номер провадження справи 19/61/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014
Справа № 908/2284/14

За позовом Приватного підприємства
«Молокозавод-ОЛКОМ» (72316, Запорізька
область, м. Мелітополь, вул.
Дзержинського, 289-А)

до Товариства з обмеженою
відповдальністю Агрофірми «ЗЛАГОДА»
(72340, Запорізька область, с.
Світлодолинське, вул. Леніна, 35)

про зобов'язання поставити товар та
стягнення 442947,80 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Нечипоренко Л.О. -
представник за довіреністю № б/н від
07.08.14.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької
області 02.07.14. звернулось Приватне
підприємство «Молокозавод-ОЛКОМ» з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповдальністю Агрофірми
«ЗЛАГОДА» про зобов'язання поставити
товар та про стягнення 442947,80 грн. за
Договором поставки насіння соняшника
№ 01М-693 від 24.05.12.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в порушення умов Договору
та вимог чинного законодавства України
не виконав свої зобов'язання перед
позивачем по поставці товару,
внаслідок чого у Товариства з
обмеженою відповідальністю Агрофірми
«ЗЛАГОДА» виникло зобов'язання щодо
поставки товару та сплати штрафу.

Разом з позовною заявою Приватним
підприємством «Молокозавод-ОЛКОМ» на
підставі ст.ст. 66, 67 Господарського
процесуального кодексу України подано
письмову заяву про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно, що
належить Товариству з обмеженою
відповідальністю Агрофірми «ЗЛАГОДА»,
а саме: насіння соняшника в межах суми
442947,80 грн. та на грошові кошти, що
належать Товариству з обмеженою
відповідальністю Агрофірми «ЗЛАГОДА»
в межах суми заявлених вимог про
стягнення штрафу в розмірі 442947,80 грн.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 03.07.14. порушено
провадження у справі № 908/2284/14, справі
присвоєно номер провадження 19/61/14,
судове засідання призначено на 17.07.14. о
12-20.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 17.07.14. на
підставі ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
провадження у справі № 908/2284/14 зупинено
до вирішення господарським судом
Запорізької області пов'язаної з нею
справи № 908/2323/14 за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
Агрофірми «ЗЛАГОДА» до Приватного
підприємства «Молокозавод-ОЛКОМ» про
визнання недійсним Договору поставки
насіння соняшника № 01М-693 від 24.05.12.

Через канцелярію Господарського суду
Запорізької області 13.10.14. від
Приватного підприємства
«Молокозавод-ОЛКОМ» надійшла заява про
поновлення провадження у справі №
908/2284/14, в зв'язку з винесенням
господарським судом Запорізької
області 03.09.14. рішення у справі № 908/2323/14
та поверненням ухвалою Харківського
апеляційного господарського суду від
03.10.14. апеляційної скарги у справі №
908/2323/14.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 15.10.14. у справі
№ 908/2284/14 на підставі ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України поновлено провадження з 11.11.14.,
судове засідання призначено на 11.11.14. о
12-20.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 11.11.14.,
відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
розгляд справи відкладено на 02.12.14. о
10-30.

Через канцелярію Господарського суду
Запорізької області 21.11.14. від позивача
надійшло клопотання про залучення до
матеріалів справи документів, яке було
задоволено судом.

Представник позивача в судовому
засіданні 02.12.14. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов Приватного
підприємства «Молокозавод-ОЛКОМ»
задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове
засідання 02.12.14. повторно не з'явився,
витребувані судом документи не подав,
про поважні причини неявки суд не
повідомляв, про час та місце проведення
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Відповідно до пунктів 3.9.1 та 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.11., в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відповідач є належним
чином повідомленим про час і місце
розгляду справи і його неявка не
перешкоджає вирішенню даного спору.

Розглянувши заяву позивача про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно, що належить Товариству
з обмеженою відповідальністю
Агрофірми «ЗЛАГОДА», а саме: насіння
соняшника в межах суми 442947,80 грн. та на
грошові кошти, що належать Товариству з
обмеженою відповідальністю Агрофірми
«ЗЛАГОДА» в межах суми заявлених вимог
про стягнення штрафу в розмірі 442947,80
грн., суд відмовив у її задоволенні, з
огляду на наступне:

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Таким чином, заходи до забезпечення
позову застосовуються господарським
судом, як засіб запобігання можливим
порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів особи
та гарантія реального виконання
рішення суду. Умовою застосування
заходів до забезпечення позову є
достатньо обґрунтоване припущення, що
майно (в тому числі грошові суми, цінні
папери тощо), яке є у відповідача на
момент пред'явлення позову до нього,
може зникнути, зменшитись за кількістю
або погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Згідно зі ст. 67 Господарського
процесуального кодексу України позов,
забезпечується: накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про звільнення цього майна з-під
арешту.

Таким чином, з наведеного вбачається,
що арешт може бути накладено на майно
або грошові суми, які належать
відповідачеві, що суперечить вимогам
позивача.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.11.
№ 16 «Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову.

З цією метою та з урахуванням загальних
вимог, передбачених статтею 33
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має
здійснювати оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності їх
вжиття з урахуванням такого:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним видом заходів до
забезпечення позову і предметом
відповідної позовної вимоги. Саме лише
посилання в заяві на потенційну
можливість ухилення відповідача від
виконання судового рішення без
наведення відповідного обґрунтування
не є достатньою підставою для
задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо
обґрунтоване припущення
господарського суду, що невжиття таких
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання судового рішення.
При цьому, сторона, яка звертається з
заявою про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних
вимог, передбачених ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу для забезпечення позову.

У разі відсутності доказів в
підтвердження викладених обставин та
обґрунтування, що невжиття таких
заходів утруднить чи зробить
неможливим виконання рішення,
господарський суд відхиляє таку заяву
як необґрунтовану та не підтверджену
належними докази.

Оскільки позивачем не вказано
конкретних обставин та не надано
жодних доказів, які б підтверджували
обставини, що можуть утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду, суд не вбачає підстав для
задоволення заяви Приватного
підприємства «Молокозавод-ОЛКОМ» про
забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, судом
відмовлено у задоволенні заяви
Приватного підприємства
«Молокозавод-ОЛКОМ» про забезпечення
позову у повному обсязі.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд у
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
ухвалив рішення у справі № 908/2284/14.

Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

24.05.12. між Товариством з обмеженою
відповідальністю Агрофірма «Злагода»
(далі - Постачальник) та Приватним
підприємством «Молокозавод-ОЛКОМ»
(далі - Покупець) укладеного Договір
поставки насіння соняшника № 01М-693
(далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору
передбачено, що Постачальник передає у
власність Покупця насіння соняшника, а
Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити товар на умовах, передбачених
даним Договором.

У відповідності до умов Договору,
кількість Товару складає 96,740 тонн +/- 10 %
(п. 3.2 Договору в редакції Додаткової
угоди № 00001 від 12.09.12.).

Відповідно до п. 3.3 Договору в редакції
Додаткової угоди № 00001 від 12.09.12.
встановлено, що ціна однієї тони товару
складає 4600,00 грн.

Згідно з п. 3.7 Договору в редакції
Додаткової угоди № 00001 від 12.09.12.
встановлено, загальна вартість товару,
який поставляється, згідно даного
Договору складає 445004,00 грн. з
урахуванням ПДВ 20 % 74167,33 грн. +/- 10 %.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що
оплата за товар здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Постачальника, згідно
виставлених рахунків.

Позивач посилається на те, що протягом
травня 2012 р. - серпня 2012 р. Приватним
підприємством «Молокозавод-ОЛКОМ»
було виставлено відповідачу рахунки за
поставку товару на загальну суму 445000,00
грн.

Позивачем, на виконання умов Договору,
було здійснено оплату виставлених
відповідачем рахунків, що
підтверджується наступними платіжними
дорученнями, належним чином завірені
копії яких містяться в матеріалах
справи:

- № 2324 від 24.05.12. на суму 38000,00 грн., згідно
рахунку № 19 від 24.05.12.;

- № 2388 від 29.05.12. на суму 20000,00 грн., згідно
рахунку № 20 від 29.05.12.;

- № 2466 від 01.06.12. на суму 7000,00 грн., згідно
рахунку № 21 від 01.06.12.;

- № 2577 від 08.06.12. на суму 40000,00 грн., згідно
рахунку № 23 від 07.06.12.;

- № 2679 від 14.06.12. на суму 20000,00 грн., згідно
рахунку № 24 від 13.06.12.;

- № 2772 від 20.06.12. на суму 24000,00 грн., згідно
рахунку № 25 від 19.06.12.;

- № 2895 від 27.06.12. на суму 200000,00 грн.,
згідно рахунку № 26 від 26.06.12.;

- № 2967 від 04.07.12. на суму 55000,00 грн., згідно
рахунку № 28 від 03.07.12.;

- № 3144 від 11.07.12. на суму 11000,00 грн., згідно
рахунку № 31 від 11.07.12.;

- № 3870 від 20.08.12. на суму 30000,00 грн., згідно
рахунку № 36 від 20.08.12.

24.09.12. Постачальник частково передав, а
Покупець прийняв товар у кількості
446,13 кг, що підтверджується видатковою
накладною № 0000012 від 24.09.12., належним
чином завірена копія якої міститься в
матеріалах справи.

Позивач посилається на те, що ним
оплачено, а відповідачем не поставлено
Приватному підприємству
«Молокозавод-ОЛКОМ» 96,293 тон товару, що
складає 442947,80 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач вказує на те, що відповідач
оплачений товар своєчасно та в повному
обсязі не передав, чим порушив умови
Договору та вимоги чинного
законодавства України, в зв'язку з чим
відповідач має передати оплачений
позивачем товар та на підставі умов п.
7.1 Договору сплатити штраф в розмірі
442947,80 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню
повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов`язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
закріплено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно у
власність другій стороні (покупцю), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно і сплатити за нього
певну грошову суму.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що
оплата за товар здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Постачальника, згідно
виставлених рахунків.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем на оплату позивачу були
виставлені рахунки на загальну суму
445000,00 грн.: № 19 від 24.05.12., № 20 від 29.05.12., №
21 від 01.06.12., № 23 від 07.06.12., № 24 від 13.06.12.,
№ 25 від 19.06.12., № 26 від 26.06.12., № 28 від
03.07.12., № 31 від 11.07.12., № 36 від 20.08.12., які
містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що свої зобов'язання
за Договором позивачем виконано у
повному обсязі, а саме, позивач оплатив
в повному обсязі в сумі 445000,00 грн.
вказані вище рахунки, що
підтверджується платіжними
дорученнями: № 2324 від 24.05.12. на суму 38000,00
грн., № 2388 від 29.05.12. на суму 20000,00 грн., №
2466 від 01.06.12. на суму 7000,00 грн., № 2577 від
08.06.12. на суму 40000,00 грн., № 2679 від 14.06.12. на
суму 20000,00 грн., № 2772 від 20.06.12. на суму
24000,00 грн., № 2895 від 27.06.12. на суму 200000,00
грн., № 2967 від 04.07.12. на суму 55000,00 грн., №
3144 від 11.07.12. на суму 11000,00 грн., № 3870 від
20.08.12. на суму 30000,00 грн., належним чином
завірені копії яких містяться в
матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно з п. 4.2 Договору встановлено, що
кількість товару, передбачена п. 3.2
Договору Постачальник зобов'язується
поставити в строк до 31.12.12.

З матеріалів справи вбачається, що
24.09.12. Постачальник частково передав, а
Покупець прийняв товар у кількості 446,13
кг, що підтверджується видатковою
накладною № 0000012 від 24.09.12., належним
чином завірена копія якої міститься в
матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з матеріалів справи вбачається, що
відповідачем не поставлено Приватному
підприємству «Молокозавод-ОЛКОМ» 96,293
тон товару, що складає 442947,80 грн.

Згідно із п. 8.1 Договору передбачено, що
Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами та діє до 31.12.15.,
але в кожному разі до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань по даному
Договору.

Таким чином, з наведеного вище
вбачається, що Договір є таким, що діє
на даний час.

За таких обставин, судом встановлено,
що відповідач в порушення умов
Договору та вимог чинного
законодавства не поставив позивачу
товар у кількості 96,293 тонн, за який
позивачем було внесено попередню
оплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного
кодексу України, якщо продавець, який
одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.

Судом встановлено, що відповідач в
порушення умов Договору та вимог
чинного законодавства України своє
зобов'язання за Договором не виконав,
товар в повному обсязі не передав, суму
попередньої оплати не повернув.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Належність доказів виконання
зобов'язання, про яке заявлено в
позовній заяві, відповідачем до
матеріалів справи не надано.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку про задоволення
позовних вимог в повному обсязі в
частині зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю Агрофірми
«ЗЛАГОДА» поставити Приватному
підприємству «Молокозавод-ОЛКОМ»
товар за Договором поставки насіння
соняшника № 01М-693 від 24.05.12. в розмірі
96,293 тон, що складає 442947,80 грн.

Також позивач на підставі п. 7.3 Договору
просить суд стягнути з відповідача
442947,80 грн. - штрафу.

Пунктом 7.3 Договору встановлено, що в
разі не поставки або несвоєчасної
поставки товару, згідно умов даного
Договору, Постачальник сплачує Покупцю
штраф в розмірі 100 % загальної вартості
товару.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Враховуючи вищевикладене та те, що
відповідачем у повному обсязі не було
поставлено оплачений товар, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 442947,80 грн. - штрафу,
згідно обґрунтованого розрахунку
позивача.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що позов Приватного підприємства
«Молокозавод-ОЛКОМ» є обґрунтованим та
таким, що підлягає задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства
«Молокозавод-ОЛКОМ» задовольнити
повністю.

2. Зобов'язати Товариство з
обмеженою відповдальністю Агрофірми
«ЗЛАГОДА» (72340, Запорізька область, с.
Світлодолинське, вул. Леніна, 35, ) поставити Приватному
підприємству «Молокозавод-ОЛКОМ» (72316,
Запорізька область, м.
Мелітополь, вул. Дзержинського, 289-А, ) 96,293 тон насіння соняшника
на суму 442947 (чотириста сорок дві тисячі
дев'ятсот сорок сім) грн. 80 коп.,
відповідно до умов Договору поставки
насіння соняшника № 01М-693 від 24.05.12.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповдальністю Агрофірми
«ЗЛАГОДА» (72340, Запорізька область, с.
Світлодолинське, вул. Леніна, 35, ) на користь Приватного
підприємства «Молокозавод-ОЛКОМ» (72316,
Запорізька область, м.
Мелітополь, вул. Дзержинського, 289-А, ) 442947 (чотириста сорок дві
тисячі дев'ятсот сорок сім) грн. 80 коп. -
штрафу, 17717 (сімнадцять тисяч сімсот
сімнадцять) грн. 91 коп. - судового збору.

4. Після вступу рішення в законну
силу видати накази.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.12.14.

Суддя
І.В.
Давиденко