ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2014 року
Справа № 915/1698/14

м.
Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача -
Дяченка В.С. дов. № 09-01/22 від 21.03.2014р.

представник відповідача в судове
засідання не з'явився,

розглянувши у судовому засіданні
матеріали справи,

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль", 54020, м. Миколаїв,
Каботажний узвіз, 18

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївпромпостач",
54029, м. Миколаїв, просп. Леніна, 21

про: стягнення 4359,11 грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Миколаївська теплоелектроцентраль"
звернулось до господарського суду з
позовними вимогами (заява про
зменшення позовних вимог № 09/1931-ю від
24.11.2014р.) про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Миколаївпромпостач" заборгованості в
розмірі 2516,35 грн. з яких: 1 164,51 грн. -
основної заборгованості, 156,03 грн. -
інфляційних втрат, 31,30 грн. - 3% річних,
1164,51 грн. - пені.

Відповідач в судове засідання
27.11.2014 року не з'явився, причини неявки
не повідомив, відзив по суті позовної
заяви до суду не надав. Враховуючи, що
ухвали господарського суду
Миколаївської області від 21.10.2014 року
та від 10.11.2014 року направлені на адресу
відповідача: 54029, м. Миколаїв, просп.
Леніна, 21, яка зазначена в позовній
заяві, то суд вважає, що відповідач
належним чином був повідомлений про
час та місце розгляду справи.

Згідно ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд прийшов до висновку про
задоволення зменшених позовних вимог з
огляду на наступне:

01 серпня 2008 року між Публічним
акціонерним товариством "Миколаївська
теплоелектроцентраль" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Миколаївпромпостач" було укладено
договір № 3042 про постачання теплової
енергії в гарячій воді (Далі - Договір),
за умовами вказаного Договору
енергопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором (п. 1
Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору теплова
енергія постачається відповідачеві в
обсягах згідно з додатком 1 до цього
Договору у вигляді гарячої води на такі
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гаряче
водопостачання - протягом року;
технологічні потреби; кондиціювання
повітря.

Пунктом 5.3 Договору передбачено,
споживач, що має прилади обліку,
щомісячно подає до Енергопостачальної
організації звіт про фактичне
споживання теплової енергії, в терміни,
передбачені в Додатку 1 до Договору.

У відповідності до п. 6.2 Договору
розрахунковим періодом є календарний
місяць. Споживач за 20 днів до початку
розрахункового періоду сплачує
Енергопостачальної організації
вартість зазначеної в Договорі
кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період,
з урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок місяця (п. 6.3
Договору).

На виконання зобов'язань за
Договором позивач поставив
відповідачеві теплову енергію в
гарячій воді в період з жовтня 2013 року
по грудень 2013 року на загальну суму 5609,41
грн., що підтверджується нарядом на
підключення від 07.10.2013 року (а.с. 27),
рахунками за вищевказаний період (а.с. 32
- 34) та листом № 613-ю від 09.10.2014р. щодо
направлення рахунків та актів
прийому-передачі теплової енергії. (а.с.
38).

Позивач в позовній заяві зазначає,
що відповідач вимоги Договору в
повному обсязі не виконав, оплату за
поставлену теплову енергію в строк
встановлений у Договорі здійснив
частково перерахувавши 3590,62 грн.

Позивач в заяві про зменшення
позовних вимог вказує, що договір № 10
оренди нежитлових приміщень, укладений
21.07.1994р. між ТОВ "Миколаївпромпостач", як
орендарем та Миколаївським обласним
комітетом Червоного хреста, як
орендодавцем, діяв до 24.12.2014 року
включно, у зв'язку з цим ПАТ
«Миколаївська ТЕЦ», здійснило
корегування нарахувань за теплову
енергію поставлену ТОВ
"Миколаївпромпостач" в грудні 2013 року,
що підтверджується довідкою за
підписом заступника начальника
відділу збуту енергії.

Таким чином розмір заборгованості
відповідача за поставлену теплову
енергію по Договору становить 1164,51 грн.
(5609,41 грн. - 3590,62 грн. - 854,28 грн.).

З метою отримання грошових коштів
за поставлену теплову енергію, позивач
направив на адресу відповідача
претензію № 190-Ю від 25.03.2014 з вимогою
погасити заборгованість. Відповіді на
претензію відповідач не надав
заборгованість за поставлену теплову
енергію не погасив..

Позивач зазначає, що відповідач
вимоги Договору не виконав, повну
оплату за поставлену теплову енергію у
строк встановлений Договором не
здійснив, що і зумовило позивача
звернутись до суду з позовом про
стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Так, вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача заборгованості в сумі 1164,51
грн. за поставлену теплову енергію в
період з жовтня 2013 року по 24 грудня 2013
року є обґрунтованими відповідно до
вимог Закону та Договору та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушеннями умов,
зазначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Пунктом 7.4.2 Договору сторони
передбачили, що відповідач несе
відповідальність за несвоєчасне
виконання розрахунків за теплову
енергію - пеня в розмірі 1,0% належної до
сплати суми за кожний день
прострочення, на підставі положення
Закону України від 20.05.1999 року № 686-XIV.

Позивач в позовній заяві зазначає,
що відповідач неналежним чином
виконував умови Договору, а саме не
сплачував рахунки по оплаті за
отриману теплову енергію. Позивачем
згідно наданого до суду розрахунку, за
період з 12.10.2013 року по 11.06.2014 року з
урахуванням п. 7.4.2 Договору та у
відповідності до Закону України «Про
відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій» та з
дотриманням ч.6 ст. 232 ГК України, була
нарахована пеня в розмірі 2374,63 грн.,
разом з тим позивач з урахуванням
принципу диспозитивності просить суд
стягнути з відповідача пеню в розмірі
1164,51 грн.

Так, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача пені за період
з 12.10.2013 року по 11.06.2014 року в розмірі
1164,51 грн. є обґрунтованими відповідно
до вимог Договору та Закону та
підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання за вимогою
кредитора, зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення.

Позивач згідно наданого
розрахунку нарахував та просить суд
стягнути з відповідача 3% річних за
період з 12.10.2013 року по 13.10.2014 року в сумі
31,30 грн. та інфляційні втрати за період
з листопада 2013 року по вересень 2014 року
в розмірі 156,03 грн., розмір яких є
обґрунтованим відповідно до вимог
Закону та підлягає задоволенню.

Будь - яких доказів того, що
відповідач належним чином і в повному
обсязі провів оплату за поставлену
теплову енергію, відповідач, у
порушення приписів ст. 33 ГПК України,
суду не надав, тобто не довів
безпідставність позовних вимог, тоді
як надані позивачем докази, як
зазначалось вище, навпаки,
підтверджують наявність вказаної у
позові заборгованості, а відтак і
обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85
ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Миколаївпромпостач"
(54029, м. Миколаїв, просп. Леніна, 21, , р/р 260031953 в МОД АТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 326182) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв,
Каботажний узвіз, 18, р/р 1 в МОУ ПАТ
«Державний Ощадний Банк України», МФО
326461, ) 1164,51 боргу а
теплову нергію, 31,30 грн. - 3% річних, 1164,51
грн. - пені, 156,03 грн. - інфляційних та
1827,00 грн. судового збору.

Повний текст рішення
складено 28.11.2014 року.

Суддя
Н.О. Семенчук