КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р. справа№ 911/1701/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі:
Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача
- Сидоренко Ю.А.

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду
Київської області від 04.07.2014 р.

у справі № 911/1701/14 (суддя - Горбасенко
П.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Банк Форум»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 4 399 220,74 грн

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Публічне акціонерне
товариство «Банк Форум» (далі - позивач)
звернулось з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі -
відповідач) про стягнення
заборгованість за кредитним договором
№ 0191/08/00-Iuv від 02.09.2008 р. у сумі 3 122 239,35
грн.

В процесі розгляду справи, позивач
подав заяву про збільшення позовних
вимог, відповідно до якої просив суд
стягнути з відповідача заборгованість
за кредитним договором № 0191/08/00-Iuv від
02.09.2008 р. у сумі 4 399 220,74 грн.

Рішенням Господарського суду
Київської області у справі № 911/1701/14 від
04.07.2014 р. позовні вимоги задоволено
частково, стягнуто з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Банк Форум»:

- 41 684,00 дол США простроченої
заборгованості по поверненню
кредитних коштів, що по курсу НБУ
станом на 15.05.2014 р. складає 486 159,78 грн,

- 245 198,89 дол США поточної заборгованості
по поверненню кредитних коштів, що по
курсу НБУ станом на 15.05.2014 р. складає 2 859
750,49 грн, - 50 704,18 дол США простроченої
заборгованості за нарахованими
процентами, що по курсу НБУ станом на
15.05.2014 р. складає 591 361,99 грн,

- 35 188,25 дол США поточної заборгованості
за нарахованими процентами, що по курсу
НБУ станом на 15.05.2014 р. складає 410 399,96
грн,

- 4 373,63 дол США пені, що по курсу НБУ
станом на 15.05.2014 р. складає 51 009,57 грн; в
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням
Господарського суду Київської області
від 04.07.2014 р., Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати оскаржуване рішення
суду та прийняти нове про відмову в
задоволенні позову в частині стягнення
4 373,63 дол США пені, що по курсу НБУ
станом на 15.05.2014 р. складає 51 009,57 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу,
відповідач посилається на ч. 6 ст. 232 ГК
України, яка обмежує нарахування пені
за прострочення виконання зобов'язання
6-ти місячним строком з моменту
прострочення виконання зобов'язання, в
той час як позивачем було здійснено
розрахунок суми пені за період з 15.05.2013
р. до 14.05.2014 р, тобто за рік.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.09.2014 р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 911/1701/14, а розгляд справи
призначено на 21.10.2014 р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.10.2014 р.
розгляд справи було відкладено до
25.11.2014 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

02.09.2008 р. між Акціонерним комерційний
банком «Форум», правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство «Банк
Форум», та Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 (далі - позичальник) було
укладено кредитний договір № 0191/08/00-Iuv
(далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору
банк надає позичальнику кредит у сумі
300 000,00 дол США на придбання комерційної
нерухомості - нежитлового приміщення
за адресою: АДРЕСА_1 (площею 321,30 кв.м.).

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 договору кредитні
кошти надаються строком по 31 серпня 2018
року. За користування кредитними
коштами встановлюється плата в розмірі
14 процентів річних.

Як передбачено п. 2.3 кредитного
договору, повернення кредиту та сплата
відсотків за користування кредитними
коштами здійснюється позичальником
щомісячно впродовж дії кредитного
договору рівними внесками за формулою
ануїтету згідно з додатком № 1 (графік
повернення кредиту та сплати
відсотків) до договору. Порушення
позичальником графіку повернення
кредиту та сплати відсотків є
підставою для вимоги дострокового
повернення кредитних коштів, стягнення
відсотків за користування кредитними
коштами, неустойки та є підставою для
дострокового звернення банком
стягнення на заставлене майно.

Пунктом 3.2.2 договору сторони погодили,
що банк має право вимагати
дострокового повернення кредитних
коштів та сплати процентів за
користування кредитними коштами у
випадку невиконання або неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за цим договором, а також, у
випадку невиконання чи неналежного
виконання позичальником та/або
поручителем зобов'язань за договорами,
які є забезпеченням виконання
зобов'язань.

Договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань (п. 7.3 кредитного договору).

02.09.2008 р. між Акціонерним комерційним
банком «Форум», правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство «Банк
Форум», та Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №
1 до кредитного договору № 0191/08/00-Iuv від
02.09.2008 р., пунктом 1 якої сторони
погодили графік повернення кредиту та
сплати відсотків за кредитним
договором.

26.12.2011 р. між Публічним акціонерним
товариством «Банк Форум» та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 було
укладено додаткову угоду № 3 до
кредитного договору № 0191/08/00-Iuv від
02.09.2008 р.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 3
сторони домовились викласти п. 1.2
кредитного договору у наступній
редакції: «1.2 Кредитні кошти надаються
строком до 31 серпня 2022 р. (включно)».

Згідно з п. 3 додаткової угоди № 3
сторони домовились викласти п. 1.3
кредитного договору у наступній
редакції: «1.3 На період з 26 грудня 2011
року по 31 грудня 2013 року, за
користування кредитними коштами
встановлюється плата в розмірі 10
процентів річних, та починаючи з 01
січня 2014 року за користування
кредитним коштами встановлюється
плата в розмірі 14 процентів річних».

Додатком № 1 до додаткової угоди № 3 до
кредитного договору сторони погодили
графік повернення кредиту та сплати
відсотків за кредитним договором №
0191/08/00-Iuv від 02.09.2008 р.

Відповідно до меморіального валютного
ордеру № 23617 від 02.09.2008 р., на виконання
умов договору позивач перерахував на
рахунок відповідача 300 000 дол США, що
еквівалентно 1 454 100,00 грн.

У період з 02.09.2008 р. по 10.02.2014 р. на
виконання умов кредитного договору
відповідачем було погашено 136 963,73 дол
США.

Як зазначає позивач, починаючи з лютого
2009 р. відповідачем систематично
порушувалися умови кредитного
договору, у зв'язку з чим, станом на
10.02.2014 р., загальна прострочена
заборгованість останнього перед
банком складає 73 998,28 дол США.

12.02.2014 р., у зв'язку з неналежним
виконанням умов кредитного договору,
позивач звернувся до відповідача з
вимогою № 76/1131 про дострокове
повернення кредитних коштів та сплату
процентів за користування кредитом у
сумі 362 288,15 дол США.

Вказана вимога була залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення, внаслідок чого, станом на
момент судового розгляду прострочена
заборгованість відповідача перед
позивачем по поверненню кредитних
коштів справи склала 41 684,00 дол США що по
курсу НБУ станом на 15.05.2014 р. складає 486
159,78 грн, 245 198,89 дол США поточної
заборгованості по поверненню
кредитних коштів, що по курсу НБУ
станом на 15.05.2014 р. складає 2 859 750,49 грн, 50
704,18 дол США простроченої
заборгованості за нарахованими
процентами, що по курсу НБУ станом на
15.05.2014 р. складає 591 361,99 грн та 35 188,25 дол
США поточної заборгованості за
нарахованим процентами, що по курсу НБУ
станом на 15.05.2014 р. складає 410 399,96 грн, що
підтверджується банківськими
виписками.

Як передбачено ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(ст. 610 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Встановлено, що позивачем було
перераховано на рахунок відповідача 300
000,00 дол США, що еквівалентно 1 454 100,00 грн
в якості суми кредиту, що
підтверджується меморіальним валютним
ордером № 23617 від 02.09.2008 р.

Однак, відповідач, в порушення умов
кредитного договору, заборгованість по
кредиту погасив частково, внаслідок
чого його заборгованість перед
позивачем, враховуючи вимогу позивача
про дострокове погашення суми кредиту
та нарахованих процентів, станом на
момент судового розгляду справи склала
372 775,92 дол США.

Враховуючи викладене, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
суду про те, що позовні вимоги про
стягнення 41 684 дол США простроченої
заборгованості по поверненню
кредитних коштів, що по курсу НБУ
станом на 15.05.2014 р. складає 486 159,78 грн, 245
198,89 дол США поточної заборгованості по
поверненню кредитних коштів, що по
курсу НБУ станом на 15.05.2014 р. складає 2 859
750,49 грн, 50 704,18 дол США простроченої
заборгованості за нарахованими
процентами, що по курсу НБУ станом на
15.05.2014 р. складає 591 361,99 грн та 35 188,25 дол
США поточної заборгованості за
нарахованим процентами, що по курсу НБУ
станом на 15.05.2014 р. складає 410 399,96 грн, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Крім того, за прострочення виконання
грошового зобов'язання позивач
нарахував та просить суд стягнути з
відповідача пеню в сумі 4 419,84 дол США, що
по курсу НБУ станом на 15.05.2014 р. складає
51 548,52 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею
є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 230 ГК України штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 4.1 кредитного договору сторони
передбачили, що за несвоєчасне повне чи
часткове повернення кредитних коштів
та за несвоєчасну повну чи часткову
сплату процентів, позичальник сплачує
неустойку в вигляді пені у розмірі 0,2
процентів за кожен день прострочення,
що обчислюється з суми неповерненого
кредиту та/або несплачених процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статті 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та ч. 2
ст. 343 ГК України обмежують граничний
розмір пені подвійною обліковою
ставкою НБУ.

Отже, розмір пені не може перевищувати
той розмір, який установлено законом як
граничний, тобто за прострочення
платежу за договором може бути
стягнуто лише пеню, сума якої не
перевищує ту, що обчислена на підставі
подвійної облікової ставки
Національного банку України. Таку ж
правову позицію підтримує і Верховний
Суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у
справі № 25/187).

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про необхідність обмеження
розміру нарахування пені подвійною
обліковою ставкою НБУ, з урахуванням
заявленого періоду нарахування, а тому
арифметично правильним та таким, що
відповідає вимогам чинного
законодавства є розмір пені у сумі 4 373,63
дол США, що по курсу НБУ станом на 15.05.2014
р. складає 51 009,57 грн.

Стосовно доводів скаржника про те, що
відповідно до чинного законодавства
пеня повинна бути нарахована за 6
місяців з моменту прострочення
зобов'язання, в той час як позивачем
було здійснено розрахунок суми пені за
період з 15.05.2013 р. до 14.05.2014 р, тобто за
рік, колегія зазначає наступне.

Дійсно, згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Однак, враховуючи те, що умовами
кредитного договору, зокрема графіком
погашення кредиту, встановлені окремі
самостійні зобов'язання, які
деталізують обов'язок боржника
повернути весь борг частинами та
встановлюють самостійну
відповідальність за невиконання цього
обов'язку, тому право кредитора
вважається порушеним з моменту
недотримання боржником строку
погашення кожного чергового платежу
окремо, а тому і початок порушення
зобов'язання за кожний черговий платіж
починається з моменту порушення строку
його погашення.

Таким чином, оскільки умовами
кредитного договору погашення кредиту
та процентів повинно здійснюватись
позичальником частинами щомісяця, тому
строк нарахування пені необхідно
обчислювати з моменту невиконання
позичальником кожного із цих
зобов'язань.

Інші доводи апеляційної скарги
наведеного не спростовують та
відхиляються колегією суддів як
необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини,
ґрунтуючись на матеріалах справи,
апеляційний суд вважає, що рішення
Господарського суду Київської області
від 04.07.2014 р. у справі № 911/1701/14 прийнято
з повним та всебічним дослідженням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, рішення Господарського
суду Київської області від 04.07.2014 р. у
справі № 911/1701/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1701/14 повернути
до Господарського суду Київської
області.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя
С.І. Буравльов

Судді
В.В. Андрієнко

В.В. Шапран