ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Справа № 910/13142/13

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П. -
головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Палій
В.В. (доповідач)

розглянув касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ", м. Київ,

на рішення господарського суду міста
Києва від 01.07.2014

та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014

зі справи № 910/13142/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"КИЇВВОДОКАНАЛ" (далі - Товариство), м.
Київ,

до комунального підприємства
"БАТИЇВСЬКЕ" Солом'янської районної в
місті Києві державної адміністрації
(далі -Підприємство), м Київ,

про стягнення 3 138 117, 98 грн.

Судове засідання проведено за участю
представників сторін:

позивача - Андрієвська О.В. предст. (дов.
від 01.10.2014)

відповідача - Мотренко В.В. предст. (дов.
від 06.11.2014)

За результатами розгляду касаційної
скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Підприємства про стягнення 3
138 117, 98 грн. заборгованості (з них:
2 826 282,91 грн. - основного боргу,
2 682,91 грн. - інфляційних втрат,
83 171,54 грн. -3% річних, 84 666,47 грн. пені, 141
314,15 грн. штрафу) у зв'язку з
невиконанням відповідачем
зобов'язання з оплати за надані послуги
з водопостачання та водовідведення за
договором від 01.04.2008 № 08207-А/2-09 на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.11.2013 у справі №
910/13142/13 (суддя Шкурдова Л.М.) позов
задоволено частково: стягнуто з
відповідача на користь позивача 2 826 282,91
грн. заборгованості, 2 682,91 грн.
інфляційних втрат, 83 171,54 грн. 3% річних, 69
216,63 грн. пені, 141 314,15 грн. штрафу, 62 453,36
грн. витрат зі сплати судового збору. В
іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014 (судді
Андрієнко В.В.- головуючий, Буравльов
С.І., Шапран В.В.) рішення
господарського суду міста Києва від
05.11.2013 змінено та його резолютивну
частину викладено в іншій редакції, а
саме - позов задоволено частково:
стягнуто з відповідача на користь
позивача 1 419 582,68 грн. заборгованості,
1 503,06 грн. інфляційних втрат, 52
810,61 грн. 3% річних, 31 097,24 грн. пені,
34 370,71 грн. витрат зі сплати судового
збору. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.04.2014 частково задоволено
касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ" у справі №
910/13142/13. Рішення господарського суду
міста Києва від 05.11.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014
скасовано в частині вирішення спору
про стягнення 1 406 700,23 грн.
заборгованості за послуги
водопостачання та водовідведення, яка
обліковується за кодом 9-51568,
нарахованих на зазначену суму
заборгованості 1179,85 грн. інфляційних
втрат, 30 360,94 грн. - 3% річних, 53 569,23 грн.
пені, а також щодо стягнення
141 314,15 грн. штрафу. Справу у скасованій
частині зазначених рішень передано на
новий розгляд до суду першої інстанції.
У решті рішення господарського суду
міста Києва від 05.11.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 11.02.2014 зі
справи № 910/13142/13 залишено без змін.

У новому розгляді справи рішенням
господарського суду міста Києва від
01.07.2014 позов задоволено частково:
стягнуто з відповідача на користь
позивача 473 403,23 грн. основного боргу за
питну воду (стоки), 326,66 грн. інфляційних
втрат, 7 153,38 грн. -3% річних, 23 009,31 грн.
пені, 23 670,16 грн. штрафу, 10 551,24 грн.
судового збору. У решті позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014 рішення
господарського суду міста Києва від
01.07.2014 змінено; позов задоволено
частково: стягнуто з відповідача на
користь позивача 473 403,23 грн. основного
боргу за питну воду (стоки), 326,66 грн.
інфляційних втрат, 7 153,38 грн. -3% річних,
23 009,31 грн. пені, 94 649,29 грн. штрафу, 11
970,84грн. судового збору за розгляд
справи в суді першої інстанції, 709,79 грн.
судового збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції. В решті позову
відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України
Товариство просить судові акти
попередніх інстанцій скасувати в
частині відмови у задоволенні позову з
прийняттям у цій частині нового
рішення про задоволення позову. Скаргу
мотивовано прийняттям оскаржуваних
судових актів з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу
Підприємство просило постанову
апеляційного господарського суду
залишити без змін, а касаційну скаргу
без задоволення.

Сторони відповідно до статті 1114
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду скарги.

Перевіривши на підставі
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи
правильність застосування ними норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши пояснення представників
сторін, Вищий господарський суд
України дійшов висновку про
відсутність підстав для задоволення
касаційної скарги з урахуванням
такого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відкритим акціонерним
товариством "Акціонерна компанія
"КИЇВВОДОКАНАЛ", правонаступником
якого є Товариство, та комунальним
підприємством "БАТИЇВСЬКЕ"
Солом'янської районної у м. Києві ради,
перейменованим на комунальне
підприємство "БАТИЇВСЬКЕ"
Солом'янської районної у м. Києві
державної адміністрації, укладено
договір від 01.04.2008 №08207-А/2-09 на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі
(далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1 Договору
Постачальник зобов'язався надавати
Абоненту послуги з постачання питної
води та на підставі пред'явленого
Абонентом дозволу на скид стічних вод у
систему каналізацій м. Києва приймати
від нього стічні води у систему
каналізацій м. Києва відповідно до
Правил приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації м.
Києва (далі - місцеві Правила
приймання), а Абонент зобов'язався
здійснювати своєчасну оплату наданих
йому Постачальником послуг на умовах
цього договору, дотримуватися порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, що встановлені Правилами
користування системами комунального
водопостачання та водовідведення в
містах та селищах України,
затвердженими наказом
Держжитлокомунгоспу України 01.07.1994 №65,
які втратили чинність з 18.10.2008 у зв'язку
із введенням в дію нових Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених наказом Міністерством з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 №190,
Правилами приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України, затвердженими наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України від 19.02.2002 №37.

Згідно з пунктом 2.1.1 Договору облік
поставленої води здійснюється за
показниками лічильника,
зареєстрованого у Постачальника. У
випадку наявності у Абонента декількох
об'єктів водоспоживання облік спожитої
ним води здійснюється з урахуванням
показань усіх лічильників,
зареєстрованих за Абонентом.

Відповідно до пункту 2.1.4 Договору
кількість стічних вод, які надходять у
міську каналізаційну мережу,
визначається за показаннями
лічильників стічних вод, або за
кількістю води, що надходить із
комунального водопроводу та інших
джерел водопостачання згідно з
показаннями лічильників води, та/або
іншими способами визначення об'ємів
стоків у відповідності до Правил
користування та місцевих Правил
приймання.

Зняття показань з лічильників
здійснюється, як правило, щомісячно
представником Постачальника у
присутності представника Абонента. У
разі якщо Абонент не забезпечить
присутності свого представника для
зняття показань, дані, що зняті
Постачальником, є підставою для
виставлення розрахункових документів
на оплату наданих послуг (пункт 2.1.2
Договору).

Згідно з пунктом 2.2.1 Договору
постачальник щомісяця направляє до
банківської установи Абонента
розрахункові документи (в електронному
вигляді - дебітові повідомлення або у
паперовому вигляді вимоги - доручення
тощо) для оплати за поставлену воду та
прийняті стічні води відповідно до
встановлених тарифів.

У відповідності до пункту 2.2.2
Договору оплата вартості послуг
здійснюється Абонентом щомісячно у
безготівковій формі у 10-тиденний
термін з дня направлення
Постачальником розрахункового
документа до банківської установи
Абонента.

У разі незгоди щодо кількості або
вартості отриманих послуг, зазначених
у розрахунковому документі, Абонент
зобов'язаний у десятиденний термін з
дня направлення Постачальником
розрахункового документа до
банківської установи Абонента
письмово повідомити про це
Постачальника та у цей же термін
направити представника з
обґрунтованими документами для
проведення звіряння та підписання
акта. В іншому випадку відмова Абонента
оплатити розрахунковий документ
Постачальника вважатиметься
безпідставною (пункт 2.2.4 Договору).

Пунктом 4.2 Договору сторони
передбачили, що у разі порушення
строків виконання зобов'язання з
оплати за надані послуги абонент
сплачує постачальнику пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення платежу.

Згідно з пунктом 4.6 Договору за
безпідставну відмову оплатити
направлений рахунок або вимоги щодо
оплати абонент сплачує постачальнику
штраф у розмірі 5% від суми, яку
відмовився сплатити.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, згідно з відомостями зняття
показань водолічильників і актами про
зняття показань з приладу обліку
підтверджується надання позивачем та
споживання відповідачем послуг з
постачання питної води та приймання
стічних вод (водовідведення) через
приєднані мережі, наданих на підставі
цього Договору за період 01.05.2011 року по
31.03.2013.

Причиною виникнення спору зі справи
є питання щодо наявності чи
відсутності підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача
вартості води, яка використовується
для виготовлення гарячої води
(підігріву) та вартості наданих послуг
з приймання стічних вод гарячого
водопостачання (стоки), які
обліковуються за кодом 9-51568 та
включені позивачем у суму
заборгованості з водопостачання та
водовідведення.

Відповідно до статті 901 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з приписами статті 275
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство відпускає електричну
енергію, пару, гарячу і перегріту воду
(далі - енергію) споживачеві, який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання.
Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається. Предметом договору
енергопостачання є окремі види енергії
з найменуванням, передбаченим у
державних стандартах або технічних
умовах.

Відповідно до статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з
приписами статей 525, 526 ЦК України,
відповідно до яких зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Пунктом 1.4 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27.06.2008 року та
зареєстрованих Мінюстом 07.10.2008 (далі -
Правила користування № 190) приймання
стічних вод від підприємств, установ,
організацій до системи
централізованого водовідведення
здійснюється відповідно до Правил
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затверджених наказом Держбуду від
19.02.2002 № 37, зареєстрованих у Мінюсті
26.04.2002 за № 403/6691 (далі -Правила
приймання № 37), а також місцевих правил
приймання стічних вод підприємств у
систему каналізації населеного пункту.

Згідно з пунктом 1.2 Правил
приймання № 37 останні поширюються на
комунальні підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - Водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Підприємства).

Як унормовано пунктом 1.4 Правил
приймання № 37, абонент Водоканалу- це
юридична особа, яка уклала договір з
Водоканалом на надання послуг
водопостачання та (або) каналізації.

Стічні води підприємств - це усі
види стічних вод, що утворилися
внаслідок їхньої діяльності після
використання води в усіх системах
водопостачання (господарсько-питного,
технічного, гарячого водопостачання
тощо), а також поверхневі та дощові води
з території Підприємства (з
урахуванням субабонентів).

Відповідно до пункту 2.4 Правил
приймання № 37 підприємства зобов'язані
виконувати в повному обсязі вимоги цих
Правил, місцевих Правил приймання та
договору на послуги водовідведення,
своєчасно оплачувати рахунки
Водоканалу за надані послуги.

Сукупності наведених обставин суди
попередніх інстанцій дали належну
оцінку і дійшли правильного висновку
про наявність підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача 473 403,23
грн. основного боргу за питну воду
(стоки), 326,66 грн. інфляційних втрат, 7 153,38
грн. -3% річних, 23 009,31 грн. пені. При цьому
суд апеляційної інстанції
обґрунтовано змінив рішення місцевого
господарського суду в частині розміру
штрафу, який підлягав до стягнення,
стягнувши з відповідача на користь
позивача 94 649,29 грн. штрафу (згідно з
розрахунком суду апеляційної
інстанції).

У відповідності до частини першої
статті 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" (далі
-Закон) відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Згідно із статтею 1 Закону
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил; виробник
- це суб'єкт господарювання, який
виробляє або створює
житлово-комунальні послуги; комунальні
послуги - це результат господарської
діяльності, спрямованої на задоволення
потреби фізичної чи юридичної особи у
забезпеченні холодною та гарячою
водою, водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством;
споживач - це фізична чи юридична особа,
яка отримує або має намір отримати
житлово-комунальну послугу.

У статті 13 Закону встановлено перелік
комунальних послуг, який не є
вичерпним.

Пунктом 3.13 Правил користування № 190
визначено, що суб'єкти господарювання,
у яких теплові пункти (котельні)
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
водовідведення.

Згідно з пунктом 2.1 Правил користування
№ 190 договірні відносини щодо
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до Законів України
"Про питну воду та питне
водопостачання" та "Про
житлово-комунальні послуги".

Обсяг питної води, поданої до теплових
пунктів (котелень), фіксується засобами
обліку, які встановлені на межі
балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання,
переданий споживачам виконавцем
послуг з постачання гарячої води,
ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

Отже, чинне законодавство України не
розділяє послугу з постачання
споживачам гарячої води (гарячого
водопостачання) на окремі частини з
постачання окремо теплової енергії та
окремо холодної води, а встановлює, що
енерговиробник та/або
енергопостачальник виробляє та
постачає гарячу воду. Тобто саме гаряча
вода є товаром, продуктом
енерговиробника та/або
енергопостачальника, яку отримує
споживач. При цьому саме
енерговиробник та/або
енергопостачальник споживає холодну
воду для вироблення гарячої води, а
споживач оплачує холодну воду, яка йде
на підігрів, лише у тому випадку, якщо
він отримує від водопостачальника
холодну воду та самостійно підігріває
її до стану гарячої води.

Встановивши: що між сторонами спору
відсутні договірні відносини щодо
постачання води, яка використовується
для виготовлення гарячої води;
укладений сторонами договір на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі від
01.04.2008 № 08207-А/2-09 не регулює відносини
сторін з приводу постачання холодної
води, яка іде на підігрів; на балансі
відповідача теплові пункти (котельні),
з яких йому здійснюється постачання
гарячої води, не перебувають; між ПАТ АК
"Київенерго", яке є енерговиробником, та
Підприємством 01.10.2008 було укладено
договір № 310066 на
постачання теплової енергії у гарячій
воді, в тому числі на отримання послуг з
гарячого водопостачання, - суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність правових підстав для
стягнення з відповідача на користь
позивача вартості холодної води, яка
використовується для приготування
гарячої води, а також нарахованих на
вказану суму пені, штрафу, 3% річних та
інфляційних втрат.

Доводи Товариства не спростовують
висновків, викладених в оскаржуваних
судових рішеннях попередніх інстанцій.
При цьому в частині встановлення
фактичних обставин справи та
переоцінки наявних доказів касаційна
скарга не відповідає вимогам статті 1117
ГПК України стосовно меж перегляду
справи в касаційній інстанції.

Таким чином, постанова апеляційного
господарського суду зі справи, якою
змінено рішення суду першої інстанції
відповідає встановленим ним фактичним
обставинам, прийнята з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права та передбачені законом підстави
для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014 зі
справи № 910/13142/13 залишити без змін, а
касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Акціонерна
компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ" - без
задоволення.

Суддя
В. Селіваненко

Суддя
І. Бенедисюк

Суддя
В. Палій