ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2014 р.
Справа № 914/3485/14

За позовом:Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ок Інтернет ЛТД», м.
Київ;до відповідача:Товариства з
обмеженою відповідальністю «Яблуневий
Дар», Львівська обл., м.
Городок;про:стягнення 101420,12 грн. Суддя -
Крупник Р.В. Секретар - Яслик
Н.М.Представники сторін:від позивача:не
з'явився;від відповідача:Дрогомирецька
О.Р. - представник (довіреність б/н від
20.10.2014р.).

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України. Заяв про відвід судді та
здійснення технічної фіксації
судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

01.10.2014р. на розгляд господарського суду
Львівської області поступила позовна
заява Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ок Інтернет ЛТД»
(надалі - Позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Яблуневий
Дар» (надалі - Відповідач) про стягнення
101420,12 грн.

Ухвалою господарського суду від
03.10.2014р. порушено провадження у справі,
її розгляд призначено на 16.10.2014р.
Розгляд справи відкладався на 03.11.2014р.
та 28.11.2014р., про що судом винесено
відповідні ухвали.

Представник позивача в судове
засідання 28.11.2014р. не з'явився, причин
неявки суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про час, дату та
місце судового розгляд справи.

Як вбачається з позовної заяви та як
зазначав в попередньому судовому
засіданні (03.11.2014р.) представник,
позовні вимоги ТОВ «Ок Інтернет ЛТД»
обґрунтовує тим, що 16.10.2012р. між
позивачем та відповідачем укладено
Договір про надання послуг в мережі
Інтернет №16-10, відповідно до якого
виконавець (позивач) зобов'язувався
надати замовнику (відповідачу) послуги
з розміщення рекламно-інформаційних
матеріалів в мережі Інтернет в
інтересах замовника, а останній
зобов'язувався прийняти та оплатити
надані послуги в строки і на умовах,
викладених у договорі. Свої
зобов'язання за Договором позивач
виконав у повному обсязі, надав
замовнику послуги, обумовлені
Договором на загальну суму 126295,30 грн.
Замовник зобов'язувався оплачувати
послуги протягом 10 банківських днів з
моменту підписання актів
прийому-передачі наданих послуг. Однак,
відповідач розрахувався за послуги
лише частково, до сплати залишається
85759,74 грн., які позивач просить суд
стягнути з відповідача. Крім цього, у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору, позивач
також просить стягнути з ТОВ
«Яблуневий Дар» 6310,57 грн. пені, 3516,90 грн.
три відсотки річних та 5832,91 грн.
інфляційних втрат.

Представник відповідача в судове
засідання 28.11.2014р. з'явилася, проти
позову заперечила, просила суд у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю з підстав, викладених у
відзиві на позовну заяву та письмових
поясненнях до нього. Заперечуючи проти
позову зазначила, що відсутність
підпису та печатки замовника на актах
прийому-передачі наданих послуг є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог, оскільки такі не можуть
підтверджувати факт надання послуг
відповідачу. Також додав, що
товарно-транспортна накладна від
05.02.2014р. та опис вкладання у цінний лист
не є належними доказами направлення
відповідачу рахунків-фактур та актів
прийому-передачі наданих послуг, так як
опис вкладання всупереч вимогам Правил
надання послуг поштового зв'язку не
скріплений підписом працівника
відділення зв'язку та не містить
поштового штампу. Крім цього, у
письмових поясненнях до відзиву
відповідач просить суд застосувати
позовну давність до вимог, строк
позовної давності яких закінчився.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 3.9.2.
Постанови від 26.12.2011р. №18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до
висновку, що неявка належним чином
повідомленого про час, дату та місце
судового розгляду представника
позивача не перешкоджає вирішенню
спору, оскільки, дослідивши наявні
матеріали справи, суд визнав їх
достатніми для того, щоб розглянути
спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

16.10.2012р. між позивачем та відповідачем
укладено Договір про надання послуг в
мережі Інтернет №16-10 (надалі - Договір),
за умовами п. 1.1. якого замовник
(відповідач) доручає, а виконавець
(позивач) бере на себе зобов'язання
надати послуги з розміщення
рекламно-інформаційних матеріалів в
мережі Інтернет в інтересах замовника
(надалі - Послуги), а замовник
зобов'язується приймати та оплачувати
належним чином надані послуги
виконавця в строки й на умовах,
застережених у даному Договорі й
Додатках до нього.

Згідно п.п. 3.1., 3.3. Договору надання
послуг за цим Договором
підтверджується Актами
прийому-передачі наданих послуг, які
підписуються повноважними
представниками сторін. Замовник
зобов'язаний повернути один екземпляр
акту прийому-передачі наданих послуг,
підписаний замовником і завірений
печаткою замовника протягом 5 (п'яти)
робочих днів з моменту надання
виконавцем актів на підпис замовникові
або надіслати мотивовану відмову від
підписання такого акту. Якщо акт
прийому-передачі наданих послуг
замовником підписано у встановлений
строк не буде та не надійде мотивована
відмова від його підписання в той самий
строк, він вважається автоматично
погодженим з 6 (шостого) дня та підлягає
сплаті у встановленому Договором
порядку.

Як свідчать наявні в матеріалах справи
описи вкладання у цінний лист та
поштові квитанції (фіскальні чеки) про
відправлення, акт прийому-передачі
наданих послуг №30 від 31.12.2012р. та
відповідний рахунок-фактура №32 від
31.12.2012р. направлені позивачем 16.01.2013р.,
натомість акт прийому-передачі наданих
послуг №17 від 31.01.2013р. направлений
відповідачу 29.05.2013р.

При цьому, суд не бере до уваги наявний
серед матеріалів справи опис вкладання
у цінний лист, датований 05.02.2013р. та
товарно-транспортну накладну №4
від 05.02.2014р. виписану ТОВ «Нова Пошта»,
як доказ відправлення відповідачу
актів прийому-передачі наданих послуг,
оскільки в графі накладної «Повний
опис відправлення» лише зазначено
«документи», натомість деталізований
перелік та кількість документів, які
направлялися позивачем - відсутній.
Зазначене свідчить про те, що перевірка
відповідності опису вкладання у цінний
лист, фактично вкладених в конверт
документів працівником кур'єрської
служби не здійснювалася.

В судовому засіданні представник
позивача зазначав, що примірники актів
прийому-передачі зі сторони
відповідача у встановлений Договором
строк підписані не були, письмові
відмови від їх підписання ТОВ «Ок
Інтернет ЛТД» не направлялися.

В п. 4.1. Договору сторони прийшли до
згоди, що вартість послуг виконавця
обумовлюється сторонами в кожному
випадку окремо в Додатках до даного
Договору, які є невід'ємною частиною
даного Договору. Орієнтовна загальна
вартість наданих за цим Договором
послуг становить 182689,00 грн. в т.ч. ПДВ.
Кінцева вартість послуг
обумовлюватиметься сторонами в
кожному окремому випадку в Додатках до
даного Договору, які є невід'ємною
частиною даного Договору.

Судом встановлено, що вартість наданих
послуг за актом прийому-передачі №30
від 31.12.2012р. склала 68035,56 грн. з ПДВ, за
актом №17 від 31.01.2013р. - 58259,74 грн. з ПДВ,
всього 126295,30 грн.

Відповідно до п. 4.2. Договору якщо інше
не погоджено сторонами у відповідному
Додатку, сторони повинні керуватися
наступними умовами оплати: послуги,
зазначені в конкретних Додатках до
даного Договору оплачуються
замовником на підставі оригіналу
рахунку-фактури, наданого виконавцем
протягом 10 (десяти) банківських днів з
моменту підписання сторонами акту
прийому-передачі наданих послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що
надані за Договором послуги оплачені
відповідачем частково, у розмірі 40535,56
грн., до сплати підлягає 85759,74 грн.

У зв'язку з несплатою заборгованості,
позивач звернувся 06.12.2013р. до
відповідача з претензією вих. №29.11.2013
від 29.11.2013р., якою вимагав оплатити
послуги до 15.12.2013р. Вказана претензія
була одержана відповідачем 13.12.2013р.,
однак, ні відповіді на претензію, ні
грошових коштів позивач не отримував.

Станом на день розгляду справи судом,
докази сплати заборгованості
відповідачем в матеріалах справи
відсутні.

Встановивши наведені обставини справи,
суд вважає позовні вимоги про
стягнення боргу такими, що підлягають
до часткового задоволення, виходячи з
наступного.

Статтею 174 ГК України передбачено, що
однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконану роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання
обов'язку.

Положеннями ч. 1 ст. 901 ЦК України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В п. 3.3. Договору сторони погодили, що у
випадку непідписання замовником актів
прийому-передачі наданих послуг
протягом 5-ти робочих днів з моменту їх
надання виконавцем та відсутності
мотивованої відмови від їх підписання,
такі вважаються автоматично
погодженими з 6-го дня.

Виходячи з того, що письмові відмови
від підписання актів позивачу не
надходили, акт прийому-передачі
наданих послуг №30 від 31.12.2012р.,
направлений відповідачу 16.01.2013р. та
одержаний ним 25.01.2013р. (що
підтверджується витягом з журналу
вхідної кореспонденції ТОВ «Яблуневий
Дар») то згідно умов договору він (з
урахуванням вихідних днів) вважається
погодженим 01.02.2013р. Акт
прийому-передачі наданих послуг №17 від
31.01.2013р. направлений відповідачу
29.05.2013р. і як свідчить витяг з журналу
вхідної кореспонденції ТОВ «Яблуневий
Дар» одержаний ним 05.06.2014р., відтак
вказаний акт вважається погодженим
13.06.2013р.

Оскільки акти прийому-передачі наданих
послуг фактично були погоджені
відповідачем 01.02.2013р. та 13.06.2013р., такі на
думку суду, є належними доказами факту
надання послуг позивачем та прийняття
їх відповідачем.

Крім цього, факт надання позивачем
обумовлених у Договорі послуг
доводиться і долученими до матеріалів
справи звітами, вкладеними в них
роздруківками з веб-сайтів,
рекомендаційного листа позивача та
іншими матеріалами.

Наведене спростовує доводи
відповідача про відсутність доказів
надання позивачем послуг за Договором.

Нормами ч. 1 ст. 903 ЦК України
передбачено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

У відповідності із ст. 193 ГК України,
положення якої є аналогічні до
положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 612 ЦК України унормовано, що
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання свого зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

За умовами п. 4.2. Договору надані
послуги оплачуються замовником на
підставі оригіналу рахунку-фактури
наданого виконавцем, протягом 10
(десяти) банківських днів з моменту
підписання сторонами акту
прийому-передачі наданих послуг.

Виходячи з того, що акт
прийому-передачі наданих послуг №30 від
31.12.2012р. вважається погодженим 01.02.2013р.,
відповідач (з урахуванням
небанківських днів) зобов'язаний був
оплатити надані послуги до 14.02.2013р.
включно. В свою чергу, акт
прийому-передачі наданих послуг №17 від
31.01.2013р. був погоджений 13.06.2013р. і мав
бути оплачений відповідачем до 26.06.2013р.
включно.

Так як відповідачем у встановлений в п.
4.2. Договору строк, кошти за надані
послуги в повному обсязі сплачені не
були, відтак ці кошти підлягають до
стягнення з нього в судовому порядку в
розмірі 85759,74 грн.

При цьому, суд відхиляє твердження
відповідача про відсутність обов'язку
зі сплати наданих послуг у зв'язку з
неодержанням рахунків-фактур, оскільки
рахунок-фактура є документом, який
містить тільки платіжні реквізити, на
які потрібно перерахувати кошти,
ненадання рахунку-фактури не є
відкладальною умовою у розумінні ст. 212
ЦК України та не є простроченням
кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України,
а тому відсутність рахунку-фактури не
звільняє відповідача як замовника від
обов'язку сплатити надані позивачем
послуги з розміщення реклами.
(Аналогічна правова позиція викладена
в постанові ВГС України від 19.11.2014р. у
справі №914/1559/14).

Приписами ст. 611 ЦК України передбачено,
що у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Як вбачається з позовної заяви та
долучених до неї розрахунків, у зв'язку
з неналежним виконанням відповідачем
умов Договору, позивач просить суд
стягнути з відповідача 6310,57 грн. пені.

З приводу вказаної позовної вимоги
господарський суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що надані послуги за
Актом прийому-передачі №30 від 31.12.2012р.
відповідач повинен був оплатити до
14.02.2013р. включно. Оскільки в повному
обсязі послуги оплачені не були,
прострочення виконання зобов'язання
розпочалося 15.02.2013р., відповідно
передбачений ст. 232 ГК України
шестимісячний строк нарахування пені
закінчився 15.08.2013р. За послуги на
підставі Акту прийому-передачі №17 від
31.01.2013р. відповідач мав розрахуватися
не пізніше 26.06.2013р., проте оплати не
здійснив. Таким чином, прострочення
виконання зобов'язання за вказаним
актом розпочалося 27.06.2013р., відповідно
пеня могла нараховуватися за період з
27.06.2013р. по 27.12.2013р.

Натомість, з розрахунку пені
вбачається, що така нарахована
позивачем на суму боргу за актом
прийому-передачі наданих послуг №30 від
31.12.2012р. за період з 31.12.2012р. по 30.06.2013р., а
також на суму боргу за актом
прийому-передачі наданих послуг №17 від
31.01.2013р. за період з 31.01.2013р. по 31.07.2013р.

Положеннями ч. 1 ст. 256 ЦК України
визначено, що позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1
ч. 2 ст. 258 ЦК України).

В частині 3 ст. 267 ЦК України
встановлено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення.

Враховуючи наведені законодавчі
положення, клопотання відповідача про
застосування строків позовної
давності (викладене в письмових
поясненнях на відзив), а також беручи до
уваги той факт, що позовна заява
направлена до суду 23.09.2014р. суд
зазначає, що строк позовної давності
для звернення з вимогою про стягнення з
відповідача пені за актом
прийому-передачі наданих послуг №30 від
31.12.2012р. закінчився 15.08.2014р., а тому суд
відмовляє в задоволенні позовних вимог
в цій частині.

З приводу стягнення пені за актом
прийому-передачі наданих послуг №17 від
31.01.2013р. суд відзначає, що строк
позовної давності для звернення з цією
вимогою не закінчився, оскільки така
повинна була нараховуватися за період
з 27.06.2013р. по 27.12.2013р. Проте, так як
нарахування пені проведено позивачем
до 31.07.2013р. (тобто за період поза межами
строку позовної давності), а суд в силу
положень ГПК України не вправі
виходити за межі позовних вимог,
господарський суд приходить до
висновку, що в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення пені з суми боргу,
яка підлягала сплаті за актом №17 від
31.01.2013р. також слід відмовити.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Крім основної суми боргу та пені,
позивач просить стягнути з відповідача
3516,90 грн. три відсотки річних та 5832,91
грн. інфляційних втрат. Здійснивши
перерахунок 3% відсотків річних у межах
заявлено періоду прострочення (до
03.06.2014р.) суд прийшов до висновку, що три
відсотки річних підлягають частковому
стягненню з відповідача, в розмірі 2709,03
грн.

Перерахувавши інфляційні втрати у
відповідності до вимог Інформаційного
листа ВГС України від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012
та в межах заявлено періоду
прострочення (до 03.06.2014р.) суд зазначає,
що інфляційні втрати підлягають
стягненню з відповідача повністю, в
розмірі 5832,91 грн.

З огляду на викладені обставини, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
є обґрунтовані та підтверджені
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростовані, а тому
підлягають до часткового задоволення.

Судовий збір відповідно до положень ст.
49 ГПК України слід стягнути з
відповідача на користь позивача,
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Яблуневий
Дар»(81500, Львівська обл., м. Городок, вул.
Львівська, 274А; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ок Інтернет ЛТД» (03056
м. Київ, вул. Борщагівська, 128, офіс 1; ) 85759,74 грн. боргу, 2709,03 грн.
три відсотки річних, 5832,91 грн.
інфляційних втрат.

3. В решті позовних вимог -
відмовити.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Яблуневий
Дар» (81500, Львівська обл., м. Городок, вул.
Львівська, 274А; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ок Інтернет ЛТД» (03056
м. Київ, вул. Борщагівська, 128, офіс 1; ) 3184,02 грн. судового збору.

5. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили відповідно до
ст. 116 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст. 85 ГПК України та може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93
ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано
03.12.2014 р.

Суддя
Крупник Р.В.