ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"03" грудня 2014 р.Справа № 922/5281/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства
"Південна залізниця" в особі
відокремленого підрозділу
"Інформаційно-обчислювальний центр"
Державного підприємства "Південнаа
залізниця" м. Харків до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"МИР-Сервіс", м. Харків про стягнення
1699,97 грн. за участю представників
сторін:

позивача - Смирнова М.В. довіреність №528
від 08.04.14 р.;

відповідача - Сичова О.М. довіреність №1
від 01.12.14 р.;

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Південна
залізниця" в особі відокремленого
підрозділу
"Інформаційно-обчислювальний центр"
Державного підприємства "Південнаа
залізниця" (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою щодо
стягнення з відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"МИР-Сервіс", суму у розмірі 1699,69 грн.,
посилаючись на неналежне виконання
відповідачем своїх зобов"язань зігдено
договору оренди №73 від 13.07.2005 р., який
укладений між позивачем та
відповідачем. Крім того, позивач
просить стягнути з відповідача судовий
збір у розмірі 1827,00 грн.

Присутній представник позивача у
судовому засіданні підтримав заяву про
зменшення позовних вимог, яка ним
надана через канцелярію суду 27.11.14 р., в
якій позивач користуючись правами
наданими йому ст.22 ГПК України просить
стягнути з відповідача: суму у розмірі
1699,69 грн., яка складається з: основної
заборгованості у розмірі 1441,14 грн. ,
пені у розмірі 139,85 грн., 3% річних у
розмірі 17,29 грн., інфляційне збільшення
суми боргу у розмірі 95,65 грн. Ніяких
документів в обгрунтування своєї
позиції до суду не надав.

Враховуючи, що згідно ч.4 ст. 22
Господарського процесуального
кодексу України, позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог. До початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
письмової заяви, суд приймає заяву
позивача як таку, що не суперечить
інтересам сторін та діючому
законодавству та продовжує розгляд
справи з урахуванням цих змін.

Присутній представни відповідача у
судовому засіданні проти позову
заперечував, але відзив на позов не
надав.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача господарським
судом встановлено наступне.

13 липня 2005 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
оренди №73, відповідно до умов якого
позивач передав, а відповідач прийняв у
платне користування комплект
індивідуально визначеного майна, а
саме: обладнання термінальне "Термінал
Т-УЗ" БКА - УЗБ, 002, інвентарний номер 058332,
та модем ZyXEL 336R, інвентарний номер 058229.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Позивач свої зобов"язання виконав у
повному обсязі та передав відповідачу
майно у користування згідно договору
№73 від 13.07.14 р.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 19 листопада 2014
року ьбуло прийнято дану позовну заяву
до розгляду, порушено провадження у
справі та призначено ії до розгляду у
судовому засіданні на 03 грудня 2014 року
та у позивача витребувані наступні
документи: докази в обґрунтування
позову (оригінали - для огляду у
судовому засіданні, засвідчені
належним чином копії - до справи),
правове обґрунтування позовних вимог,
довідку з Облстату (від Державного
реєстратора) про знаходження
відповідача у ЄДРПОУ станом на момент
розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
представника позивача, який був
присутній у судовому засіданні
документів необхідних для вирішення
спору не надав.

За таких обставин суд керується ст. 81
ГПК України. Відповідно п. 5 ст. 81 ГПК
України господарський суд залишає
позов без розгляду, позивач без
поважних причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського
суду і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи те, що спір не може бути
розглянутий по суті в зв'язку з тим, що
позивачем не було виконано вимоги суду
і не було надано достатніх доказів по
справі, які можуть мати суттєве
значення для повного, всебічного та
об'єктивного дослідження матеріалів
справи та всіх фактичних обставин
спору, вважає доцільним залишити позов
без розгляду, відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК
України.

При цьому суд не вбачає можливим
ухвалити рішення у справі про відмову в
задоволенні позову з таких причин.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції":

П.2.3. Якщо стороною (або іншим учасником
судового процесу) у вирішенні спору не
подано суду в обґрунтування її вимог
або заперечень належні і допустимі
докази, в тому числі на вимогу суду, або
якщо в разі неможливості самостійно
надати докази нею не подавалося
клопотання про витребування їх судом
(частина перша статті 38 ГПК), то розгляд
справи господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;
крім того, неподання позивачем
витребуваних господарським судом
матеріалів, необхідних для вирішення
спору, тягне за собою правові наслідки
у вигляді залишення позову без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК.

Згідно п.п. 2, 11 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18 грудня 2009
року N 14 "Про судове рішення у цивільній
справі" обґрунтованим визнається
рішення, ухвалене на основі повно і
всебічно з'ясованих обставин, на які
сторони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень,
підтверджених доказами, які були
досліджені в судовому засіданні і які
відповідають вимогам закону про їх
належність та допустимість, або
обставин, що не підлягають доказуванню,
а також якщо рішення містить вичерпні
висновки суду, що відповідають
встановленим на підставі достовірних
доказів обставинам, які мають значення
для вирішення справи. У мотивувальній
частині рішення слід наводити дані про
встановлені судом обставини, що мають
значення для справи, їх юридичну оцінку
та визначені відповідно до них
правовідносини, а також оцінку всіх
доказів, розрахунки, з яких суд виходив
при задоволенні грошових та інших
майнових вимог. Встановлюючи наявність
або відсутність фактів, якими
обґрунтовувалися вимоги чи
заперечення, визнаючи одні та
відхиляючи інші докази, суд має свої
дії мотивувати та враховувати, що
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Отже, відсутність у матеріалах даної
справи витребуваних судом доказів
унеможливлює виконання вимог
процесуального закону щодо
обґрунтованості судового рішення. При
цьому це стосується як позитивного (про
задоволення позову) та к і негативного
(про відмову в позові) рішення.
Недопустимість доказування, котре
ґрунтується на припущеннях
унеможливлює як стягнення збитків так
і відмови в задоволенні цих вимог, адже
останнє означатиме підтвердження в
судовому порядку припущення про
законність дій чи бездіяльності
учасників судового процесу, без
достатніх на то правових підстав.

За таких обставин, відсутність
витребуваних документів,
унеможливлюють всебічний, повний та
об'єктивний розгляд справи. Враховуючи
це, суд приходить до висновку про
необхідність залишення позову без
розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК
України.

На підставі викладеного та керуючись
пунктом 5 частини 1 статті 81, статтею 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

УХВАЛИВ:

Прийняти заяву про зменшення позовних
вимог та розгляд справи продовжити з
урахуванням цих змін.

Позов залишити без розгляду.

Суддя Ю.В. Светлічний