайнового характеру, виходячи з
наступного.

Предметом позову, як вимоги про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу, є
спосіб захисту цього права чи інтересу.
Підставою позову - є факти, які
обґрунтовують вимогу про захист права
чи законного інтересу.

Так, предметом даного спору є вимога
позивача про визнання відповідачем
його кредиторських вимог та включення
їх до передавального балансу (акту) ДП
«Укрвуглереструктуризація», як
правонаступника ДП
Донвуглереструктуризація». При цьому,
колегія суддів зазначає, що спір є
майновим, коли його предметом є речі, що
мають вартісну оцінку, у тому числі
гроші, та за результатом вирішення
якого визначається їх юридична доля,
зокрема, стягнення або приналежність
певній особі. Надаючи оцінку
заявленому позову, колегія суддів
констатує, що позивач не просить
стягнути з відповідача вказану суму
коштів, а просить суд зобов'язати
відповідача здійснити певні дії,
оскільки вважає, що відповідачем
порушено його право на внесення суми
кредиторських вимог до передавального
балансу відповідача, що є певною
ознакою немайнового характеру спірних
взаємовідносин.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 ГПК України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Перелік підстав та порядок повернення
судом позовної заяви без розгляду
визначений статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Стаття 4 Закону України «Про судовий
збір» визначає розміри ставок судового
збору за подання до господарського
суду як позовної заяви майнового
характеру, так і позовної заяви
немайнового характеру, в залежності
від заявлених позовних вимог
(майнового або немайнового характеру).

У підпункті 2.2 пункту 2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» від
21.02.2013 року № 7 зазначено, що статтею 55
ГПК передбачено визначення ціни позову
у позовах про стягнення грошей і про
витребування майна. Відповідні позовні
заяви мають майновий характер, і розмір
ставок судового збору за їх подання
визначається за приписом підпункту 1
пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Що ж до позовних заяв немайнового
характеру, то до них відносяться
вимоги, які не підлягають вартісній
оцінці. Подання до господарського суду
таких заяв оплачується судовим збором
згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини
другої статті 4 Закону.

Оскільки, у даній справі предметом
позову є вчинення певних дій, а саме:
зобов'язання Комісії з реорганізації
державного підприємства
«Донвуглереструктуризація» визнати
його кредитором та внести вказану суму
до передавального балансу (акту),
колегія суддів вважає, що позовні
вимоги позивача не підлягають
вартісній оцінці і відповідно є
немайновими.

Згідно п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви не
майнового характеру судовий збір
встановлений в розмірі 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 статті 4 Закону передбачено,
що судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
мінімальний розмір заробітної плати на
1 січня 2014 складає 1218 гривні.

Оскільки, у даному випадку предметом
спору є немайнові вимоги, відповідачем
обґрунтовано сплачено судовий збір у
розмірі одного розміру мінімальної
заробітної плати, що підлягає сплаті
при подачі позовної заяви - 1218 грн.

Проте, суд першої інстанції в
оскарженій ухвалі встановлених по
справі обставин не врахував, а тому
його висновок про повернення позову
без розгляду на підставі п. 4 частини 1
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України не
ґрунтується на матеріалах справи та
вимогах процесуального закону, у
зв'язку з чим ухвала господарського
суду Запорізької області від 14.10.2014р. у
справі №908/4034/14 підлягає скасуванню, а
справа - направленню до господарського
суду Запорізької області для
здійснення судового провадження та
розгляду даного господарського спору
по суті заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 99, 101, 102, пунктом 2
статті 103, пунктами 3, 4 частини 1 статті
104, статтями 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Вугілля України", м. Київ
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 14.10.2014 року у
справі №908/4034/14 скасувати.

Справу передати на розгляд
господарському суду Запорізької
області.

Повний текст постанови складено та
підписано 10.12.2014 року.

Головуючий суддя Істоміна
О.А.,

суддя Білецька А.М.,

суддя Горбачова Л.П.