ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.12.2014 р.
Справа№ 914/3433/14

Господарський суд Львівської області
у складі колегії суддів:

головуючий суддя Ділай У.І., судді
Кидисюк Р.А., Кітаєва С.Б.

при секретарі Лосик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за заявою: Закритого акціонерного
товариства «Завод комунального
транспорту», м. Львів

про: скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Львівській асоціації учасників ринку
нерухомості від 04.05.2006 р. у справі №
3/10-6/4

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи», м. Київ

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Будтрансгаз», м. Київ

про: встановлення права власності на
об'єкти нерухомості

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи»: Публічне акціонерне
товариство «Український професійний
банк», м. Київ

Представники

Від заявника: Дудяк Р.А. - представник
(Довіреність б/н від 11.09.2014 р.)

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: Шабліовська В.В.
(Довіреність № 597 від 21.02.2014 р.)

На розгляд Господарського суду
Львівської області надійшла заява
Закритого акціонерного товариства
«Завод комунального транспорту», м.
Львів про скасування рішення Постійно
діючого третейського суду при
Львівській асоціації учасників ринку
нерухомості від 04.05.2006 р. у справі №
3/10-6/4 за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівські автобусні
заводи», м. Київ до відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будтрансгаз», м.
Київ про встановлення права власності
на об'єкти нерухомості.

Вимоги заявника ґрунтуються на тому, що
нерухоме майно, право власності на яке
було предметом розгляду у справі №
3/10-6/4 належить ЗАТ «Завод комунального
транспорту», а відтак Постійно діючий
третейський суд при Львівській
асоціації учасників ринку нерухомості
у рішенні від 04.05.2006 р. вирішив питання
про права і обов'язки ЗАТ «Завод
комунального транспорту», не залучивши
останнього до участі у справі.

Ухвалою суду від 29.09.2014 р. заяву
прийнято судом та призначено до
розгляду на 23.10.2014 р. Також вказаною
ухвалою суд витребував у Постійно
діючого третейського суду при
Львівській асоціації учасників ринку
нерухомості справу № 3/10-6/4. 15.10.2014 р.
супровідним листом № 2/10 від 13.10.2014 р.
матеріали третейської справи надійшли
на адресу господарського суду.

20.10.2014 р. в канцелярію суду поступило
Клопотання ПАТ «Український
професійний банк» № 01-1-/2495 від 15.10.2014 р.
про залучення вказаного Товариства до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог. На
обгрунтування поданого клопотання ПАТ
«Український професійний банк»
зазначає, що оскаржуване рішення
Третейського суду є
правовстановлюючим документом на
об'єкти нерухомого майна, у тому числі
ті, які перебувають в іпотеці ПАТ
«Український професійний банк» згідно
Іпотечного договору реєстраційний №
3877 від 21.11.2008 р. Таким чином судове
рішення у справі, що розглядається
матиме вплив на права ПАТ «Український
професійний банк» як іпотекодержателя.

Ухвалою суду від 23.10.2014 р. вищевказане
клопотання ПАТ «Український
професійний банк» було задоволено.

04.11.2014 р. третьою особою подано в
канцелярію суду Клопотання № 01-10/2654 від
03.11.2014 р. про залишення заяви ЗАТ «Завод
комунального транспорту» без розгляду
у зв'язку із пропуском заявником строку
на оскарження рішення Постійно діючого
третейського суду при Львівській
асоціації учасників ринку нерухомості
від 04.05.2014 р.

Як слідує із слів третьої особи ЗАТ
«Завод комунального транспорту» було
відомо про наявність оскаржуваного
рішення ще у 2011 р., оскільки
Господарським судом міста Києва
розглядалась справа про банкрутство
ТзОВ «Будтрансгаз», засновником якого
виступало ЗАТ «Завод комунального
транспорту». Крім цього в матеріалах
третейської справи наявна довіреність,
видана ТзОВ «Львівські автобусні
заводи» за підписом Челяпіна С.М., який
з 22.09.2011 р. став керівником ЗАТ «Завод
комунального транспорту».

Також третя особа надала суду Письмові
пояснення № 01-10/2653 від 03.11.2014 р.,
відповідно до яких вважає заяву ЗАТ
«Завод комунального транспорту»
безпідставною, необгрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.
Жодної із визначених ст. 1225 ГПК України
підстав для скасування оскаржуваного
рішення, за твердженням третьої особи,
не існує.

Доводи заявника про те, що рішенням
Постійно діючого третейського суду при
Львівській асоціації учасників ринку
нерухомості від 04.05.2006 р. вирішено
питання про права і обов'язки ЗАТ
«Завод комунального транспорту», на
думку третьої особи, є безпідставними,
оскільки, як свідчать матеріали
третейської справи ЗАТ «Завод
комунального транспорту» передало
спірне нерухоме майно як внесок до
статутного капіталу ТзОВ
«Будтрансгаз», а тому право власності
заявника на вказане майно припинилося.

З огляду на необхідність дослідження
установчих документів ТзОВ
«Будтрансгаз», діяльність якого, як
встановлено в судовому засіданні,
припинено з 28.04.2011 р., суд Ухвалою від
04.11.2014 р. зобов'язав Державного
реєстратора відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Печерського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
надіслати на адресу суду реєстраційну
справу ТзОВ «Будтрансгаз». Окрім цого,
зазначеною ухвалою суд зобов'язав СУ ГУ
МВС України у Львівській області
надати суду для огляду реєстраційні
справи на спірні об'єкти нерухомого
майна, розташовані за адресою: м. Львів,
вул. Стрийська, 45, які були вилучені СУ
ГУ МВС України у Львівській області
згідно постанов про проведення виїмки
від 07.10.2011 р. та 05.07.2012 р. Витребовувані
судом документи поступили в канцелярію
суду 24.11.2014 р.

Враховуючи складність даного
господарського спору Ухвалою суду від
04.11.2014 р. було призначено колегіальний
розгляд справи у складі трьох суддів.
За результатами автоматичного
розподілу членів колегії суддів,
проведеного на підставі розпорядження
керівника апарату Господарського чуду
Львівської області, членами колегії
суддів, окрім судді Ділай У.І.,
визначено суддів Кидисюка Р.А. та
Кітаєву С.Б.

02.12.2014 р. від ЗАТ «Завод комунального
транспорту» поступили в канцелярію
суду додаткові пояснення по суті заяви,
в яких заявник із посиланням на
документи, що містяться у
реєстраційній справі ТзОВ
«Будтрансгаз» та матеріали
реєстраційних справ на об'єкти
нерухомого майна, розташовані за
адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45
обгрунтовує право власності ЗАТ «Завод
комунального транспорту» на нерухоме
майно, про яке йдеться в оскаржуваному
рішення третейського суду.

Заявник, зокрема зазначає, що нерухоме
майно, внесене ЗАТ «Завод комунального
транспорту» як частка до статутного
капіталу ТзОВ «Будтрансгаз» із
власності ЗАТ «Завод комунального
транспорту» не вибувало, право
власності на дане майно, за ТзОВ
«Будтрансгаз» зареєстроване не було,
про що свідчать, в тому числі свідоцтва
про право власності та дублікати
свідоцтв про право власності, які
наявні в реєстраційних справах. Не
набувши права власності на нерухоме
майно ТзОВ «Будтрансгаз» не в праві
було передати 01.02.2006 р. вказане майно до
статутного капіталу ТзОВ «Львівські
автобусні заводи». Крім того,
постановою державного виконавця
Галицького ВДВС ЛМУЮ Стельмащука П.Я.
від 12.10.2005 р. було накладено арешт на
майно ЗАТ «Завод комунального
транспорту» (попередня назва
«Львівський автомобільний завод») та
оголошено заборону на його відчуження,
що також свідчить про неможливість
передачі 01.02.2006 р. спірного майна до
статутного капіталу ТзОВ «Львівські
автобусні заводи».

На спростування доводів третьої особи
про наявність підстав для залишення
заяви без розгляду заявник вказує про
те, що жодних доказів обізнаності ЗАТ
«Завод комунального транспорту» із
фактом існування оскаржуваного
рішення третейського суду матеріали
справи не містять. Товариство завжди
вважало себе власником спірного
нерухомого майна і таке право також
визнавалось органами БТІ, навіть після
прийняття оскаржуваного рішення
Третейського суду.

В судовому засіданні 02.12.2014 р.
представник заявника викладені у заяві
вимоги підтримав, просив суд про їх
задоволення.

Представник ТзОВ «Львівські автобусні
заводи» пояснень по суті поданої заяви
суду не надав.

Представник ПАТ «Український
професійний банк» вимоги заявника
заперечив повністю.

В процесі розгляду заяви судом
встановлено:

Згідно рішення Постійно діючого
третейського суду при Львівській
асоціації учасників ринку нерухомості
від 04.05.2006 р. у справі № 3/10-6/4 за ТзОВ
«Львівські автобусні заводи» визнано
право власності на об'єкти нерухомості,
що розташовані за адресою: м. Львів, вул.
Стрийська, 45, а саме: насосну станцію - 207
кв.м.; дільницю ремонту транспортних
засобів - 386, 10 кв.м.; станцію опресовки
автобусів - 3649,80 кв.м.; фарбопідготовчий
відділ (корпус) - 2976,10 кв.м.; споруду
волочильної дільниці з прибудовою -
1090,00 кв.м.; будівлю головної підстанції
(адмін. приміщення) - 216,10 кв.м.; склад
арочний МОЦ - 298,30 кв.м.; дільницю
перемотки електродвигунів - 752,80 кв.м.;
будівлю теплопункту - 25,50 кв.м.; будівлю
ЦРП - 240,80 кв.м.; градирню - 223,60 кв.м.; склад
для електротранспорту - 1766,80 кв.м.;
залізничну рампу з крановою естакадою -
5776,10 кв.м.; локомотивне (тепл.) депо - 235,50
кв.м.; склад № 70 - 309 кв.м.; станцію
діагностики - 747,20 кв.м.; склад № 88 - 2518,70
кв.м.; склад № 84 - 520,80 кв.м.; пожежне депо -
527,80 кв.м.; будівлю відділу збуту - 532,80
кв.м.; приміщення відділу збуту
(запчастини) - 1534,50 кв.м.; склад збуту -
202,40 кв.м.; будівлю над скважиною № 1
(майстерня) - 123,70 кв.м.; будинок над
скважиною № 2 (конденсаторна) - 91,50 кв.м.;
приміщення павільйону - 92,60 кв.м.;
залізничну вагу - 14,70 кв.м.

Як слідує із змісту вищевказаного
рішення, висновок Третейського суду
про право власності ТзОВ «Львівські
автобусні заводи» на вищевказані
об'єкти нерухомості ґрунтується на
тому, що дане нерухоме майно було
передано ТзОВ «Львівські автобусні
заводи» як внесок ТзОВ «Будтрансгаз»
до статутного капіталу Товариства.

Дослідивши матеріали справи, в тому
числі документи, що містяться у
третейській справі №3/10-6/4,
реєстраційній справі ТзОВ
«Будтрансгаз» та у реєстраційних
справах на спірні об'єкти нерухомого
майна, розташовані за адресою: м. Львів,
вул. Стрийська, 45, суд встановив, що на
підставі розпоряджень Сихівської
районної адміністрації № 637 від 21.08.2003
р, № 846 від 20.10.2003. р. та №1037 від 17.12.2003 р.
Закритому акціонерному товариству
«Львівський автомобільний завод» на
праві колективної власності було
передано ряд об'єктів нерухомості, в
тому числі об'єкти, вказані у
резолютивній частині рішення Постійно
діючого третейського суду при
Львівській асоціації учасників ринку
нерухомості від 04.05.2006 р. у справі №
3/10-6/4.

В подальшому вищезгадані об'єкти
нерухомого майна були передані
Закритим акціонерним товариством
«Львівський автомобільний завод» у
статутний фонд Товариства з обмеженою
відповідальність «Будтрансгаз».

Так, як вбачається із змісту Протоколу
№ 55 Загальних зборів учасників ТзОВ
«Будтрансгаз» від 02.10.2005 р. на порядок
денний Загальних зборів учасників
виносилось питання про вступ до
учасників даного Товариства Закритого
акціонерного товариства «Львівський
автомобільний завод». При цьому, як
внесок ЗАТ «Львівський автомобільний
завод» до статутного капіталу ТзОВ
«Будтрансгаз» у протоколі значаться
основні засоби виробництва, що входять
до цілісного майнового комплексу ЗАТ
«Львівський автомобільний завод» та
об'єкти незавершеного будівництва ЗАТ
«Львівський автомобільний завод» на
суму загальну суму 87 205 902,00 грн.

За одноголосним рішенням Загальних
зборів учасників ТзОВ «Будтрансгаз»
ЗАТ «Львівський автомобільний завод»
стало учасником ТзОВ «Будтрансгаз» із
часткою 87 205 902,00 грн., що становить 99,9865
% у статутному фонді Товариства. За
рахунок внеску ЗАТ «Львівський
автомобільний завод» статутний
капітал ТзОВ «Будтрансгаз» було
збільшено до 87 217 702,00 грн.

Згідно п.п.14,15,21-44 переліку об'єктів,
переданих ЗАТ «Львівський
автомобільний завод» ТзОВ
«Будтрансгаз» до статутного капіталу
останнього увійшли: насосна станція;
дільниця ремонту транспорту; станція
опресовки автобусів; фарбопідготовчий
відділ; споруда волочильної дільниці;
будівля головної підстанції; арочний
склад; дільниця перемотки
електродвигунів; будівля теплопункту;
будівля ЦРП; градирню; склад для
електротранспорту; рампа залізнична з
крановою естакадою; локомотивне депо;
залізнична вага; склад № 70; станція
діагностики; склад № 88; склад № 84;
пожежне депо; будівля відділу збуту;
приміщення відділу збуту (запчастини);
склад збуту; будинок над скважиною № 2
(конденсаторна); будинок над скважиною
№ 1; приміщення павільйону.

У зв'язку із вищевказаними змінами
складу учасників та розміру статутного
капіталу ТзОВ «Будтрансгаз»
Загальними зборам учасників
Товариства від 02.10.2005 р. також було
затверджено нову редакцію Статуту ТзОВ
«Будтрансгаз», яку зареєстровано
Державним реєстратором Печерської
районної у місті Києві Державної
адміністрації 25.10.2005 р. за № 3005434.

Згідно рішення Загальних зборів
учасників ЗАТ «Львівський
автомобільний завод», оформленого
Протоколом № 5 від 21.12.2005 р. було змінено
назву вказаного Товариства на Закрите
акціонерне товариство «Завод
комунального транспорту».

На підставі Протоколу № 69 Загальних
зборів учасників ТзОВ «Будтрансгаз»
затверджено нову редакцію Статуту ТзОВ
«Будтрансгаз», в якій учасниками
Товариства вказано: Чуркіну Ф.Г., ВАТ
«Пасавтопром» та ЗАТ «Завод
комунального транспорту» із часткою 87
205 902,00 грн., що становить 84,4228 % у
статутному фонді Товариства.

01.02.2006 р. загальними зборами учасників
ТзОВ «Львівські автобусні заводи»
прийнято рішення про прийняття ТзОВ
«Будтрансгаз» до складу учасників ТзОВ
«Львівські автобусні заводи» (Протокол
№ 2 загальних зборів учасників від
01.02.2006 р.).

Як вбачається із вищезгаданого
Протоколу майновим внеском ТзОВ
«Будтрансгаз» до статутного капіталу
ТзОВ «Львівські автобусні заводи»
слугувало рухоме та нерухоме майно,
серед якого: насосна станція; дільниця
ремонту транспорту; станція опресовки
автобусів; фарбопідготовчий відділ;
споруда волочильної дільниці; будівля
головної підстанції; арочний склад;
дільниця перемотки електродвигунів;
будівля теплопункту; будівля ЦРП;
градирню; склад для електротранспорту;
рампа залізнична з крановою естакадою;
локомотивне депо; залізнична вага;
склад № 70; станція діагностики; склад №
88; склад № 84; пожежне депо; будівля
відділу збуту; приміщення відділу
збуту (запчастини); склад збуту; будинок
над скважиною № 2 (конденсаторна);
будинок над скважиною № 1; приміщення
павільйону.

Передачу об'єктів до статутного
капіталу ТзОВ «Львівські автобусні
заводи» сторони оформили актом
прийому-передачі майна від 01.02.2006 р.

Розглянувши документи і матеріали,
подані учасниками процесу, заслухавши
пояснення представників сторін,
всебічно та повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються їх вимоги і заперечення,
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд прийшов до висновку, що в
задоволення заяви належить відмовити,
з огляду на наступне:

За змістом ст. 1 Закону України «Про
третейські суди» цей Закон регулює
порядок утворення та діяльності
третейських судів в Україні та
встановлює вимоги щодо третейського
розгляду з метою захисту майнових і
немайнових прав та охоронюваних
законом інтересів фізичних та
юридичних осіб.

До третейського суду за угодою сторін
може бути переданий будь-який спір, що
виникає з цивільних та господарських
правовідносин, крім випадків,
передбачених законом.

У відповідності до ст. 6 Закону України
«Про третейські суди» в редакції від
14.04.2006 р. третейським судам були
підвідомчі будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком: 1) справ у спорах про визнання
недійсними нормативно-правових актів;
2) справ у спорах, що виникають при
укладенні, зміні, розірванні та
виконанні господарських договорів,
пов'язаних із задоволенням державних
потреб; 3) справ, пов'язаних з державною
таємницею; 4) справ у спорах, що
виникають із сімейних правовідносин,
крім справ у спорах, що виникають із
шлюбних контрактів (договорів); 5)
справ про відновлення
платоспроможності боржника чи
визнання його банкрутом; 6) справ,
однією із сторін в яких є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, державна установа чи
організація, казенне підприємство; 7)
інших справ, які відповідно до закону
підлягають вирішенню виключно судами
загальної юрисдикції або
Конституційним Судом України; 8) справ,
коли хоча б одна із сторін спору є
нерезидентом України.

В процесі розгляду справи суд
встановив, що рішенням Постійно
діючого третейського суду при
Львівській асоціації учасників ринку
нерухомості від 04.05.2006 р. у справі №
3/10-6/4 задоволено позов ТзОВ «Львівські
автобусні заводи» до ТзОВ
«Будтрансгаз» про визнання права
власності на об'єкти нерухомого майна.

Як вбачається із матеріалів
третейської справи передачу спору щодо
права власності на нерухомуе майно на
розгляд Постійно діючого третейського
суду при Львівській асоціації
учасників ринку нерухомості сторони
спору обумовили у Третейській угоді
від 25.04.2006 р.

Докази визнання вищезазначеної
Третейської угоди недійсною в
матеріалах справи відсутні.

Також суд встановив, що третейський
спір було розглянуто колегією у складі
трьох суддів, що відповідає вимогам ст.
16 Закону України «Про третейські суди»
в редакції від 14.04.2006 р.

Жодних доказів чи доводів сторін про
невідповідність складу третейського
суду, який прийняв оскаржуване рішення
вимогам закону матеніали справи не
містять.

Чинна на момент розгляду спору
редакція статті 51 Закону України «Про
третейські суди» передбачає, що
рішення третейського суду може бути
оскаржене сторонами, третіми особами, а
також особами, які не брали участь у
справі, у разі якщо третейський суд
вирішив питання про їх права і
обов'язки, у випадках, передбачених цим
Законом, до компетентного суду
відповідно до встановлених законом
підвідомчості та підсудності справ.
Рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване лише з таких
підстав: 1) справа, по якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; 2) рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; 3) третейську угоду
визнано недійсною компетентним судом;
4) склад третейського суду, яким
прийнято рішення, не відповідав
вимогам статей 16-19 цього Закону; 5)
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі.

Аналогічні за змістом приписи
містяться у ст.ст. 1221, 1225 ГПК України.

Із наведених вище обставин,
встановлених судом при дослідженні
матеріалів третейської справи слідує,
що визначені п.п. 1-4 ч. 2 ст. 1225 ГПК
України підстави для скасування
оскаржуваного рішення третейського
суду відсутні.

Щодо доводів заявника про вирішення
третейським судом питання про права і
обов'язки Закритого акціонерного
товариства «Завод комунального
транспорту», то суд зазначає наступне:

Згідно визначення, наведеного у ст. 316
ЦК України правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Положення ст. 328 ЦК України
передбачають, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Частина 1 ст. 86 ГК України передбачає,
що вкладами учасників та засновників
господарського товариства можуть бути
будинки, споруди, споруди, обладнання
та інші матеріальні цінності,
цінні папери, права користування
землею, водою та іншими природними
ресурсами, будинками, спорудами, а
також інші майнові права
(включаючи майнові права на об'єкти
інтелектуальної власності) кошти, в
тому числі в іноземній валюті.

Сума вкладів засновників та
учасників господарського
товариства становить статутний
капітал товариства (ч. 1 ст. 87 ГК
України).

Відповідно до ст. 85 ГК України
господарське товариство є власником
майна, переданого йому у власність
засновниками і учасниками як внески;
продукції, виробленої в результаті
господарської діяльності товариства;
доходів, одержаних від господарської
діяльності товариства; іншого майна,
набутого товариством на підставах, не
заборонених законом.

Зазначена норма кореспондується з
положеннями статті 12 Закону України
"Про господарські товариства" та
статті 115 ЦК України, якими також
передбачено, що товариство є власником
майна, переданого йому учасниками у
власність як вклад до статутного
(складеного) капіталу.

Як встановлено судом, згідно Протоколу
№ 55 Загальних зборів учасників ТзОВ
«Будтрансгаз» від 02.10.2005 р. ЗАТ
«Львівський автомобільний завод»
стало учасником ТзОВ «Будтрансгаз» із
часткою 87 205 902,00 грн., що становить 99,9865
% у статутному фонді Товариства.

Майновим внеском ЗАТ «Львівський
автомобільний завод» до статутного
капіталу ТзОВ «Будтрансгаз» було
рухоме та нерухоме майно, в тому числі
об'єкти, зазначені у резолютивній
частині оскаржуваного рішення
третейського суду, а саме: насосна
станція; дільниця ремонту транспорту;
станція опресовки автобусів;
фарбопідготовчий відділ; споруда
волочильної дільниці; будівля головної
підстанції; арочний склад; дільниця
перемотки електродвигунів; будівля
теплопункту; будівля ЦРП; градирню;
склад для електротранспорту; рампа
залізнична з крановою естакадою;
локомотивне депо; залізнична вага;
склад № 70; станція діагностики; склад №
88; склад № 84; пожежне депо; будівля
відділу збуту; приміщення відділу
збуту (запчастини); склад збуту; будинок
над скважиною № 2 (конденсаторна);
будинок над скважиною № 1; приміщення
павільйону.

Факт наявності у ЗАТ «Львівський
автомобільний завод» правомочностей
власника щодо вищевказаного майна на
момент його передачі підтверджується
документами, що містяться у
реєстраційних справах на об'єкти
нерухомого майна, розташовані за
адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 45.

Слід вказати, що залежно від
співвідношення прав на майно учасників
(засновників) і власне суб'єкта
господарювання - юридичної особи
виокремлюють три моделі організації.

Перша модель організації полягає в
тому, що засновники передають
юридичній особі майно і відповідно
втрачають майнові права на нього,
отримуючи при цьому права
зобов'язальні (тобто у разі виходу з
товариства особа може вимагати лише
компенсацію, а не повернення речі в
натуральній формі, а у разі ліквідації
товариства - вимагати частки в майні, що
залишилося після ліквідації).

Друга модель визначає, що засновники
залишають за собою право власності на
майно, передане створеному суб'єктові
господарювання. Суб'єкт господарювання
отримує певні права на це майно, право
господарського відання, або право
оперативного управління.

Третя модель організації передбачає,
що засновники в процесі передачі майна
новому суб'єктові господарювання
втрачають право власності на майно, але
не отримують зобов'язальних прав
(наприклад, під час створення об'єднань
підприємств).

Дослідивши документи, що містяться в
матеріалах справи, суд встановив, що у
правовідносинах ТзОВ «Будтрансгаз» та
ЗАТ «Завод комунального транспорту»
має місце саме перша модель
організації. Жодних відомостей про те,
що майно ЗАТ «Завод комунального
транспорту» було передано ТзОВ
«Будтрансгаз» лише на праві
користування, господарського відання,
або оперативного управління наявні в
матеріалах справи документи не
містять.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 16 Закону
України «Про господарські товариства»
товариство має право змінювати
(збільшувати або зменшувати)

розмір статутного (складеного)
капіталу. Рішення про зміну розміру
статутного (складеного) капіталу
товариства набирає чинності з дня
внесення таких змін до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

Як встановлено судом зміни в складі
учасників ТзОВ «Будтрансгаз» та
відомості про збільшення розміру
статутного капіталу за рахунок внеску
ЗАТ «Львівський автомобільний завод»
було відображено в новій редакції
Статуту ТзОВ «Будтрансгаз»,
зареєстрованій Державним реєстратором
Печерської районної у місті Києві
Державної адміністрації 25.10.2005 р. за №
3005434.

У п. 7.1. Статуту ТзОВ «Будтрансгаз»
передбачено, що Товариство є власником,
зокрема майна, наданого учасниками.

Грошові і матеріальні внески
учасників, як вклад до Статутного
капіталу є джерелом формування майна
Товариства (п. 7.2. Статуту ТзОВ
«Будтрансгаз»)

Згідно п. 7.8. Статуту ТзОВ «Будтрансгаз»
учасник Товариства не має
відокремлених прав на окремі об'єкти та
майно Товариства, у тому числі на
об'єкти та майно, внесені учасником як
вклад до статутного капіталу.

Вищенаведене дає можливість зробити
висновок, що з моменту державної
реєстрації змін до установчих
документів ТзОВ «Будтрансгаз», які
стосувалися вступу до складу учасників
даного Товариства ЗАТ «Львівський
автомобільний завод» (в подальшому
перейменоване у ЗАТ «Завод
комунального транспорту»), останнє
втратило свої речові права на майно,
включене до статутного капіталу ТзОВ
«Будтрансгаз», а набуло право вимоги -
зобов'язальне право.

Рішення Постійно діючого третейського
суду при Львівській асоціації
учасників ринку нерухомості від 04.05.2006
р. у справі № 3/10-6/4 корпоративних прав
ЗАТ «Завод комунального транспорту» як
учасника ТзОВ «Будтрансгаз», на думку
суду, не стосується. А відтак доводи
заявника про те, що приймаючи дане
рішення третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки ЗАТ
«Завод комунального транспорту» як
власника спірного майна є
безпідставними.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів прийшла до висновку про
відсутність підстав для задоволення
заяви ЗАТ «Завод комунального
транспорту».

Щодо заяви ПАТ «Український
професійний банк» про залишення заяви
ЗАТ «Завод комунального транспорту»
без розгляду у зв'язку із пропуском
заявником строку на оскарження рішення
Постійно діючого третейського суду при
Львівській асоціації учасників ринку
нерухомості від 04.05.2014 р. то суд вважає
подану заяву не обгрунтованою,
оскільки доводи третьої особи про те,
що ЗАТ «Завод комунального транспорту»
було відомо про факт прийняття
оскаржуваного рішення ще у 2011 році
належними доказами не підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1221 - 1226 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні вимог заявника відмовити
повністю.

Суддя
Ділай У.І.

Суддя
Кидисюк Р.А.

Суддя
Кітаєва С.Б.