ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р.
Справа № 921/540/13-г/6

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н.М.

Мирутенка О.Л.

розглянув апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хоросківський
цукровий завод», м.Хоростків,
Тернопільської області від 11.09.2014р.
№13юр/998

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 05.09.2014р.

у справі № 921/540/13-г/6

за позовом: Приватного підприємства
«Гелосстар», м.Полтава

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хоросківський
цукровий завод», м.Хоростків,
Тернопільської області

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1. ОСОБА_2, с. Колоденка, Рівненський
район, Рівненська область;

2. ОСОБА_3, м. Снятин, Снятинський район,
Івано Франківська область;

3. ОСОБА_4, с. Крихівці, Івано
-Франківський район, Івано Франківська
область;

4. ОСОБА_5, с.Велика Боровиця,
Білогірський район, Хмельницька
область.

про стягнення 600000,00грн.,

з участю представників:

від позивача: Палкін А.Ю. - представник,

від відповідача: Кітчак Ю.М. -
представник,

від третіх осіб: не з'явився.

29.09.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Хоросківський цукровий завод» на
рішення господарського суду
Тернопільської області від 05.09.2014р. у
даній справі, яка автоматизованою
системою документообігу суду
розподілена до розгляду
судді-доповідачу Гнатюк Г.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
01.10.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №921/540/13-г/6 введено
суддів Галушко Н.А. та Мирутенка О.Л.

Ухвалою суду від 01.10.2014р. зазначена вище
апеляційна скарга прийнята до
провадження та призначена до розгляду
на 04.11.2014р.

У зв'язку із зайнятістю судді Галушко
Н.А. в іншому судовому процесі,
розпорядженням в.о.голови Львівського
апеляційного господарського суду від
03.11.2014 року у склад колегії для розгляду
справи №914/2062/14 замість судді Галушко
Н.А. введено суддю Кравчук Н.М.

04.11.2014р. представником ПП «Гелосстар»
подано заяву про відвід колегії суддів
у складі головуючого судді Гнатюк Г.М.,
суддів Галушко Н.А. та Мирутенка О.Л., в
задоволенні якої відмовлено ухвалою
суду від 04.11.2014р.

Заява про відвід судді Кравчук Н.М. не
надходила.

Зважаючи на відсутність представника
апелянта та клопотання позивача,
ухвалою суду від 04.11.2014р. розгляд справи
відкладено до 01.12.2014р.

В судовому засіданні 01.12.2014р. заслухано
пояснення представників сторін.

Треті особи в судові засідання жодного
разу не з'явилися та письмових пояснень
суду не надали. Враховуючи, що ухвалами
суду від 01.10.2014р., від 04.11.2014р. явка
повноважних представників сторін була
визнана судом на власний розсуд,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
третіх осіб, які були повідомлені
належним чином про час та місце
судового засідання.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 05.09.2014р. у
справі №921/540/13-г/6 (колегія суддів у
складі головуючого судді Охотницької
Н.В., суддів Півторака М.Є. та Чопко Ю.О.)
позовні вимоги задоволено повністю та
стягнено з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" на користь Приватного
підприємства "Гелосстар" 600000 (шістсот
тисяч) грн. 00 коп. попередньої оплати,
12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.
судового збору, 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00
коп. витрат на послуги адвоката. В
частині стягнення витрат на послуги
адвоката в сумі 5 000 (п'ять тисяч) грн. 00
коп. - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" подало апеляційну
скаргу, в якій рішення суду першої
інстанції вважає незаконним та таким,
що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим господарським судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та невірно
застосовано норми матеріального права
до спірних правовідносин, у зв'язку з
чим, просить його скасувати та в
задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає те, що суд першої
інстанції не врахував, що факт
передачі товару (цукру)
підтверджується нотаріально
засвідченими заявами водіїв, які на
замовлення ПП «Гелосстар» здійснили
перевезення товару, згідно яких
останніми підтверджено отримання
товару на території ТОВ «Хоросківський
цукровий завод» для Позивача в
кількості визначеній у видаткових
накладних, товарно-транспортних
накладних. При цьому апелянт зазначає,
що факт відсутності одного із
реквізитів, зокрема, підпису на
первинному документі не є
беззаперечним доказом неотримання
товару, як і відсутність довіреностей,
які в даному випадку не є доказами
неотримання товару позивачем, а лише
свідчать про недотримання учасниками
правовідносин вимог, якими
врегульовано порядок здійснення
подібних операцій.

У письмовому відзиві на апеляційну
скаргу за вих.№13-11/14 від 13.11.2014р.
(вх.№01-04/6915/14 від 21.11.2014р.), та в судових
засіданнях представник Приватного
підприємства «Гелосстар» спростовував
доводи скаржника та зазначав про
законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду, у зв'язку з чим просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
залишити без змін.

Інші письмові відзиви чи пояснення на
апеляційну скаргу на адресу суду не
надходили.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
Львівський апеляційний господарський
суд прийшов до висновку про
відсутність підстав для скасування
рішення суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Приватне підприємство "Гелосстар"
звернулось в господарський суд
Тернопільської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" про повернення 600000,00
грн. сплаченої попередньої оплати.

В обґрунтування позову ПП «Гелосстар»
посилається на те, що відповідачем не
виконано усної домовленості щодо
поставки позивачу 122,4 тон цукру білого
кристалічного та не повернуто кошти
сплачені в рахунок оплати за його
поставку в сумі 600 000,00 грн.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 26.09.2013 р.,
залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 р., позов
задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 15.04.2014 р. касаційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" задоволено частково.
Рішення господарського суду
Тернопільської області від 29.09.2013р. та
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 року у
справі № 921/540/13-г/6 скасовано, а справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Тернопільської
області.

При цьому Вищим господарським судом
звернуто увагу на, те що господарські
суди попередніх інстанцій не врахували
надані відповідачем накладні як
належні докази у справі, а також не
дослідили інші документи, які можуть
слугувати доказами поставки товару,
зокрема чи зафіксовано факт
відвантаження товару в податкових
документах відповідача, чи складались
відповідачем податкові накладні на
постачання товару, не дослідили
відображення господарської операції з
поставки відповідачем товару в обліку
податкової звітності останнього та
наявності у відповідача товару на
момент складання видаткових накладних.

Крім того, у постанові від 15.04.2014р. Вищий
господарський суд зазначає, що
неналежне оформлення довіреностей є
порушенням ведення бухгалтерського
обліку відповідача, але не спростовує
наявності чи відсутності факту
передачі речі, а також те, що після
встановлення наявності довіреностей,
скріплених печаткою позивача, останній
не провів службове розслідування за
фактом незаконного використання
печатки, не надав доказів повідомлення
правоохоронних органів про втрату чи
викрадення печаток.

Відповідно до ст.111-12 ГПК України,
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, між Приватним підприємством
"Гелосстар" та товариством з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" в усній формі укладено
договір щодо поставки 122,4 тон цукру
білого кристалічного.

Так на підставі рахунку на оплату №102
від 13 лютого 2013 року, платіжним
дорученням №32 від 14 лютого 2013 року, ПП
"Гелосстар" (позивач) перерахувало на
користь ТОВ "Хоросківський цукровий
завод" (відповідачу) 600 000,00 грн.

На проведену попередню оплату,
продавцем було видано податкову
накладну №75 від 14 лютого 2013 року (копія
наявна у матеріалах справи).

Факт отримання коштів в сумі 600 000,00 грн.
відповідач визнає.

07 травня 2013 року ПП "Гелосстар"
звернулось до ТОВ "Хоросківський
цукровий завод" з вимогою № 458 про
здійснення поставки.

Так як сторони не обумовили строк
виконання відповідачем зобов'язання
щодо поставки товару (цукру білого
кристалічного), то згідно ст.530
Цивільного кодексу України він повинен
виконати таке зобов'язання в
семиденний строк від дня пред'явлення
про це вимоги кредитором.

Якщо продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, приписи ч.2.
ст.693 ЦК України надають покупцю право
вимагати передання оплаченого товару
або повернення суми попередньої
оплати.

Оскільки постачальником (відповідачем)
вимоги №458 від 07 травня 2013 року про
поставку товару (122,4 тон цукру білого
кристалічного) не було виконано,
покупець звернувся до ТОВ
"Хоросківський цукровий завод" з
вимогою №483 від 20 травня 2013 року про
повернення сплачених коштів.

Натомість відповідач заперечує вимоги
позивача посилаючись на те, що ним
зобов'язання щодо поставки позивачу
товару виконано про що свідчать
товарно-транспортні накладні (№ Р895 від
14.02.2013 року, № Р898 від 14.02.2013 року, № Р902
від 14.02.2013 року, № Р904 від 14.02.2013 року, №
Р907 від 14.02.2013 року, № Р926 від 15.02.2013 року,
№ Р937 від 15.02.2013 року та видаткові
накладні (№ 895 від 14.02.2013 року, № 898 від
14.02.2013 року, № 902 від 14.02.2013 року, № 904 від
14.02.2013 року, № 907 від 14.02.2013 року, № 926 від
15.02.2013 року, № 937 від 15.02.2013 року. При
цьому, відповідач зазначив, що товар у
товариства з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" безпосередньо отримали
водії (перевізники) фізичні особи
ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_5 на підставі отриманих
по факсу довіреностей, виданих ПП
"Гелосстар" 14 та 15 лютого 2013 року, які і
здійснили транспортування спірного
товару до приватного підприємства
"Гелосстар", що підтверджується
нотаріально завіреними заявами
вказаних водіїв.

Згідно п. 1 Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України №363 від 14 жовтня
1997р. та зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 28.02.1998р. за №128/2568 (далі
- Правила) товарно-транспортна накладна
- єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Перевізники приймають вантажі для
перевезення на підставі укладених
Договорів із Замовниками згідно з
заявками (додаток 1) або за разовим
договором (додаток 2). Заявка подається
у вигляді та в строки, передбачені
Договором. За погодженням сторін
заявка може бути подана на один день,
тиждень, декаду або місяць. Разові
договори повинні бути укладені в
письмовій формі (п. п. 10.1- 10.3 Правил).

Пунктами 11.4-11.6 Правил передбачено, що
товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом). Після прийняття
вантажу згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Однак, як пояснено позивачем, ним не
укладалися будь-які договори з
перевізниками на перевезення від
відповідача цукру білого
кристалічного, в той час, як в
зазначених вище товарно-транспортних
накладних Замовником значиться ПП
"Гелосстар". Зазначені обставини не
спростовані відповідачем, а також
поясненнями водіїв, викладених в
нотаріально засвідчених заявах. Окрім
того, відповідачем не надано і судом не
здобуто товарно-транспортних
накладних з відміткою
вантажоодержувача (ПП "Гелосстар") про
отримання товару, а згідно п.11.6 Правил
третій і четвертий екземпляри,
засвідчені підписом вантажоодержувача
(у разі потреби й печаткою або штампом),
передається Перевізнику.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що
товарно-транспортні накладні № Р895 від
14.02.2013 року, № Р898 від 14.02.2013 року, № Р902
від 14.02.2013 року, № Р904 від 14.02.2013 року, №
Р907 від 14.02.2013 року, № Р926 від 15.02.2013 року,
№ Р937 від 15.02.2013 року, а також копії
довіреностей, отриманих за допомогою
факсимільного зв'язку, виданих ПП
"Гелосстар" 14 та 15 лютого 2013 року,
виданих на ім'я водіїв (перевізників)
ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_5, а також нотаріально
завірені заяви вищезазначених водіїв
(копії заяв знаходяться в матеріалах
справи), в яких вони стверджують, що 14 та
15 лютого 2013 року на території ТОВ
"Хоросківський цукровий завод" було
завантажено у відповідні транспортні
засоби цукор білий кристалічний в
мішкотарі для перевезення на ПП
"Гелосстар", не є належними доказами у
справі, в розумінні ст. 34 ГПК України.

В матеріалах справи відсутні та не
надані відповідачем відомості про те,
чи являються водії (перевізники)
ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, ОСОБА_5 суб'єктами
підприємницької діяльності, чи
закріплені як працівники на якомусь
підприємстві, яке займається
перевезеннями, чи взагалі мають право
на здійснення перевезень, оскільки
позивач заперечує, що з різних міст
України могли бути ним залучені водії
(не юридичні особи і не суб'єкти
підприємницької діяльності) для такої
операції.

При цьому, суд першої інстанції вірно
зазначив, що довіреності від 14 та 15
лютого 2013 року не оформлені належним
чином, у відповідності до Інструкції
про порядок реєстрації виданих,
повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
яка затверджена наказом Мінфіну №99 від
16.05.1996р., відсутні записи в Журналі
реєстрації довіреностей за 2012-2013р.р.
позивача, а також виписані
відповідачем видаткові і
товарно-транспортні накладні містять
інформацію про пункти розвантаження
товару, які не пов'язані з діяльністю
позивача, оскільки місцезнаходження
останнього м.Дніпропетровськ.

Крім цього, на виконання вказівок
постанови Вищого господарського суду
України від 15.04.2014 р. у справі №
921/540/13-г/6, господарським судом
Тернопільської області встановлено, що
відповідно до пункту 3.4.1. Інструкції
про порядок видачі міністерствам та
іншим центральним органам виконавчої
влади, підприємствам, установам,
організаціям, господарським
об'єднанням та громадянам дозволів на
право відкриття та функціонування
штемпельно-граверних майстерень,
виготовлення печаток і штампів, а також
порядок видачі дозволів на оформлення
замовлень на виготовлення печаток і
штампів, та затвердження Умов і правил
провадження діяльності з відкриття та
функціонування штемпельно-граверних
майстерень, виготовлення печаток і
штампів, затвердженої Наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 11 січня 1999 року № 17 зі змінами від 7
вересня 2005 року № 755, відповідальність
і контроль за дотриманням порядку
зберігання печаток і штампів, а також
законністю користування ними
покладається на керівників
підприємств, установ і організацій,
господарських об'єднань, суб'єктів
господарської діяльності.

З письмового пояснення №651 від 20.05.2014р.
вбачається, що приватне підприємство
"Гелосстар" 14 та 15 лютого 2013 року,
довіреності на ім'я водіїв
(перевізників) ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_2,
ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5,
підписаних директором ОСОБА_12 та
скріплених печаткою позивача, не
видавало, печатку підприємство не
втрачало (викрадена не була). Крім того,
позивач зазначає, що оскільки
оригінали вищезазначених довіреностей
так і не були долучені до матеріалів
справи, відтак дана обставина дає
підстави стверджувати, що такі
(оригінали довіреностей від 14 та 15
лютого 2013 року) взагалі не існують, а
тому для проведення службового
розслідування за фактом незаконного
використання печатки, тим більше,
звертатись до правоохоронних органів
за фактом втрати чи викрадення печатки
немає підстав та необхідності.

Господарським судом Тернопільської
області з'ясовано також, що
господарська операція по отриманню
попередньої оплати від позивача в сумі
600 000,00 грн. (перша подія) відображена у
податковому обліку відповідача,
зокрема податкова накладна № 75 від
14.02.2014 р. на суму 600 000,00 грн., в т.ч. ПДВ -100
000,00 грн., згідно квитанції № 1 від 25.02.2013
р. була прийнята податковим органом, а
також згідно додатку № 5 "Розшифровка
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів"
податкової декларації з податку на
додану вартість за лютий 2013 р., а саме: в
рядку 30 розділу І відповідачем
задекларовано факт вчинення спірної
операції шляхом зазначення обсягу
постачання в розмірі 500 000,00 грн. та 100 000,
00 грн. - сума податку на додану вартість.

Відповідно до п.187.1. ст. 187 Податкового
кодексу України, датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

Згідно з п. 201.4. ст.201 Податкового
кодексу України податкова накладна
складається у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Один примірник видається
покупцю, а другий залишається у
продавця. У разі складання податкової
накладної у паперовому вигляді покупцю
видається оригінал, а копія
залишається у продавця.

На підставі виставленого ТОВ
"Хоросківський цукровий завод" рахунку
на оплату №102 від 13.02.2013р. ПП "Гелосстар"
платіжним дорученням №32 від 14.02.2013р.
перерахувало на користь відповідача
попередню оплату у розмірі 600 000,00 грн.,
відтак дата зарахування коштів від
позивача і є тією першою подією, на
підставі якої відповідачем було
відображено податкові зобов'язання за
операцією з поставки цукру позивачу у
декларації з ПДВ за лютий 2013р.

Саме у зв'язку із здійсненою позивачем
попередньою оплатою 14.02.2013р.
товариством з обмеженою
відповідальністю "Хоросківський
цукровий завод" було видано ПП
"Гелосстар" податкову накладну № 75 та
здійснено відповідне відображення
операції у даних податкового обліку.

В той же час, представником ПП
"Гелосстар" долучено до матеріалів
справи листи № 9827/10/16-01-15-01-24 від 10.07.2014р.
та № 10337/10/16.01.15.0124 від 18.07.2014р. Державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Головного управління Міндоходів в
Полтавській області, відповідно до
яких податковий орган повідомляє, що за
результатами проведеного моніторингу
з використанням Автоматизованої
інформаційної системи "Співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів" за
лютий 2013 р. встановлено, що ТОВ
"Хоросківський цукровий завод"
задекларовано податкові зобов'язання
по ПП "Гелосстар" на загальну суму 600 000,00
грн., в тому числі ПДВ 100 000,00 грн. При
цьому, ПП "Гелосстар" не відображено у
складі податкового кредиту за лютий
2013р. - червень 2014р. операції з придбання
по ТОВ "Хоросківський цукровий завод".

Підсумовуючи викладене, суд
апеляційної інстанції вважає вірними
висновки суду першої інстанції про те,
що в матеріалах справи відсутні
належні та допустимі докази виконання
відповідачем своїх зобов'язань по
поставці ПП "Гелосстар" 122,4 тон цукру
білого кристалічного, натомість факт
перерахування позивачем 600000,00грн.
попередньої оплати підтверджено
належним чином, у зв'язку з чим, вимоги
позивача обґрунтовані та задоволені
правомірно.

Посилання скаржника на ту обставину, що
судом першої інстанції не враховано
нотаріально засвідчених заяв водіїв,
які на замовлення ПП «Гелосстар»
здійснили перевезення товару, судом
апеляційної інстанції відхиляються,
так як суд першої інстанції надав
оцінку вказаним заявам. При цьому, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками господарського суду
Тернопільської області про те, що
зазначені заяви водіїв містять
інформацію про те, що ці водії отримали
товар, як вони стверджують, для ПП
"Гелосстар", проте не підтверджують
факт доставки та отримання ПП
"Гелосстар" даного товару.

Посилання апелянта на те, що факт
відсутності одного із реквізитів,
зокрема, підпису на первинному
документі не є беззаперечним доказом
неотримання товару, як і відсутність
довіреностей, які в даному випадку не є
доказами неотримання товару позивачем,
є безпідставними, оскільки в
матеріалах справи відсутні інші
належні докази отримання позивачем
товару.

У відповідності до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43
ГПК України, Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Доводи скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи та викладеним вище
аналізом обставин справи і чинного
законодавства, а тому колегією суддів
відхилені через їх безпідставність.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Зважаючи на те, що факт надання послуг
адвокатом ОСОБА_6 підтверджується
свідоцтвом про право на заняття
адвокатською діяльністю №2184 від 20
вересня 2010 року, договором про надання
юридичних послуг №07/05/13-2 від 07 травня
2013 року, платіжним дорученням №226 від 21
травня 2013 року про оплату юридичних
послуг в сумі 10000 грн. договором №07/05/13-1
від 11.01.2010р. про надання правової
допомоги, а також беручи до уваги, що
cпір, який виник у даній справі
відноситься до категорії спорів про
розрахунки, не є складним по відношенню
до правовідносин, які стали підставою
для звернення з позовом до суду та
керуючись принципам співрозмірності і
розумної необхідності витрат на оплату
послуг адвоката для даної справи, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про часткове задоволення
клопотання позивача про відшкодування
витрат на послуги адвоката за рахунок
відповідача розмірі 5000,00 грн.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Хоросківський
цукровий завод» залишена без
задоволення, витрати по сплаті
судового збору, в порядку ст.49 ГПК
України, слід віднести на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Тернопільської області від 05.09.2014р. по
справі №921/540/13-г/6 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Хоросківський цукровий завод»
залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Тернопільської
області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Мирутенко О.Л.

Повний текст постанови

виготовлено 04.12.2014р.