ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014 р.
Справа № 914/3994/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Західно-Український
центр «Медсервіс», м. Львів

до відповідача: Червоноградської
центральної міської лікарні,
м.Червоноград

про стягнення 9 733 грн. 90 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: Фігель Ю.О., представник
(довіреність від 05.12.2015 р.);

від відповідача: не з'явився

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Західно-Український
центр «Медсервіс», м. Львів звернулося
до Господарського суду Львівської
області з позовом до Червоноградської
центральної міської лікарні, м.
Червоноград про стягнення 9 733 грн. 90
коп.

Розглянувши матеріали справи, суд
визнав представлені матеріали
достатніми для прийняття позовної
заяви до розгляду і ухвалою від 12.11.2014р.
призначив розгляд справи на 24.11.2014 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що між позивачем та
відповідачем було укладено договір на
виконання разових робіт. Позивач свої
зобов'язання по цьому договорі виконав
в повному обсязі, що підтверджується
підписаним сторонами
приймально-здавальним актом. Однак,
відповідач свої зобов'язання щодо
оплати вартості робіт не виконав, на
дату звернення до суду заборгованість
становить 8 019 грн. 24 коп. У зв'язку з
порушенням строків оплати відповідачу
нараховано 3% річних в сумі 391 грн. 50 коп.,
інфляційні втрати в сумі 1 323 грн. 16 коп.
Таким чином, позивач просив стягнути з
відповідача 9 733 грн. 90 коп.
заборгованості та судові витрати.

Відповідач в судове засідання явку
представника не забезпечив, проти
позову не заперечив, доказів погашення
заборгованості не надав, вимог ухвали
суду від 12.11.2014 р. не виконав,
повідомлення про дату, час та місце
розгляду справи надсилалися на адресу,
вказану позовній заяві та в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, що згідно
ст. 64 ГПК України є врученням належним
чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами. Проаналізувавши зібрані
по справі докази, суд дійшов висновку
про достатність матеріалів справи для
її розгляду по суті за відсутності
представника відповідача та його
відзиву на позовну заяву.

Представнику роз'яснено права та
обов'язки, передбачені ст. 22 ГПК
України, заяв про відвід суду не
поступало.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
сторони, суд встановив наступне.

12 березня 2013 р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Західно-Український центр
«Медсервіс» (виконавець) та
Червоноградською ЦМЛ (замовник) було
укладено договір №02/09 про виконання
разових робіт.

За цим договором виконавець (позивач)
зобов'язувався виконати роботи з
демонтажу комплексу
рентгенодіагностичного стаціонарного
Рентген-40 зав. №1035 1988 р.в., а замовник
(відповідач) зобов'язувався прийняти та
оплатити вартість виконаних робіт.

Вартість усіх робіт становить 8 019 грн. 24
коп. (п. 2.1. договору).

Відповідно до умов вищевказаного
договору позивач виконав роботи, що
підтверджується підписаним сторонами
12.03.2013 р. приймально-здавальним актом на
суму 8 019 грн. 24 коп. Роботи були виконані
в повному обсязі, зауважень до
виконання у відповідача не було, що
підтверджується підписом
уповноваженої особи відповідача на
вищевказаному акті та скріпленням
печаткою.

Пунктом 4.3. договору передбачено, що
замовник зобов'язаний повністю
оплатити повну вартість виконаних
робіт протягом дев'яти днів з моменту
підписання приймально-здавального
акту.

Таким чином, відповідач не пізніше
21.03.2013 р. повинен був оплати повну
вартість робіт.

Як вбачається з матеріалів справи,
пояснень представника сторони,
відповідач свої зобов'язання перед
позивачем щодо оплати вартості
виконаних робіт не виконав, на дату
розгляду справи в суді заборгованість
відповідача перед позивачем становить
8 019 грн. 24 коп.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з
підстав виникнення зобов'язань, є,
зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 5 ст. 626 ЦК
України, договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічні вимоги
встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про прострочення виконання
зобов'язання боржником, що в свою чергу
є підставою для стягнення суми боргу,
оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК
України, одностороння відмова від
виконання договору не допускається.

Згідно 2 ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З врахуванням цих положень, позивачем
нараховано та заявлено до стягнення
інфляційні втрати в розмірі 1 323 грн. 16
коп., а також 3% річних в розмірі 391 грн. 50
коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані поданими доказами, а
загальна сума заборгованості, яка
підтверджена матеріалами справи та
підлягає до задоволення, складає 8 019
грн. 24 коп. основного боргу, 1 323 грн. 16
коп. інфляційних втрат, 391 грн. 50 коп. 3%
річних.

Оскільки спір виник з вини відповідача,
то судові витрати по розгляду справи
необхідно покласти на відповідача
відповідно до ст. 49 ГПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
11, 215, 216, 509, 526, 530, 546, 547, 549, 599, 612, 625, 626 ЦК
України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34,
35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Червоноградської
центральної міської лікарні,
м.Червоноград, вул. Івасюка, 2, Львівська
область (ідентифікаційний код 01996869) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Західно-Український
центр «Медсервіс», м. Львів, вул.
Антоновича, 128 (ідентифікаційний код
22334457) 8 019 грн. 24 коп. основного боргу, 1 323
грн. 16 коп. інфляційних втрат, 391 грн. 50
коп. 3% річних, 1 827 грн. 00 коп. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК
України.

В судовому засіданні 24.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення. Повне рішення складено 01.12.2014
р.

Суддя
Мазовіта А.Б.