м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24276/14 01.12.14

За позовом приватного акціонерного
товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ
"УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА"

до відкритого акціонерного товариства
НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА
КОМПАНІЯ "ОРАНТА"

про стягнення 47.955,50 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство
"СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА
СТРАХОВА ГРУПА" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до відкритого акціонерного
товариства НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА
СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ОРАНТА" про
стягнення з останнього страхового
відшкодування в сумі 47.955,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди було заподіяно пошкодження
транспортному засобу, який є предметом
договору добровільного страхування,
укладеного між позивачем і
страхувальником. Позивачем на підставі
вказаного договору було виплачено
страхувальникові страхове
відшкодування в сумі 47.955,50 грн.

Позивач на підставі правил,
встановлених ст. 27 ЗУ "Про страхування"
та ст. 993 ЦК України, звернувся до
відповідача, як до особи, у якої
застраховано цивільно-правову
відповідальність винної у скоєнні ДТП
особи, із вимогою про виплату
страхового відшкодування. Проте,
вказана вимога залишена відповідачем
без виконання, що й призвело до
звернення позивача до господарського
суду за захистом свого порушеного
права та охоронюваного законом
інтересу шляхом стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в сумі 47.955,50 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.11.2014 прийнято позовну заяву
приватного акціонерного товариства
"СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА
СТРАХОВА ГРУПА" до розгляду та порушено
провадження у справі № 910/24276/14. Розгляд
справи вказаною ухвалою призначено
судом на 01 грудня 2014 року.

Сторони повідомлені судом про дату, час
і місце розгляду даної справи належним
чином, що підтверджується
повідомленнями поштового зв'язку про
вручення їх представникам поштових
відправлень.

Відповідач правом, забезпеченим ст. 59
Господарського процесуального кодексу
України, не скористався, відзив на
позов до суду не подав у зв'язку із чим,
відповідно до положень статті 75 ГПК
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

До го господарського суду 27 листопада
2014 року надійшла заява від 25.11.2014 № 11/10140
представника позивача, згідно з якою
останній просить суд розглянути справу
за відсутністю представника
приватного акціонерного товариства
"СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА
СТРАХОВА ГРУПА".

В судове засідання, призначене судом на
01 грудня 2014 року, представники сторін
судового процесу не з'явилися, від
відповідача обґрунтованих письмових
пояснень з цього приводу до суду не
надходило.

В судовому засіданні 01 грудня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, Господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В :

Між приватним акціонерним товариством
"СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА
СТРАХОВА ГРУПА", як страховиком, (далі -
позивач) та гр. Берба Олександром
В'ячеславовичем (далі - страхувальник)
укладено договір страхування
наземного транспорту від 06.06.2013 №
28-2301-13-00162 (далі - Договір добровільного
страхування).

Відповідно до предмету Договору
добровільного страхування, позивач
застрахував майнові інтереси
страхувальника, які пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу, а саме "BMW 523i", державним
номерним знаком ВХ 5170 ВЕ (далі -
застрахований ТЗ).

29 червня 2013 року на 103-му км. дороги М-06
Київ-Чоп відбулася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) за участю застрахованого ТЗ та
транспортного засобу "GEELY MR7151F" із
державним знаком АМ 7090 АО, яким керував
гр. Боклан Олександр Іванович.

Факт ДТП підтверджується довідкою від
29.06.2013 вих. № 528, виданою інспектор ВДАІ
Коростишівського РВ УМВС України в
Житомирській області.

Постановою Коростишівського районного
суду від 29.07.2013 у справі № 280/1372/13-п
(провадження № 3/280/410/13) встановлено, що
ДТП трапилось внаслідок порушень
Правил подорожнього руху України
водієм гр. Боклан О.І. (далі - винна
особа) у зв'язку з чим, вказану фізичну
особу притягнуто до адміністративної
відповідальності, на підставі ст. 124
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, шляхом стягнення
штрафу в сумі 340,00 грн.

Внаслідок зазначеного вище ДТП
застрахований ТЗ отримав механічні
пошкодження.

01 липня 2013 року страхувальник
повідомив позивача про настання
страхового випадку (заява від 01.07.2013).

Виходячи з приписів ст. 20 Закону
України "Про страхування" страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору (ст. 979
Цивільного кодексу України).

14 серпня 2013 року позивач на підставі
Договору добровільного страхування,
Страхового акту від 08.08.2013 № ЗСКА-2566
здійснив виплати страхових
відшкодувань в сумі 18.177,30 грн, та 1.979,25
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями від 14.08.2013 № 14193, та від
14.08.2013 № 14194 засвідчені копії яких
наявні в матеріалах справи.

13 вересня 2013 року позивач на підставі
Договору добровільного страхування,
Страхового акту від 08.08.2013 № ЗСКА-2566
здійснив додаткову виплату страхового
відшкодування в сумі 7.398,20 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
від 13.09.2013 № 16298, засвідчена копія якої
якого наявна в матеріалах справи.

За правилами, встановленими ст. 27
Закону України "Про страхування " та ст.
993 ЦК України, позивач є саме тією
особою, до якої перейшло право вимоги
страхового відшкодування, виплаченого
страхувальникові на підставі Договору
добровільного страхування.

Згідно інформації, наданої Моторним
(транспортним) страховим бюро України,
транспортний засіб - «GEELY MR7151F» із
державним знаком АМ7090АО, яким керувала
винна особа, забезпечена Страховим
полісом серії АВ № 3989813, який укладений
між відкритим акціонерним товариством
НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА
КОМПАНІЯ "ОРАНТА", як страховиком
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
(далі - відповідач) та гр. Боклан
Олександр Іванович, як страхувальником
(далі - Договір обов'язкового
страхування). Відповідно до Договору
обов'язкового страхування, ліміт за
шкоду заподіяну майну становить 50.000,00
грн, а франшиза - 510,00 грн.

Так, позивач, з метою реалізації свого
права, забезпеченого ст. 27 ЗУ "Про
страхування" та ст. 993 ЦК України,
надіслав відповідачеві 16 вересня 2014
року заяву на виплату страхового
відшкодування в порядку регресу від
12.09.2013 № 11/6734, згідно змісту якого
вимагав від останнього виплати
страхового відшкодування. Вказану
заяву відповідач в особі його
представника отримав 16 вересня 2014 року,
що підтверджується повідомленням
поштового зв'язку про вручення
поштового відправлення. Аналогічну
заяву від 04.06.2014 № 11/9000 позивач надіслав
відповідачеві 06 червня 2014 року, яку
останній отримав 06 червня 2014 року, про
що свідчить відповідне повідомлення
поштового зв'язку.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" строк виконання грошового
зобов'язання страховика за полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів по виплаті особі, яка має право
на отримання страхового відшкодування,
такого відшкодування становить 90 днів
з моменту отримання відповідної заяви.

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок порушення
відповідачем його грошового
зобов'язання за Договором
обов'язкового страхування, відповідач
на заяви позивача від 12.09.2013 № 11/6734 та
від 04.06.2014 № 11/9000 відповіді не надав,
вимоги викладені в них не задовольнив.
Наведена обставина призвела до
звернення позивача до господарського
суду за захистом свого порушеного
права та охоронюваного законом
інтересу шляхом стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в сумі 47.955,50 грн.

За результатами оцінки доказів,
наявних в матеріалах справи, та
виходячи з викладених вище фактичних
обставин, суд дійшов висновку, що позов
приватного акціонерного товариства
"СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА
СТРАХОВА ГРУПА" задоволенню не
підлягає з урахуванням такого.

За змістом ст. 34 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" розмір шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, може бути визначено як
експертом, так і аварійним комісаром,
визначення яких містяться в пункту 2
Типового положення про організацію
діяльності аварійних комісарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05.01.1998 № 8 та
Положенні щодо укладення угоди на
проведення експертної оцінки майна,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 08.01.1998 № 16.

Правові засади здійснення оцінки
майна, майнових прав та професійної
оціночної діяльності в Україні, її
державного та громадського
регулювання, забезпечення створення
системи незалежної оцінки майна з
метою захисту законних інтересів
держави та інших суб'єктів
правовідносин у питаннях оцінки майна,
майнових прав та використання її
результатів визначені Законом України
"Про оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні".

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні" проведення оцінки майна є
обов'язковим у випадках необхідності
визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом.

Згідно ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 12 вказаного
Закону процедури оцінки майна
встановлюються нормативно-правовими
актами з оцінки майна. У випадках
проведення незалежної оцінки майна
складається звіт про оцінку майна. У
випадках самостійного проведення
оцінки майна органами державної влади
та органами місцевого самоврядування
складається акт оцінки майна. Звіт про
оцінку майна є документом, що містить
висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору. Звіт
підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

З огляду на викладене, належним доказом
в підтвердження оціненого розміру
реальної вартості відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу з урахуванням значення
коефіцієнту його фізичного зносу є
саме Звіт суб'єкта оціночної
діяльності про визначення вартості
матеріального збитку, заподіяного
власнику транспортного засобу в
результаті його пошкодження в ДТП,
складання якого є обов'язковим при
визначення збитків, що підлягають
відшкодуванню згідно вимог Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів".

Однак, в матеріалах справи відсутній
відповідний звіт або висновок експерта
(експертне дослідження або інший
документ), який би підтверджував розмір
матеріального збитку, завданого
страхувальникові застрахованого ТЗ
внаслідок ДТП, та який міг би бути
оцінений судом, як належний доказ з
визначення вартості відновлювального
ремонту транспортного засобу з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, що підлягає відшкодуванню
страховиком цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів згідно положень
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Розрахунок суми страхового
відшкодування, здійсненого позивачем
та рахунок-фактура від 05.07.2013 №
СГМ-К-В2048, виставлена позивачеві
товариством з обмеженою
відповідальністю «Гранд Мотор» не
можуть вважатися належним
підтвердженням розміру
відновлювального ремонту з урахування
коефіцієнту фізичного зносу.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

З урахуванням всіх фактичних обставин
справи та в їх сукупності, позовна
вимога приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Українська страхова група» про
стягнення з відповідача страхового
відшкодування в сумі 47,955,50 грн.
задоволенню не підлягає, а тому, згідно
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, витрати по сплаті
судового збору покладаються на
позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 05 грудня 2014
року.

Cуддя
С.В. Балац