ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р.
Справа № 914/2757/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого - судді - О.Л. Мирутенко

суддів - Г.М.Гнатюк

- Н.М. Кравчук

Розглянувши апеляційну скаргу
Західно-українського
будівельно-ремонтного акціонерного
товариства

на рішення господарського суду
Львівської області від 20.10.2014р.

у справі № 914/2757/14

за позовом: прокурора Личаківського
району м. Львова в інтересах держави в
особі Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради

до: Західно-українського
будівельно-ремонтного акціонерного
товариства

про: стягнення заборгованості,
розірвання договору оренди, звільнення
та повернення об'єкта оренди

З участю представників :

від прокуратури - не з'явився.

від позивача - не з'явився.

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ :

Рішенням господарського суду
Львівської області від 20.10.2014р., суддя
Коссак С.М., позов було задоволено
повністю. Стягнуто з
Західно-українського
будівельно-ремонтного акціонерного
товариства на користь Управління
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради 942 955,12 грн. заборгованості
по орендній платі. Розірвано договір
оренди №Л-6718-8 нерухомого майна
(будівель, споруд, приміщень) від
31.10.2008р., укладеного між Управлінням
комунальної власності департаменту
економічної політики Львівської
міської ради та Західно-українським
будівельно-ремонтним акціонерним
товариством. Зобов'язано
Західно-українське
будівельно-ремонтне акціонерне
товариство звільнити орендоване
приміщення загальною площею 747,0 кв.м., а
саме: перший поверх 358,7 кв.м., другий
поверх 388,3 кв.м. з індексами приміщень 7-1
- 7-14, 7-15а, 7-16- 7-27, 21 - 25, 8-1, 9-1, 10-1, 10-2, 11-1, 12-1,
13-1 - 13-4, 14-1, 14-2, 18 - 20 відповідно до даних
технічних паспортів ОКП ЛОР "БТІ та ЕО"
від 05.06.2008р. № 297, ЛОДК БТІ та ЕО від
01.06.2001р. № 297, що знаходиться за адресою
м. Львів, вул. Зелена, 9 та повернути їх
орендодавцю Управлінню комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради.
Стягнуто з Західно-українського
будівельно-ремонтного акціонерного
товариства в дохід Державного бюджету
України 21295,10 грн. судового збору.

З даним рішенням не погодився
відповідач - Західно-українське
будівельно-ремонтне акціонерне
товариство і оскаржило його в
апеляційному порядку, оскільки вважає,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права.

Розгляд справи відкладався за
клопотанням апелянта. Сторони були
повідомлені належним чином про час та
місце судового розгляду, що
підтверджується списком згрупованих
рекомендованих відправлень
львівського апеляційного
господарського суду від 17.11.2014р.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
01.12.2014р. у складі колегії відбулась
заміна судді Данко Л.С. на суддю Гнатюк
Г.М.

01.12.2014р. апелянт подав пояснення в яких
просив скасувати рішення суду першої
інстанції та відмовити в задоволенні
позовних вимог.

01.12.2014р. Західно-українське
будівельно-ремонтне акціонерне
товариство подало клопотання про
витребування документів про
реєстрацію права власності на усі
житлові та нежитлові приміщення за
адресою м. Львів, вул. Зелена, 9, та
внесення записів про це у відповідних
Державних реєстрах.

Апеляційний суд відхиляє дане
клопотання, оскільки спір не
стосується визнання права власності, а
орендних відносин, що склалися між
сторонами на підставі договору.

01.12.2014р. апелянт подав до суду
клопотання про витребування
правовстановлюючих документів на
нежитлові приміщення за адресою м.
Львів, вул.. зелена, 9 та
інвентаризаційної справи зазначеної
будівлі у КП ЛОР «БТІ та ЕО».
Апеляційний суд відхиляє вказане
клопотання як таке, що не стосується
предмету спору.

01.02.2014р. апелянтом до канцелярії суду
також було здано клопотання про
фіксування судового процесу з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу та відтворення
технічного запису судового процесу
першої інстанції в судовому засіданні
при розгляді справи судом в
апеляційному порядку.

Колегія суддів апеляційного суду
відхиляє вказане клопотання, оскільки
в судове засідання 01.12.2014р.
представники сторін не з'явилися, в
тому числі і представник апелянта, хоча
усі вище перелічені клопотання були
здані в канцелярію апеляційного суду в
день судового засідання про яке
сторони були повідомлені належним
чином. Відповідно до ч. 8 ст. 81-1 ГПК
України у випадку неявки у судове
засідання всіх учасників судового
процесу фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не здійснюється. Що ж
стосується відтворення звукозапису
судового розгляду в суді першої
інстанції, то воно також не підлягає
розгляду, оскільки апелянтом не
наведено жодних аргументів про те, що
оголошене рішення не відповідає
тексту, який міститься в матеріалах
справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази, колегія суддів прийшла до
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Львівської
області від 20.10.2014р. у справі №914/2757/14 -
без змін, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Управлінням комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради (орендодавець,
позивач у справі) та
Західно-українським
будівельно-ремонтним акціонерним
товариством (орендар, відповідач) було
укладено договір оренди нерухомого
майна (будівель, споруд, приміщень) №Л -
6718 - 8 від 31.10.2008 р. (надалі - Договір).

Відповідно до умов договору
орендодавець на підставі наказу
управління комунальної власності від
21.07.2008 р. №9565-О, договору оренди від
31.10.2001 р. №Л-0258 передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
нерухоме майно ( далі - об'єкт оренди), що
знаходиться на балансі ЛКП "503" (надалі -
балансоутримувач).

Право власності підтверджується
Витягом про реєстрацію права власності
на нерухоме майна № 21143621 від 04.12.2008р.,
реєстраційний номер 4477537, тип об'єкта -
будинок, власником об'єкта за адресою м.
Львів, вул. Зелена, 9, номер запису 696 в
книзі 1 є територіальна громада м.
Львова в особі Львівської міської ради.

Доказів скасування права
власності, доказів оспорювання права
власності сторонами, зокрема
відповідачем не подано.

Відповідно до п.1.1. Положення про
управління комунальної власності
Львівської міської ради, затвердженого
рішенням виконавчого комітету
Львівської міської ради від 07.12.2007р. №
1100, управління комунальної власності
Львівської міської ради є структурним
підрозділом департаменту економічної
політики Львівської міської ради.

У відповідності до Положення про
розмежування повноважень між
виконавчим органами Львівської
міської ради, затвердженого ухвалою
Львівської міської ради № 219 від
19.10.2006р., до повноважень департаменту
економічної політики Львівської
міської ради належить здійснення
міською радою та виконавчим комітетом;
виконання повноважень орендодавця,
продавця, органу приватизації майна
комунальної власності, надання обліку
орендних платежів та контролю за їх
надходженням.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. даного
Положення, основними завданнями
управління є: виконання функцій органу
управління майном комунальної
власності територіальної громади м.
Львова; передача в оренду, відчуження
(приватизація) майна комунальної
власності територіально громади м.
Львова.

Об'єктом оренди є нежитлові
приміщення, що знаходяться за
адресою: м. Львів, вул. Зелена, 9
загальною площею 747,0 м2.

Відповідно до п. 2.1. Договору
об'єкт оренди буде використовуватись
орендарем наступним чином:

- нежитлові приміщення площею
368,0 кв.м. - як офіс;

- нежитлові приміщення площею
289,9 кв.м. - як склад;

- нежитлові приміщення площею
89,1 кв.м. - як механічні майстерні.

Згідно п. 4.1. договору, термін
договору оренди визначений на 1 рік з
31.10.2008 р. до 31.10.2009 р.

Пунктом 4.3. договору сторони
погодили що у разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або
зміну умов договору оренди протягом
одного місяця після закінчення терміну
дії договору він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
договором.

Відповідно до п. 5.1. договору
розмір орендної плати за об'єкт оренди
визначається відповідно до чинної на
момент укладення даного договору
Методики розрахунку орендної плати за
користування майном територіальної
громади м. Львова, затвердженої ухвалою
міської ради від 07.06.20007 р. №897 і складає
27 336,33 грн. без ПДВ за перший місяць
оренди. Розмір орендної плати підлягає
індексації за відповідний період
(місяць, квартал, рік). Нарахування ПДВ
на суму орендної плати здійснюється у
порядку, визначеному чинним
законодавством України.

Керуючись п. 5.3. договору орендна
плата сплачується орендарем не пізніше
20-го числа місяця у встановленому
нормативними документами власника
орендованого майна порядку.

Пунктом до п. 7.2. договору сторони
погодили, що орендар зобов'язується
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

Згідно з рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради від
07.12.2007р. № 1100 "Про затвердження
Положення про управління комунальної
власності Львівської міської ради та
його структури в новій редакції,
органом, до компетенції якого, згідно з
п.п. 4.6. згаданого Положення, віднесено
здійснення обліку орендних платежів та
контролю за їх надходженням - є
управління комунальної власності.

Судом встановлено, що рішенням
господарського суду Львівської
області від 24.12.2012р. у справі № 5015/4367/12
за позовом прокурора Личаківського
району м. Львова в інтересах держави в
особі Управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради до
Західно-українського
будівельно-ремонтного акціонерного
товариства про стягнення 868 206,83грн.
орендної плати за договором оренди
нерухомого майна (будівель, споруд,
приміщень) №Л - 6718 - 8 від 31.10.2008р. за
період з 01.11.2010р. по 27.09.2012р. задоволено
повністю. В даному рішенні встановлено,
що договір діє до 31.10.2013р. Вказане
рішення позивачем не оскаржувалося та
набрало законної сили, а тому в силу ст.
35 ГПК України, має преюдиційне значення
в даній справі та не підлягає
доказуванню.

За період з 01.10.2012р. по 30.06.2014 р.
відповідачеві нараховано орендну
плату за користування об'єктом оренди з
врахуванням ПДВ - на загальну суму 942
955,12 грн.

На виконання вимог ухвали суму
позивачем було надіслано відповідачу
акт звірки взаєморозрахунків. Даний
акт звірки підписаний сторонами та
скріплений печатками відповідачем
долучено до матеріалів. В акті звірки
відповідач-апелянт, зазначає про
існування заборгованості в сумі 942 955,12
грн. за період з 01.10.2012р. по 30.06.2014р.за
договором оренди. З врахуванням
визнання відповідачем заборгованості,
останній підтвердив факт дії договору.

На день розгляду справи
заборгованість у сумі 942 955,12 грн.
відповідачем не погашена.

Доказів повної або часткової
оплати заборгованості сторонами суду
не подано.

Відповідно до п. 10.1. договору за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за даним договором сторони
несуть відповідальність згідно із
чинним законодавством України.

Відповідно до п.9.1. договору
повернення орендодавцю об'єкта оренди
здійснюється після закінчення терміну
дії договору або дострокового
припинення чи розірвання.

Відповідно п.9.6 договору у разі
припинення або розірвання договору
орендар повинен повернути
орендодавцеві об'єкт оренди в
належному стані, не гіршому ніж на
момент передачі його в оренду, з
урахуванням нормального фізичного
зносу.

Згідно акту від 16.09.2014р. № 997-П/13
проведення перевірки приміщення за
адресою м. Львів, вул. Зелена, 9, по
договору оренди від 31.10.2008р.
встановлено, що дане приміщення займає
відповідач (орендар).

04.09.214р. було повторно здійснено
перевірки дотримання умов договору
оренди, згідно якої складено акт №
1116-нп/14, яким встановлено, що об'єкт
оренди використовується відповідачем.

За неналежне виконання умов
договору позивач просить суд розірвати
договір оренди, зобов'язати
відповідача звільнити приміщення та
повернути орендодавцю об'єкт оренди.

З поданого відповідачем відзиву
(вх.№ 42104/14 від 02.10.2014р.) та доданих до
нього документів, та додаткових
пояснень до (вх.№ 43272/14) відзиву
вбачається, що відповідач визнає суму
заборгованості за договором, а також
підтвердив факт дії договору. Крім
цього, відповідач зазначає, що
позивачем не надіслано пропозиції щодо
зміни чи розірвання договору оренди
після 31.10.2013р. Відповідно до ст. 188 ГК
України, ст. 11 ГПК України в орендодавця
не виникло права передавати спір про
зміну чи розірвання договору на
вирішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 15
ЦК України кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до статті 179 ГК України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

В силу положень статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 283 ГК України визначено,
що за договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Згідно приписів частини 3 статті
283 ГК України, об'єктом оренди, зокрема,
можуть бути нерухоме майно (будівлі,
споруди, приміщення).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.773 ЦК України,
наймач зобов'язаний користуватися
річчю відповідно до її призначення та
умов договору. Якщо наймач
користується річчю, переданою йому у
найм, не за її призначенням або з
порушенням умов договору найму,
наймодавець має право вимагати
розірвання договору та відшкодування
збитків.

У відповідності до ст. 783 ЦК України,
наймодавець має право вимагати
розірвання договору найму, якщо,
зокрема, наймач користується річчю
всупереч договору або призначенню
речі.

Статтею 283 ГК України визначено,
що за договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

Згідно приписів частини 3 статті
283 ГК України, об'єктом оренди, зокрема,
можуть бути нерухоме майно (будівлі,
споруди, приміщення).

Згідно приписів частини першої
статті 762 ЦК України за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до частини третьої
статті 18 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
(надалі - Закон) орендар зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у
повному обсязі.

Частиною першою статті 19 цього ж
Закону встановлено, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
своєї господарської діяльності.

Відповідно до ст. 10 Закону до
істотних умов договору оренди
віднесено орендну плату з урахуванням
її індексації.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

З врахуванням вище наведеного,
суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про те, що
заявлена позивачем орендна плата за
договором оренди в сумі 942 955,12 грн. за
період з 01.10.2012р. по 30.06.2014р.,
документально та нормативно
обґрунтована, відповідачем не
заперечується, що підтверджується
Актом звірки взаєморозрахунків та
підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до положень статті 206
ГК України господарське зобов'язання
може бути розірвано сторонами
відповідно до правил, встановлених
статтею 188 цього Кодексу.

Аналогічне положення міститься в
частині третій статті 291 ГК України, яка
регламентує, що на вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути
достроково розірваний з підстав,
передбачених Цивільним кодексом
України для розірвання договору найму,
в порядку, встановленому статтею 188
цього Кодексу.

Відповідно до статті 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Рішенням Конституційного Суду
України від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002
(справа про досудове врегулювання
спорів) визначено, що положення частини
другої статті 124 Конституції України
стосовно поширення юрисдикції судів на
всі правовідносини, що виникають у
державі, необхідно розуміти так, що
право особи (громадянина України,
іноземця, особи без громадянства,
юридичної особи) на звернення до суду
за вирішенням спору не може бути
обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист. Обрання певного засобу
правового захисту, у тому числі і
досудового врегулювання спору, є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу
пропозицій про розірвання договору
оренди є виключно правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
позивачем вимог частини другої статті
188 ГК України щодо обов'язку надсилання
іншій стороні пропозицій про
розірвання договору оренди не
позбавляє його права звернутися до
суду з позовом до відповідача про
розірвання договору за наявності
спору. Аналогічну правову позицію
викладено у постанові Вищого
господарського суду України від 12
червня 2012 року у справі №17/5005/8502/2011 та
постанові Верховного суду від 20.11.2012
року у справі №28/5005/640/2012.

Відповідно п.3.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна" від 29.05.2013 року №12,
зазначено, що з урахуванням частини
другої статті 124 Конституції України та
Рішення Конституційного Суду України
від 09.07.2002 № 15-рп/2002 у справі № 1-2/2002
приписи статті 188 ГК України та статті 11
ГПК України не позбавляють сторону
договору права на звернення до суду з
вимогою про зміну або розірвання
договору оренди без дотримання порядку
досудового врегулювання спору.

Виходячи з викладеного, суд
першої інстанції правомірно відхилив
заперечення відповідача щодо
недотримання позивачем порядку
досудового врегулювання спору.

Відповідно до ст. 782 ЦК України
наймодавець має право відмовитись від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд. У разі відмови
наймодавця від договору найму договір
є розірваний з моменту одержання
наймачем повідомлення про відмову від
договору.

Відповідно п.5.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про оренду
(найм) майна" від 29.05.2013 року №12,

у вирішенні відповідних спорів
господарським судам слід
встановлювати, протягом яких конкретно
місяців і якого року орендар не вносив
орендну плату, в якому розмірі, в тому
числі протягом яких місяців орендар
взагалі не вносив орендну плату або
вносив частково. При цьому погашення
орендарем заборгованості до або після
подання позову орендодавцем не має
правового значення для вирішення
такого спору, оскільки законодавець
пов'язує виникнення права орендодавця
відмовитися від договору оренди саме з
фактом не внесення орендної плати
протягом трьох місяців підряд.

Частиною 3 ст. 26 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" договір оренди може бути
розірвано за погодженням сторін. На
вимогу однієї із сторін договір оренди
може бути достроково розірвано за
рішенням суду у разі невиконання
сторонами своїх зобов'язань та з інших
підстав, передбачених законодавчими
актами України.

Пунктом 5.3. договору оренди
встановлено, що несплата орендної
плати в повному обсязі протягом трьох
місяців з дня закінчення строку
платежу є підставою для дострокового
розірвання договору оренди.

З матеріалів справи вбачається та
встановлено судом, що відповідачем
допущено порушення п.п. 5.3., 7.2. умов
договору. Наявність заборгованості по
орендній платі за договором за період з
01.10.2012р. по 30.06.2014р. (більше ніж три
місяці), не заперечується
відповідачем-апелянтом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" у разі розірвання
договору оренди, закінчення строку
його дії та відмови від його
продовження або банкрутства орендаря
він зобов'язаний повернути
орендодавцеві об'єкт оренди на умовах,
зазначених у договорі оренди.
Аналогічна правова норма міститься в ч.
1 ст. 785 ЦК України.

Відповідно п.9.6 договору у разі
припинення або розірвання договору
орендар повинен повернути
орендодавцеві об'єкт оренди в
належному стані, не гіршому ніж на
момент передачі його в оренду, з
урахуванням нормального фізичного
зносу.

Виходячи з викладеного суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що в зв'язку з невиконанням
відповідачем умов договору (повного та
своєчасної внесення орендної плати),
вимогу позивача про розірвання
договору оренди слід задовольнити та
зобов'язати відповідача звільнити та
повернути орендоване приміщення
(об'єкт оренди).

За таких обставин справи апеляційний
суд погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що позовні
вимоги обґрунтовані та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Львівської
області від 20.10.2014р. по справі №914/2757/14
винесене з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні правові підстави для
його скасування.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

Рішення господарського суду
Львівської області від 20.10.2014 року у
справі №914/2757/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу
Західно-українського
будівельно-ремонтного акціонерного
товариства - без задоволення.

Постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку.

Матеріали справи скерувати в
господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя О.Л. Мирутенко

Судді:
Г.М. Гнатюк

Н.М. Кравчук

«Повний текст постанови виготовлено
04.12.2014р.»