КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2014 р. Справа№ 910/14544/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Дашкевич О.І. - за
дов.

від відповідача: Гуляєва Ж.О. - за дов.

розглянувши апеляційну скаргу
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця»

на рішення Господарського суду
міста Києва від 13.10.2014

у справі № 910/14544/14 (суддя Літвінова
М.Є.)

за позовом Виробничо-комерційної фірми
«Комета» ЛТД Товариства з обмеженою
відповідальністю

до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця»

про стягнення 14 463 208, 62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Виробничо-комерційна фірма «Комета»
ЛТД Товариство з обмеженою
відповідальністю (далі, позивач)
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» (далі,
відповідач) про стягнення 14 463 208, 62 грн.
заборгованості.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 13.10.2014 у справі №
910/14544/14 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення із Державного
територіального-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
користь Виробничо-комерційної фірми
«Комета» ЛТД Товариство з обмеженою
відповідальністю основного боргу - 12 083
193,84 грн., пені - 791 981,57 грн., 3% річних - 202
209,78 грн., інфляційних втрат - 1 385 823,43 грн.
та 73 080,00 грн. судового збору.

Рішення суду обгрунтоване тим, що факт
наявності заборгованості відповідача
перед позивачем в сумі 12 083 193,84 грн.
належним чином доведений,
документально підтверджений. З огляду
на це, враховуючи прострочення строків
оплати виконаних робіт згідно Договору
підряду № ПЗ/Л-112475-НЮ від 19.09.2011,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню суд також
вважав вимоги про стягнення з
відповідача пені у розмірі 791 981,57 грн., 3%
річних у сумі 202 209,78 грн. та інфляційних
втрат у розмірі 1 385 823,43 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, відповідно до
якої просить рішення Господарського
суду міста Києва від 13.10.2014 у справі №
910/14544/14 скасувати та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Апеляційна скарга відповідача
мотивована тим, що судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для вирішення справи, а рішення суду
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Так, у апеляційній скарзі відповідач
стверджує, що порушивши умови Договору
підряду № ПЗ/Л-112475-НЮ від 19.09.2011, а саме
пункту 1.2., яким передбачено право
відповідача зменшувати обсяги
закупівлі залежно від реального
фінансування видатків, позивачем було
проігноровано листи відповідача від
11.02.2014 № Л-5/32 та від 21.02.2012 № НКВ-9/135 з
вимогою не приступати до виконання
будівельно-монтажних робіт, що згідно
умов Договору передбачені в 2012 році, у
зв'язку із відсутністю зазначеного
об'єкта будівництва в фінансовому
плані та, грубо порушуючи погоджені
сторонами умови Договору, продовжував
виконувати роботи в 2012 році.

Окрім того, як зазначає апелянт, в 2011
році позивач повинен був освоїти 3 995
481,94 грн., однак, з незрозумілих причин,
порушуючи пункт 3.2. Договору та без
погодження із відповідачем, виконав
роботи на суму 6 053 523,74 грн. Так, на думку
відповідача, відсутні підстави для
оплати ним перевиконаних робіт.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
відповідача у справі № 910/14544/14 передано
на розгляд судової колегії Київського
апеляційного господарського суду у
складі головуючого судді Михальської
Ю.Б., суддів: Отрюха Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.11.2014
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 09.12.2014.

18.11.2014 відповідач подав через відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду письмові
пояснення до апеляційної скарги, у яких
ще раз підтвердив доводи, викладені ним
у апеляційній скарзі.

09.12.2014 від представника позивача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду надійшов відзив на
апеляційну скаргу, у якому останній
просив залишити рішення
Господарського суду міста Києва від
13.10.2014 у справі № 910/14544/14 без змін, а
апеляційну скаргу відповідача без
задоволення.

Позивач у судовому засіданні проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, просив залишити рішення
суду першої інстанції без змін.

Відповідач у судовому засіданні
підтримав доводи, викладені ним у
апеляційній скарзі, просив її
задовольнити, рішення суду скасувати, у
позові відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
відзив на неї, перевіривши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
докази, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів зазначає
про відсутність підстав для скасування
чи зміни судового рішення з огляду на
наступне.

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачає, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи,
19.09.2011 між Державним
територіально-галузевим об'єднанням
«Південно-Західна залізниця»
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
виробничо-комерційною фірмою «Комета»
ЛТД (підрядник) укладено Договір
підряду № ПЗ/Л-112475-НЮ (далі,
Договір) (том 1, а.с. 9-16), у якому сторони
погодили, що підрядник зобов'язується
на свій ризик виконати у встановлений
строк роботи по улаштуванню навісів
над пасажирською низькою проміжною
платформою № 2 вокзалу на станції
Вінниця, а замовник зобов'язується
надати підрядникові фронт робіт,
прийняти та оплатити виконі роботи.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
будівельного підряду.

Згідно частини 1 статті 875 Цивільного
кодексу України за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Згідно пункту 1.2. Договору обсяги
закупівлі можуть бути зменшені залежно
від реального фінансування видатків.

Відповідно до пункту 3.1. Договору
загальна сума договору становить
29 356 334, 26 грн.

Згідно пункту 4.1. Договору розрахунки
проводяться в безготівковій формі по
факту виконаних робіт.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили,
що підрядник надає замовнику форми
КБ-2в, КБ-3 до 30 числа звітного місяця, а
документи (накладні, рахунки), що
підтверджують фактичну вартість
матеріальних ресурсів, що
використовуються, за п'ять днів до
надання актів приймання виконаних
робіт.

Розрахунки між сторонами проводяться
протягом 20 (двадцяти) банківських днів
з дати підписання акту приймання
виконаних підрядних робіт (пункт 4.3.
Договору).

Перегляд строків виконання робіт може
здійснюватись з незалежних від
підрядника обставин, якщо він без
затримки письмово сповістив про їх
появу. Якщо підрядник не зробив цього,
він може розраховувати на перегляд
строків лише за умови інформованості
замовника про несприятливі обставини
та їх наслідки. Обов'язком підрядника є
також доказ негативного впливу окремих
обставин на затримку виконання робіт.
Рішення про перегляд строків виконання
робіт оформляється додатковою угодою
(пункт 5.4. Договору).

Як передбачено пунктом 5.5. Договору,
роботи вважаються завершеними після
підписання сторонами акту приймання
виконаних підрядних робіт.

Згідно пункту 5.8. Договору приймання
робіт здійснюється відповідно до
чинного порядку і оформляється актом, в
якому вказуються всі претензії до
виконаних робіт.

Даний Договір набирає чинності з дати
його підписання і діє до 31.12.2012, але в
будь-якому разі до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань. З дати
набрання чинності даним договором всі
попередні переговори, домовленості та
листування сторін з питань,
врегульованих цим договором, втрачають
силу (пункт 11.1. Договору).

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Відповідно до статті 527
Цивільного кодексу України боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Зазначена норма кореспондується з
приписами статті 193 Господарського
кодексу України.

Так, у відповідності до частини 1 статті
193 Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно частини 2 статті 193
Господарського кодексу України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до пункту 6.2.3. Договору
замовник зобов'язаний приймати та
оплачувати роботи, виконані
підрядником, відповідно до наданих
форм КБ-3 та КБ-2в.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідно до довідок форми КБ-3 та
актів виконаних робіт форми КБ-2в за
період з серпня 2013 року по грудень 2013
року, які підписані сторонами,
підрядник виконав, а замовник прийняв
роботи за Договором в сумі 12 483 193,84 грн.
(том 1, а.с. 76-104). Акти виконаних робіт
підписані відповідачем без жодних
зауважень та заперечень.

Позивач також надав суду протокол від
25.12.2012 спільної наради по завершенню
питання завершенню будівництва
накриття платформи № 2 на ст. Вінниця -
пасажирська система (том 1, а.с. 173).

Позивач стверджує, що відповідачем
було сплачено вартість виконаних робіт
за період з серпня 2013 року по грудень 2013
року частково, а саме у розмірі 400 000,00
грн., тобто сума боргу відповідача
перед позивачем складає 12 083 193,84 грн.

Факт оплати відповідачем грошових
коштів за Договором у спірний період з
серпня 2013 року по грудень 2013 року
підтверджується платіжними
дорученнями № 264 від 06.09.2013 на суму 300 000
грн. та № 287 від 30.09.2013 на суму 100 000 грн.
та випискою по особовому рахунку.

26.03.2014 позивач звернувся до відповідача
з вимогою № 28 про повернення
заборгованості у розмірі 12 083 193,84 грн.
(том 1, а.с. 174-175), яка надіслана 26.03.2014,
згідно фіскального чеку № 8646 та
повідомлення про вручення поштового
відправлення. Вимога залишена без
відповіді та задоволення.

Відповідач у апеляційній скарзі
заперечує проти задоволення позовних
вимог та стверджує, що звертався до
позивача з листами № Л5/32 від 11.01.2012 та №
НКВ-9/135 від 21.02.2012 з вимогою не
приступати до виконання
будівельно-монтажних робіт, у зв'язку з
відсутністю зазначеного об'єкта
будівництва у фінансовому плані. Крім
того, відповідач стверджував, що не має
заборгованості перед позивачем, в
підтвердження чого ним до суду першої
інстанції були надані відповідні
платіжні доручення (том 1,
а.с. 137-144).

Зазначені доводи апелянта не
приймаються колегією суддів до уваги з
огляду на наступне.

Так, відповідачем не надані суду докази
направлення/отримання позивачем
листів № Л5/32 від 11.01.2012 (том 1, а.с. 146) та
№ НКВ-9/135 від 21.02.2012 (том 1, а.с. 147).
Водночас, жодних додаткових угод щодо
перегляду строків виконання робіт за
Договором сторони не укладали.

Надані відповідачем платіжні
доручення не є належними та
допустимими доказами відсутності у
відповідача боргу перед позивачем за
Договором у спірному періоді, оскільки
вказані платіжні доручення не
стосуються періоду з серпня 2013 року по
грудень 2013 року, а відтак, не
підтверджують оплату ним
заборгованості за Договором у розмірі
12 083 193,84 грн., заявленої до стягнення
позивачем.

Крім того, у матеріалах справи
міститься двосторонній акт
звірки-взаєморозрахунків між
сторонами за підписом Директора та
бухгалтера ВКФ «Комета» та Начальника
НКВ Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця», згідно
якого станом на 31.12.2013 заборгованість
відповідача перед позивачем складає
суму у розмірі 12 343 888,15 грн. (том 1, а.с. 109).

Посилання відповідача на те, що в 2011
році позивач повинен був освоїти 3 995
481,94 грн., однак, з незрозумілих причин,
порушуючи пункт 3.2. Договору та без
погодження із відповідачем, виконав
роботи на суму 6 053 523,74 грн., а тому у
відповідача відсутні підстави для
оплати ним перевиконаних робіт є
безпідставними, оскільки, як уже
зазначалося вище, акти приймання КБ-3 та
КБ-2в були підписані сторонами без
жодних зауважень, а відтак, проведені
позивачем роботи у відповідній сумі
були погоджені та прийняті
відповідачем.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу
України передбачає, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що сума основної
заборгованості відповідача перед
позивачем за Договором у розмірі 12 083
193,84 грн. належним чином доведена,
документально підтверджена і
відповідачем, в порядку статей 4-3, 33
Господарського процесуального
кодексу України не спростована, у
зв'язку з чим підлягає задоволенню.

Також, позивач просив суд стягнути з
відповідача пеню у розмірі 791 981,57 грн., 3%
річних у сумі 202 209,78 грн. та інфляційних
втрат у розмірі 1 385 823,43 грн.

Стосовно цієї частини позовних вимог
колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, враховуючи доведеність
порушення відповідачем зобов'язання за
Договором, колегія суддів, перевіривши
здійснений позивачем розрахунок 3 %
річних та інфляційних нарахувань,
погоджується з висновком суду першої
інстанції про обґрунтованість
позовних вимог Виробничо-комерційної
фірми «Комета» ЛТД Товариства з
обмеженою відповідальністю про
стягнення з відповідача 3% річних у сумі
202 209,78 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 1 385 823,43 грн.

Крім того, позивач за прострочення
строків оплати виконаних робіт згідно
Договору просив стягнути з відповідача
пеню за неналежне виконання умов
Договору у розмірі 791 981,57 грн.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

У відповідності до частини 1 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

У відповідності до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Так, відповідно до пункту 7.3. Договору у
випадку прострочення терміну оплати
платежів замовник зобов'язується
сплатити підряднику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від простроченої суми за кожний
день затримки, але не більше 10 % від
загальної суми цього Договору.

Нарахування пені припиняється через
шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (пункт
7.4. Договору).

Враховуючи вищевикладене, з огляду на
те, що судом встановлений факт
порушення (прострочення) відповідачем
свого грошового зобов'язання,
позивачем, на підставі пункту 7.3.
Договору, правомірно нараховано
відповідачу пеню за неналежне
виконання умов договору у розмірі 791
981,57 грн.

Отже, факт наявності заборгованості
відповідача перед позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений, у зв'язку з чим колегія
суддів вважає висновки Господарського
суду міста Києва щодо стягнення з
відповідача визначеної грошової суми
обґрунтованими.

Сплату вказаної суми заборгованості
відповідачем не здійснено, доказів
перерахування коштів на користь
позивача суду не надано, документів,
які б підтверджували безпідставність
нарахування заборгованості, а також
матеріалів, які б спростовували
твердження позивача, суду також не
надано.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення
скаржника, викладені у апеляційній
скарзі, не приймаються колегією суддів
до уваги, оскільки не підтверджуються
матеріалами справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає рішення суду у даній справі
обґрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається. Апеляційна скарга
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» на
рішення Господарського суду міста
Києва від 13.10.2014 у справі № 910/14544/14
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 13.10.2014 у справі №
910/14544/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/14544/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Ю.Б. Михальська

Судді
Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко