КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2014 р. Справа№ 910/15210/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Самсіна Р.І.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

За розглядом апеляційної скарги
Приватного акціонерного товариства
«Інфраструктура відкритих ключів» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 01.10.2014р. (суддя Князьков В.В.) у
справі № 910/15210/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Актив-

Банк»

до Приватного акціонерного
товариства «Інфраструктура відкритих

ключів»

про стягнення боргу (43 284, 13 грн.)

представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача (скаржник): не
з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 01.10.2014р. задоволено позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Актив-Банк», вирішено стягнути з
Приватного акціонерного товариства
«Інфраструктура відкритих ключів»
борг у розмірі 43 284, 13 грн., судовий збір
у розмірі 1 827 грн..

Ухвалою суду від 24.10.2014р. прийнято до
провадження апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Інфраструктура відкритих ключів» у
якій, відповідач просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 01.10.2014р. у справі № 910/15210/14;
постановити нове рішення, в якому
позовні вимоги задовольнити частково,
з урахуванням часткового погашення
боргу в розмірі 11 931, 65 грн., в
резолютивній частині рішення
визначити суму основної
заборгованості, а також суму пені, які
підлягають стягненню.

Згідно доводів апеляційної скарги, суд
першої інстанції задовольняючи позов в
повному обсязі та фактично стягуючи з
відповідача як суму основної
заборгованості, так і суму пені, не
застосував норми матеріального права,
якими врегульовано стягнення штрафних
санкцій (пені), а саме ст. 549, 550, 611
Цивільного кодексу України, а також не
застосував норми Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»; суд не
перевірив можливість застосування
штрафних санкцій відповідно до
положень договору оренди, на підставі
якого між позивачем та відповідачем
виникли господарські зобов'язання; в
резолютивній частині рішення суд
вказуючи суму боргу, яка підлягає
стягненню, а саме, 43 284, 13 грн., не вказав,
що така сума включає в себе як суму
основної заборгованості, так і суму
пені та не визначив їх розмір.

Також, скаржник стверджує, що суд
першої інстанції не встановив
обставини щодо часткового погашення
боргу за договором оренди в сумі 11 931, 65
грн.; таке часткове погашення було
здійснено ТОВ «Електронний світ
України» на підставі ст. 528 ЦК України;
докази часткового погашення
заборгованості, а саме лист ТОВ
«Електронний світ України» були надані
стороною позивача у якості доказу,
однак не були враховані судом при
визначенні суми заборгованості.

В судове засідання не з'явились
представники сторін, однак враховуючи,
що явка в судове засідання є правом
сторін, а не їх обов'язком, не
визнавалась судом обов'язковою для
представників сторін, справа може
розглядатись без їх участі, оскільки
таке нез'явлення не перешкоджає
розгляду апеляційної скарги.

У апеляційній скарзі викладені
підстави з яких, за твердженням
скаржника підлягає скасуванню
прийняте судом першої інстанції
рішення у справі, такі суду є
зрозумілими, не потребують додаткового
роз'яснення представником. Про розгляд
апеляційної скарги в судовому
засіданні 10.12.2014р. сторони повідомлені
належним чином ухвалою суду від
24.10.2014р., отримання якої 29.10.2014р.
підтверджено поштовими повідомленнями
про вручення рекомендованих
відправлень.

За розглядом матеріалів справи, при
дослідженні наявних доказів,
враховуючи доводи скаржника викладені
в апеляційній скарзі, судом
відзначається про наявність підстав
для часткового скасування судового
рішення при врахуванні наступного.

Матеріалами справи підтверджено, не
заперечується сторонами та
встановлено під час розгляду справи
судом першої інстанції, що 03.09.2012р. на
умовах договору оренди нерухомого
майна укладеного між Публічним
акціонерним товариством «Комерційний
банк «Актив-Банк», як орендодавцем та
Приватним акціонерним товариством
«Інфраструктура відкритих ключів», як
орендарем, в користування відповідача
передано приміщення 6 поверху, площею
102, 34 кв.м., що знаходиться за адресою:
місто Київ, вулиця Борисоглібська 3
(підтверджено актом прийому-передачі
об'єкту оренди від 03.09.2012р. (аркуш справи
14).

В силу укладення між сторонами
договору, відповідно до п.1 ст. 174
Господарського кодексу України
виникли господарські зобов'язання
визначені договором оренди,
регулювання яких на законодавчому
рівні визначено положеннями
Цивільного кодексу України щодо
відносин найму (оренди) - глава 58,
параграфом 5 глави 30 Господарського
кодексу України.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283
Господарського кодексу України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності...; до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Строком договору є час, протягом якого
сторони можуть здійснити свої права і
виконати свої обов'язки відповідно до
договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Частиною 1 ст. 651 ЦК України встановлено,
що зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договором від 29.03.2013р. сторони дійшли
згоди достроково з 31 березня 2013 року
розірвати договір оренди нерухомого
майна від 03 вересня 2012р., зазначивши у п.
1 договору про розірвання, що при цьому
орендар не звільняється від сплати
орендодавцю орендної плати за весь
фактичний строк користування об'єктом
оренди.

Припинення відносин найму (договору
найму) згідно положень ст. 795 ЦК України,
пов'язується із вчиненням відповідної
дії - оформленням документу (акту), який
підписується сторонами договору.

Виходячи з положень ч.1 ст. 11 ЦК України,
відповідно до якої цивільні права і
обов'язки виникають з дій осіб, акт
приймання передачі-майна є документом,
що підтверджує вчинення сторонами дій
з фактичного повернення (передачі)
майна.

Акт прийому-передачі приміщення з
оренди сторонами підписано 31.03.2013р., у
зв'язку з чим, правильним є висновок
суду першої інстанції про припинення
договору оренди між сторонами на
вказану дату.

Предметом спору у справі є вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості, що утворилась
внаслідок неповної сплати оренди за
період січень та лютий 2013р. в сумі 38 961, 50
грн. та пені нарахованої за
прострочення в оплаті вказаних
орендних платежів станом на 25.09.2013р. в
сумі 4 322, 63 грн..

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму (ч. 1 ст.
762 Цивільного кодексу України).

За умовами договору (п. 4.1, 4.7) розмір
орендної плати за місяць виходячи з
загальної площі об'єкту оренди, складає
20 673, 54 грн., крім того ПДВ 20% - 4 134, 71 грн.,
загальна місячна сума орендної плати
становить 24 808, 25 грн.; якщо договором
або домовленістю сторін не обумовлено
іншого, орендна плата сплачується у
вигляді передплати щомісяця (до
останнього робочого дня місяця за який
вноситься орендна плата) незалежно від
результатів господарської діяльності
орендаря, на рахунок орендодавця
зазначений в п. 4.2 договору.

Згідно п. 4.8 договору при укладенні
договору орендар сплачує
орендодавцеві орендну плату за перший
та останній місяць оренди; орендна
плата за останній місяць оренди в разі
дострокового припинення договору і
відсутності заборгованості орендаря з
орендної плати чи інших платежів,
зараховується як виконання орендарем
зобов'язань з повної та своєчасної
сплати орендної плати за останній
місяць оренди.

З урахуванням вказаних умов договору,
обов'язок сплати орендної плати за
спірний період (січень, лютий 2013р.)
обумовлений підписаним 31.03.2013р.
сторонами актом прийому-передачі
приміщення з оренди, та у відношенні
орендних платежів за січень, лютий
виник на останнє число робочого дня
місяця, тобто на дату 31.01.2013р. та 28.02.2013р..

Підставою виникнення обов'язку
відповідача здійснити оплату за
користування приміщенням переданим в
оренду, є договір укладений з позивачем
03.09.2012р. (ст. 626 ЦК України), а
зобов'язання провести оплату має
виконуватись відповідно до погоджених
таким договором умов та встановлених
вимог чинного законодавства (ст. 526 ЦК
України).

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В силу положень ч. 1 ст. 252 ЦК України
строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами.

Умовами договору (п. 4.7) встановлений
строк у який щомісячно має
виконуватись зобов'язання орендаря, і
такий визначений до останнього
робочого дня місяця за який вноситься
орендна плата.

Належного виконання зобов'язання по
сплаті орендних платежів за січень,
лютий 2013р. згідно договору суду не
надано, у зв'язку з чим правильним є
рішення суду щодо стягнення з
відповідача заборгованості в розмірі 38
961, 50 грн., з урахуванням отриманих від
відповідача оплат.

У п. 4.6 договору сторони погодили, що
орендну плату орендар повинен
сплачувати за період користування
об'єктом оренди з дати підписання
сторонами акту приймання-передачі
об'єкта оренди в користування орендарю
до дати підписання акту
приймання-передачі (повернення) об'єкта
оренди орендодавцю, включаючи обидві
такі дати.

Документів, які б свідчили про настання
обумовлених обставин (припинення дії
договору у встановленому порядку та
повернення об'єкту оренди за актом) у
спірному періоді (січень, лютий 2013р.),
матеріали справи не містять, платіжних
доручень підтверджуючих сплату
орендних платежів за вказаний період
відповідач не надав, що свідчить про
необґрунтованість доводів апеляційної
скарги з приводу відсутності належних
доказів наявності заборгованості
відповідача у цьому періоді.

Доводи апелянта з приводу проведення
часткового погашення боргу в сумі 11 931,
65 грн. Товариством з обмеженою
відповідальністю «Електронний світ
України», не свідчать про неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи чи про порушення або
неправильне застосування норм
матеріального права при вирішенні
спору, оскільки, згідно положень ст. 43
ГПК України, судом першої інстанції
було надано належну оцінку
представленим доказам, та при
відсутності в матеріалах справи
документів підтверджуючих погашення
боргу у зазначеній скаржником сумі не
встановлено підстав для відмови у їх
стягненні з відповідача в судовому
порядку.

У листі ТОВ «Електронний світ України»
за вих. № 0808/2014-1 від 08.08.2014р. (аркуш
справи 87) зазначено, що вказане
товариство має намір перерахувати на
користь ТОВ «Інфраструктура відкритих
ключів» грошові кошти в розмірі 11 981, 65
грн. в рахунок часткового погашення
заборгованості за договором № 07062013-2
від 07.06.2013р..

Відповідний лист про списання коштів в
розмірі 11 931, 65 грн., які знаходяться на
банківському рахунку ТОВ «Електронний
світ України» в ПАТ «КБ «Актив-банк» в
рахунок часткового погашення
заборгованості ПАТ «Інфраструктура
відкритих ключів» перед ПАТ
«Комерційний банк «Актив-банк» за
договором № 07062013-2 від 07.06.2013р. на
підставі п. 1 ст. 528 ЦК України було
направлено до банку (вхідний банку № 5171
від 29.09.2014р.), аркуш справи 101.

Натомість у вказаному листі міститься
посилання на договір № 07062013-2 від
07.06.2013р., який, очевидно, укладався саме
між ТОВ «Електронний світ України» та
ПАТ «Інфраструктура відкритих ключів»,
при цьому, документів підтверджуючих
проведення платежу на користь банку
(платіжне доручення з відміткою банку,
виписка по рахунку з підтвердженням
списання коштів тощо) в рахунок
погашення боргу за договором оренди
від 03.09.2012р. на вимоги суду (ухвала від
24.10.2014р.) відповідачем не надано.

Листи про намір здійснити відповідне
перерахування коштів не є доказом
відсутності заборгованості
відповідача перед позивачем за
договором оренди, не підтверджується
листами і погашення боргу відповідача
за домовленістю з іншою юридичною
особою про часткове погашення боргу в
порядку ст. 528 ЦК України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені законом
або договором.

Згідно з п. 9.1 договору оренди від
03.09.2012р., у випадку прострочення сплати
сум орендної плати орендодавець вправі
вимагати, а орендар зобов'язаний
сплатити неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки, встановленої
Національним банком України, від
простроченої суми за кожен день
прострочення платежів.

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано. Діючим
господарським законодавством не
передбачена можливість нарахування
пені більше ніж за півроку і цей строк є
присікальним.

Умовами договору, зокрема п. 9.1
встановлено розмір пені, який, за кожен
день прострочення платежів -
визначається подвійною обліковою
ставкою встановленою НБУ від
простроченої суми, однак при укладенні
договору не встановлювалось та не
обумовлювалось строку нарахування
пені (терміну протягом якого підлягає
застосуванню відповідальність у
вигляді пені у визначеному розмірі).

Таким чином, виходячи з наведених
положень закону та договору, позивач
має право вимагати від відповідача
сплати пені за період прострочення у
відношенні боргу за січень 2013р. з
01.02.2013р., у відношенні боргу за лютий
2013р. з 01.03.2013р. (від дня коли зобов'язання
мало бути виконано) по 01.08.2013р., 01.09.2013р.
(протягом встановленого законом строку
- шість місяців).

За наведених обставин, з урахуванням
розміру орендного платежу визначеного
на погоджені дати здійснення платежу,
виходячи із встановлених законом
обмежень по строку нарахування пені (не
більше 6 місяців - ст. 232 ГК України)
стягненню з відповідача за допущене
прострочення підлягає стягненню пеня
в розмірі 3 616, 58 грн..

Розрахунок пені проводиться в межах
заявлених позивачем вимог (аркуш
справи 25); за подвійними обліковими
ставками, які діяли у періоді
прострочення (встановлені постановою
Національного банку України № 102 від
21.03.2012р. 7, 5%, № 209 від 06.06.2013р. 7%, № 315 від
09.08.2013р. 6, 5%):

24 808, 25 грн. х (2х7,5%) : 365 х 129 (кількість
днів прострочення у періоді з 01.02.2013р.
по 09.06.2013р.) = 1 315, 18 грн.;

24 808, 25 грн. х (2х7%) : 365 х 52 (кількість днів
прострочення у періоді з 10.06.2013р. по
01.08.2013р.) = 494, 81 грн.;

24 808, 25 грн. х (2х7,5%) : 365 х 101 (кількість
днів прострочення у періоді з 01.03.2013р.
по 09.06.2013р.) = 1 029, 71 грн.;

24 808, 25 грн. х (2х7%) : 365 х 64 (кількість днів
прострочення у періоді з 10.06.2013р. по
12.08.2013р.) = 608, 99 грн.;

24 808, 25 грн. х (2х6,5%) : 365 х 19 (кількість днів
прострочення у періоді з 13.08.2013р. по
01.09.2013р.) = 167, 89 грн.;

Доказів у спростування факту несплати
орендних платежів за січень 2013р. (в
періоді до 01.08.2013р.), за лютий 2013р. (в
періоді до 01.09.2013р.) відповідач не надав,
що в силу положень закону (ст. 549 ЦК
України) та договору (п. 9.1) є підставою
для покладення на боржника
відповідальності у вигляді пені.

Виходячи із встановлених під час
апеляційного провадження обставин,
наявними є підстави для скасування
судового рішення від 01.10.2014р. в частині
задоволених вимог про стягнення пені в
сумі 706, 05 грн. (здійснене нарахування
поза межами встановленого законом
строку), у зв'язку з чим, згідно вимог ст.
49 ГПК України, здійснюється новий
розподіл судових витрат у справі.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
«Інфраструктура відкритих ключів»
задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 01.10.2014р. у справі 910/15210/14 в
частині задоволення позовних вимог про
стягнення пені в сумі 706, 05 грн.
скасувати, прийняти нове рішення, яким
в цій частині заявлених вимог позивачу
відмовити.

3. В частині задоволення вимог
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Актив-Банк» про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Інфраструктура відкритих
ключів» боргу в сумі 38 961, 50 грн. та 3 616, 58
грн. пені, рішення Господарського суду
міста Києва від 01.10.2014р. у справі 910/15210/14
залишити без змін, у зв'язку з чим п. 1, 2, 3
резолютивної частини рішення читати в
наступній редакції:

«1. Позов Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Актив-Банк» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Інфраструктура відкритих
ключів» (04050, м. Київ, вул. Мельникова 12,
ідент. код 33406085) на користь Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «Актив-Банк» (04070, м. Київ, вул.
Борисоглібська 3, ідент. код 26253000)
основний борг в сумі 38 961, 50 грн.
(тридцять вісім тисяч дев'ятсот
шістдесят одну гривню 50 копійок) та 3 616,
58 грн. (три тисячі шістсот шістнадцять
гривень 58 копійок) пені, 1790, 46 грн. (одну
тисячу сімсот дев'яносто гривень 46
копійок) судових витрат.

3. В іншій частині в позові відмовити.»

4. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«Актив-Банк» (04070, м. Київ, вул.
Борисоглібська 3, ідент. код 26253000) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Інфраструктура відкритих
ключів» (04050, м. Київ, вул. Мельникова 12,
ідент. код 33406085) 18, 27 грн. (вісімнадцять
гривень 27 копійок) витрат по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги.

5. Матеріали справи № 910/15210/14 повернути
до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя
Р.І. Самсін

Судді
С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала