ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.
Справа № 911/4558/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Саванчук С.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль",

08307, Київська обл., м. Бориспіль,
Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Дочірнього підприємства з
іноземними інвестиціями "Фірма
"Фортуна",

08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул.
Київський шлях, буд. 11

про стягнення 3 080,71 грн.

за участю представників:

позивача - Шпортило Я.І. (довіреність
від 29.09.2014 № 35-29-33);

відповідача - не з'явився, про час і
місце судового засідання повідомлений
належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач) до
Дочірнього підприємства з іноземними
інвестиціями "Фірма "Фортуна" (далі -
відповідач) про стягнення 3 080,71 грн., з
яких: 2 531,23 грн. основного боргу, 212,26
грн. пені, 37,71 грн. 3 % річних та 299,51
грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем грошових
зобов'язань за договором про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю
від 19.09.2011 № 37-14/1-150.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.10.2014 порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
11.11.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 24841/14
від 10.11.2014) позивачем подано до
матеріалів справи документи на
виконання вимог ухвали суду від 24.10.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 25108/14
від 11.11.2014) позивачем подано до
матеріалів справи додаткові докази.

У судове засідання 11.11.2014 представник
відповідача не з'явився, вимоги ухвали
суду від 24.10.2014 не виконав, розгляд
справи відкладено на 25.11.2014.

Через канцелярію господарського суду
Київської області (вх. № 26092/14
від 21.11.2014) позивачем подано до
матеріалів справи додаткові докази.

У судовому засіданні 25.11.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі. Відповідач письмовий
відзив на позовну заяву не подав, явку
представника у судове засідання не
забезпечив, хоча про час і місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Неподання відповідачем відзиву на
позовну заяву і нез'явлення у судове
засідання його представника не
перешкоджає розгляду справи.

На підставі статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 25.11.2014 оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутнього в
судовому засіданні представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між Державним підприємством
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі
- балансоутримувач) та Дочірнім
підприємством з іноземними
інвестиціями "Фірма "Фортуна" (далі -
орендар) укладено договір про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого нерухомого майна та
надання комунальних послуг орендарю
від 19.09.2011 № 37-14/1-150 (далі - Договір),
відповідно до умов якого у зв'язку з
наданням орендарю в оренду частину
приміщення на першому поверсі будівлі
терміналу «В» балансоутримувача,
площею 38,00 кв.м., для розміщення бару,
балансоутримувач надає, а орендар
отримує наступні послуги: постачання
теплової енергії, прибирання та
вивезення твердих побутових відходів,
водопостачання, забезпечення
санітарно-гігієнічних умов праці тощо
(далі - послуги), (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.3. Договору,
сплата за послуги здійснюється
орендарем з дати підписання сторонами
акту передачі-приймання орендованого
майна від 23.09.2010 до Договору від 23.09.2010
№ 37-14-53.

Згідно з пунктом 2.1.6. Договору,
балансоутримувач зобов'язується
щомісяця до 10 числа місяця, наступного
за звітним, виставляти орендарю
рахунок за надані послуги за звітний
місяць та складати акт приймання-здачі
виконаних послуг, який є контролюючим
та звітним документом сторін щодо
надання-отримання послуг та їх якості.

Пунктом 2.2.3. Договору встановлено, що
орендар зобов'язується щомісяця, з 10
числа місяця, що слідує за звітним,
самостійно одержувати в бухгалтерії
балансоутримувача рахунок та акт
приймання-передачі виконаних послуг.
Сплата рахунку здійснюється орендарем
до 20 числа того ж місяця. Підписаний акт
приймання-здачі виконаних послуг
орендар зобов'язаний повернути в
бухгалтерію балансоутримувача
протягом 5 днів з дати його отримання.
Якщо протягом 5 днів акт
приймання-здачі виконаних послуг не
буде повернутий балансоутримувачу, він
вважається підписаним сторонами.

Акт приймання-здачі виконаних послуг
підписується керівниками сторін або
призначеними керівниками повноважними
особами за умови надання документів
про надання таких повноважень.

Підписання акту приймання-здачі
виконаних послуг орендарем є
підтвердженням відсутності претензій
щодо якості наданих послуг.

Відповідно до пункту 6.1. Договору,
сторони встановили, що згідно зі
статтею 631 Цивільного кодексу України,
умови Договору застосовуються до
відносин між ними, які виникли до його
укладання, а саме з дати підписання
сторонами акту передачі-приймання
орендованого майна від 23.09.2010 до
Договору від 23.09.2010 № 37-14-53 та діє 1 рік.

У разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
Договору протягом одного місяця до
закінчення строку його чинності,
Договір вважається продовженим на
кожний наступний рік (пункт 6.2.
Договору).

Відповідно до пункту 1. Додаткової
угоди від 28.07.2014 № 1 до Договору,
сторони домовились припинити надання
послуг за Договором з 31.01.2014.

На виконання умов Договору, позивач за
період листопад-грудень 2013 року та
січень 2014 року надав послуги на суму 2
531,23 грн., а відповідач вказані послуги
прийняв, що підтверджується актами
приймання-здачі виконаних послуг
від 30.11.2013 на суму 583,68 грн.,
від 31.12.2013 на суму 954,98 грн. та
від 31.01.2014 на суму 992,57 грн.

Позивачем складено та передано
відповідачу рахунки-фактури від 30.11.2013
№ 897/1105 на суму 583,68 грн., від 31.12.2013 №
897/1152 на суму 954,98 грн. та від 31.01.2014 №
897/20 на суму 992,57 грн.

Доказами передачі рахунків-фактур та
актів приймання-здачі виконаних послуг
є реєстри отриманих рахунків-фактур,
актів виконаних робіт, податкових
накладних за листопад-грудень 2013 року
та січень 2014 року.

Акти приймання-здачі виконаних послуг
від 31.12.2013 на суму 954,98 грн. та від 31.01.2014
на суму 992,57 грн., що додані позивачем до
матеріалів справи, підписані
уповноваженими особами обох сторін та
скріплені відбитками їх печаток.

Акт приймання-здачі виконаних послуг
від 30.11.2013 на суму 583,68 грн. не
підписаний зі сторони відповідача,
проте, оскільки у матеріалах справи
відсутні докази повернення вказаного
акту відповідачем, він вважається
підписаний сторонами, відповідно до
пункту 2.2.3. Договору.

Отже, суд дійшов висновку, що вказані
акти надання послуг відповідають
вимогам Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та є належними та
допустимими доказами здійснення між
сторонами господарських операцій з
надання послуг.

Послуги, що надані позивачем у спірний
період, відповідачем не оплачувались,
що підтверджується довідками від 10.11.2014
№ КІЕ-52/1324, від 11.11.2014 №
39.3-01/241, від 11.11.2014 № 1592/8294/2014, від 11.11.2014
№ 7192/0/2-14, від 10.11.2014 № 1016/16-1444,
від 10.11.2014 № 13.1-11-б.б/7112, від 11.11.2014 №
20-03-08/207-К3 з банківських установ, в яких
відкрито поточні рахунки позивача, за
весь період спірних правовідносин з
відповідачем. Вказані довідки
підписано уповноваженими особами та
скріплено відбитками печаток банків, у
зв'язку з чим, їх оцінено судом як
належні та допустимі докази для
встановлення відсутності перерахувань
грошових коштів відповідачем позивачу
за спірними актами і, відтак, наявності
заборгованості.

Відтак, у відповідача наявна
заборгованість перед позивачем у
розмірі 2 531,23 грн.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору на
підставі доказів у справі. Зокрема,
відповідно до частини 2 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України - на підставі письмових доказів
та пояснень представників сторін.
Згідно із частиною 1 статті 36
Господарського процесуального кодексу
України письмовими доказами є
документи і матеріали, які містять дані
про обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Виходячи зі змісту укладеного між
сторонами договору, останній за
правовою природою є договором про
надання послуг, за яким одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (частина
1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 903
Цивільного кодексу України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами. Згідно з
частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Матеріалами справи підтверджується
факт надання послуг, докази оплати їх
вартості відсутні.

На підставі аналізу вищезазначених
норм чинного законодавства,
дослідження матеріалів та всебічного
розгляду всіх обставин справи,
господарський суд дійшов висновку, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача 2 531,23 грн. основного боргу,
є доведеною, обґрунтованою,
відповідачем не спростованою, а,
відтак, підлягає задоволенню.

Позивач, на підставі пункту 4.2.
Договору, заявляє до стягнення з
відповідача пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення,
включаючи день оплати, яка за
розрахунком позивача складає 212,26 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання,
або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Частиною 4
статті 231 Господарського кодексу
України встановлено, що у разі, якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" вiд
22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено,
що розмір пені передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Крім того, відповідно до частини 6
статті 232 Господарського кодексу
України, нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання зобов'язань
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, якщо інше не встановлено
законом або договором.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розміру пені
та з'ясував, що наданий позивачем
розрахунок є арифметично вірним та
відповідає обставинам справи, а тому,
позовна вимога про стягнення 212,26 грн.
пені підлягає задоволенню у повному
обсязі.

У зв'язку з простроченням відповідачем
виконання грошового зобов'язання,
позивач на підставі статті 625
Цивільного кодексу України заявляє до
стягнення 3% річних у розмірі 37,71 грн. та
інфляційні втрати у розмірі 299,51 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3 % річних (якщо інший їх розмір не
встановлений договором або законом), не
мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті та
отриманні від боржника компенсації
(плати) за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

З метою всебічного, повного і
об'єктивного розгляду обставин справи,
суд здійснив перерахунок розмірів 3 %
річних та інфляційних втрат і з'ясував,
що надані позивачем розрахунки є
арифметично вірними і відповідають
обставинам справи, а тому, позовні
вимоги про стягнення 37,71 грн. 3 % річних
та 299,51 грн. інфляційних втрат
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

З огляду на зазначене, за результатами
оцінки доказів, що наявні в матеріалах
справи та встановлення всіх обставин
справи, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача
основного боргу в розмірі 2 531,23 грн.,
пені у розмірі 212,26 грн., 3 % річних у
розмірі 37,71 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 299,51 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відшкодування судового збору, що
сплачений позивачем у розмірі
1 827,00 грн., відповідно
до частини 1 статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82 -
85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього
підприємства з іноземними
інвестиціями "Фірма "Фортуна" (08300,
Київська обл., м. Бориспіль, вул.
Київський шлях, буд. 11, )
на користь Державного підприємства
"Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08307,
Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний
аеропорт "Бориспіль", ) 2
531 (дві тисячі п'ятсот тридцять одна)
грн. 23 коп. основної заборгованості, 212
(двісті дванадцять) грн. 26 коп. пені, 37
(тридцять сім) грн. 71 коп. 3 % річних, 299
(двісті дев'яносто дев'ять) грн. 51 коп.
інфляційних втрат та 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його належного оформлення і підписання
та може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 01.12.2014.

Суддя
С.О. Саванчук