номер провадження справи 4/98/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014
Справа № 908/3584/14

за позовом Інституту олійних культур
Національної Академії аграрних наук
України, (70417, с. Сонячне Запорізького
району Запорізької області, вул.
Інститутська, буд. 1)

до відповідача Фермерського
господарства "Стем" (72414, Запорізька
область, Приазовський район, с.
Новомиколаївка, вул. Костюшко, 22)

про стягнення 21000,00 грн.

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - Василенко Л.О.,
довіреність б/н від 07.08.2014 р.;

від відповідача - Стоянов В.І.,
довіреність б/н від 07.10.2005р.;

Петрів Р.В.,
довіреність №00013 від 18.11.2014р.

25.09.2014р. до господарського суду
Запорізької області звернувся
Інститут олійних культур Національної
Академії аграрних наук України, с.
Сонячне Запорізького району
Запорізької області з позовною заявою
до Фермерського господарства "Стем",
Запорізька область, Приазовський
район, с. Новомиколаївка про стягнення
21000,00 грн. заборгованості за
ліцензійним договором №19 на
використання наукової продукції від
19.04.2013р.

Згідно Протоколу автоматичного
розподілу справи між суддями від
25.09.2014р. справу № 908/3584/14 призначено до
розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.09.2014р.
порушено провадження у справі № 908/3584/14,
справі № 908/3584/14 присвоєно номер
провадження справи 4/98/14, судове
засідання призначено на 03.11.2014 р., у
сторін витребувані документи і докази,
необхідні для вирішення спору. Ухвалою
суду від 03.11.2014 р., на підставі ст.. 77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
24.11.2014р.

В судовому засіданні 24.11.2014 р. справу
розглянуто, прийнято та оголошено, на
підставі ст. 85 ГПК України, вступну та
резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням
представників сторін розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

Заявлені позовні вимоги ґрунтуються на
приписах ст., ст. 509, 526, 530, 626, 655, 693 ЦК
України, ст., ст. 173, 174, 193 ГК України, і
полягають в тому, що 19.04.2013р. позивачем
та відповідачем був укладений
Ліцензійний договір №19 на
використання наукової продукції, за
яким Ліцензіар на умовах передбачених
Договором, надав Ліцензіату на термін
чинності Договору не виключне право
(невиключну ліцензію) на використання
соняшнику сорту Прометей, який є
науковою продукцією та виключною
власністю Ліцензіара, без права
передачі невиключного права іншими
особам, а Ліцензіат бере на себе
зобов'язання вносити Ліцензіару
обумовленим даним договором платежі.
Пунктом 2.2 Договору встановлено, що
Ліцензіат зобов'язується сплатити
винагороду за надання йому
невиключного права на використання
соняшнику сорту Прометей - відповідно
до Договору, у розмірі, в строки, на
умовах і в порядку, визначених
Договором. Пунктом 4.2. Договору
встановлено, що у разі використання
відтвореного на умовах Договору
насіння для власних потреб Ліцензіат
повинен сплатити Ліцензіару авторську
винагороду у розмірі 15% від
реалізаційної ціни на таке насіння, що
склалась на момент погодження
використання насіння для власних
потреб у Ліцензіара. Відповідно до
реалізаційних цін на елітне насіння
ярих олійних культур, що діяли в
Інституті з 16.05.2013 р. по 21.06.2013р. вартість
однієї тони насіння еліти соняшнику
сорту Прометей становить 70000,00 грн. У
відповідності до наданої Фермерським
господарством «Стем» довідки по
виконанню Ліцензійного договору №19 на
використання наукової продукції від
19.04.2013р. Інститутом олійних культур
НААН розраховано поточний платіж
згідно з умовами Ліцензійного договору
№19 на використання наукової продукції
від 19.04.2013р., загальний розмір якого
становить 21000,00 грн. Враховуючи
викладене та у зв'язку з тим, що
відповідачем не виконано умови
Ліцензійного договору №19 на
використання наукової продукції від
19.04.2013р., не сплачена авторська
винагорода, позивач просить суд позов
задовольнити та стягнути з
Фермерського господарства "Стем",
Запорізька область, Приазовський
район, с. Новомиколаївка 21000,00 грн.
заборгованості за ліцензійним
договором №19 на використання наукової
продукції від 19.04.2013р.

Відповідач проти позову заперечив,
заявлені позовні вимоги вважає
безпідставними та необґрунтованими,
свої заперечення мотивує наступним.
18.09.2013р. Приазовській державній
насіннєвій інспекції Запорізької
області були надані зразки для
здійснення експертизи схожості
насіннєвого матеріалу, за результатами
проведення якої було встановлено, що
вирощене відповідачем насіння
"Прометей" відповідає схожості лише на
80% із мінімальних необхідних 92%. Як
наслідок відповідачем було повторно
проведено маніпуляції на поточній
технологічній ліній, а саме на
калібровочно-очисному агрегаті
«Петкус К-218» ТОВ"Агрофірма Ольвія", яке
володіє більшими виробничими
потужностями, що підтверджують
відповідні документи. Внаслідок
очищення та калібровки насіннєвим
матеріал було поділено на дві фракції :
фракція № 2,8 вагою 0,99 тонни та фракція
№3,2 вагою 0,39 тонни та 0,62 тонни відходів.
З кожної фракції повторно Приазовською
державною насіннєвою інспекцією
Запорізької області було відібрано
зразки для проведення повного аналізу.
За її результатами було встановлено, що
фракція №3,2 насіннєвого матеріалу
відповідає схожості на 76% із мінімально
необхідних 92%, а фракція № 2,8 на 77% із 92 %
необхідних. Відповідачем були
витримані всі необхідні державні
стандарти зберігання та
транспортування
сільськогосподарської продукції. ФР
«Стем» була створена
внутрішньогосподарська комісія, яка
прийняла рішення про оприходування на
склад в якості товарної соняшникової
продукції вирощеного насіння сорту
"Прометей"в кількості 4 тонни, що
відповідно до державних стандартів не
являється насіннєвим матеріалом. Отже,
ФГ "Стем" відтворене насіння не
реалізовувало та не використовувало
для власних потреб, оскільки воно не
відповідає характеристикам заявленого
сорту "Прометей" про що стверджують
результати повного аналізу
насіннневої інспекції (Форма №264).
Тобто, були відсутні юридичні факти, з
якими договір пов'язує виникнення
обов'язок щодо сплати поточних
платіжів у розмірі 35% від суми продажу
відтвореного насіння (еліти) третім
особам, 5% від суми продажу насіння
першої репродукції та 15% від реалізації
ціни авторської винагороди за насіння
яке буде використовуватися для власних
потреб.

Розглянувши матеріали та
фактичні обставини справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

19.04.2013р. Інститутом олійних культур
Національної Академії аграрних наук
України (позивач у справі -Ліцензіар) та
Фермерським господарством "Стем"
(відповідач у справі - Ліцензіат) був
укладений ліцензійний договір №19 на
використання наукової продукції (далі
за текстом - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Ліцензіар
на умовах передбачених Договором,
надав Ліцензіату на термін чинності
Договору не виключне право (невиключну
ліцензію) на використання соняшнику
сорту Прометей, який є науковою
продукцією та виключною власністю
Ліцензіара, без права передачі
невиключного права іншими особам, а
Ліцензіат бере на себе зобов'язання
вносити Ліцензіару обумовленим даним
договором платежі.

Згідно з п. 1.2 договору невиключне
право за цим договором обмежується
виключно правом на відтворення
ліцензіатом відтворювального
матеріалу-насіння і продаж одержаного
шляхом відтворення насіння третім
особам, при цьому ліцензіар залишає за
собою право на використання
зазначеного сорту та надання такого
права іншим особам.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору Ліцензіат
має право на відтворення
відтворювального матеріалу (насіння)
супер еліти і на продаж відтвореного
матеріалу відтворювального матеріалу
(насіння) третім особам.

Пунктом 2.2 Договору встановлено, що
Ліцензіат зобов'язується сплатити
винагороду за надання йому
невиключного права на використання
соняшнику сорту Прометей - відповідно
до Договору, у розмірі, в строки, на
умовах і в порядку, визначених
Договором.

Відповідно до п. 2.4.1 Договору ліцензіар
зобов'язується передати ліцензіатові
відтворювальний матеріал (насіння),
який відповідає вимогам ДСТУ 2240-93, за
наступними кількісними
характеристиками: соняшник «Прометей»
с/сел у кількості 100 кг.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що у
разі використання відтвореного на
умовах Договору насіння для власних
потреб Ліцензіат повинен сплатити
Ліцензіару авторську винагороду у
розмірі 15% від реалізаційної ціни на
таке насіння, що склалась на момент
погодження використання насіння для
власних потреб у Ліцензіара.

Згідно довідки Інституту олійних
культур Національної Академії
аграрних наук України, реалізаційні
ціни на елітне насіння ярих олійних
культур з 16.05.2013 р. по 21.06.2013р., вартість
однієї тони насіння еліти соняшнику
сорту Прометей становить 70000,00грн. (а.с
14)

У відповідності до довідки
Фермерського господарства «Стем» по
виконанню Ліцензійного договору №19 на
використання наукової продукції від
19.04.2013р., з 19.04.2013 р. по 31.12.2013р.
підготовлено до реалізації соняшнику
сорту Прометей - 4000 кг., залишок
нереалізованого насіння - 2000 кг,
використано для власних потреб - 2000 кг.
(а.с13)

Як свідчать матеріали справи, на
підстави довідки Фермерського
господарства «Стем» по виконанню
Ліцензійного договору №19 на
використання наукової продукції від
19.04.2013р., для власних потреб відповідач
використовував 200 кг (2т) насіння
відтвореного на умовах договору, з
урахуванням цього Інститутом олійних
культур НААН розраховано поточний
платіж згідно з умовами Ліцензійного
договору №19 від 19.04.2013р., загальний
розмір якого становить 21000,00 грн.

Відповідач в порушення умов
Договору винагороду на підставі
договору від №19 від 19.04.2013р. не
здійснив, внаслідок чого у відповідача
виникла заборгованість за Договором у
розмірі 21 000,00 грн.

Отже, відповідач взяті на себе
зобов'язання згідно умов Договору №19
від 19.04.2013р. належним чином та в
повному обсязі не виконав.

Крім того, за період з 01.01.2012 року по
01.03.2014 року Державною фінансовою
інспекцією у Запорізькій області було
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Інституту олійних культур
Національної академії аграрних наук
України, про що складено акт від 23.05.2014
року за №07-21/46. За результатами ревізії
встановлено, що «аналогічні випадки не
надання або несвоєчасного надання
Ліцензіатами на адресу Інституту
довідок по виконанню ліцензійних
договорів встановленої форми,
внаслідок чого Інститут не мав
можливості своєчасно розрахувати та
стягнути поточний платіж за
ліцензійними договорами встановлені
ще по 5-ти Ліцензіатам, а саме: -
Фермерське господарство «Стем» (за
ліцензійним договором №19 від 19.04.2013р.
розмір поточного платежу, що підлягає
сплаті, станом на 01.03.2014 складає 21000,00
грн.).

Також, Державною фінансовою інспекцією
у Запорізькій області в Акті ревізії
вказано, що виходячи з наведеного,
внаслідок порушення Ліцензіатами (у
тому числі і Відповідачем) пункту 2
Постанови Кабінету Міністрів України
від 19.08.2002 №1183 «Про заходи щодо
реалізації Закону України «Про охорону
прав на сорти рослин» ст. 193 ГК України
та п.2.2. умов ліцензійних договорів
спеціальним фондом Інституту за період
з 01.10.2012 р. по 01.03.2014р. недоотримано
власних надходжень.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України визначено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк,
є договір.

Правовідносини сторін врегульовано
ліцензійним договором.

Відповідно до ст. 1109 ЦК України, за
ліцензійним договором одна сторона
(ліцензіар) надає другій стороні
(ліцензіату) дозвіл на використання
об'єкта права інтелектуальної
власності (ліцензію) на умовах,
визначених за взаємною згодою сторін з
урахуванням вимог цього Кодексу та
іншого закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

19.02.2014р. позивач на адресу відповідача
направив вимогу №227 про перерахування
у семиденний строк з дня отримання
даної вимоги на користь Інституту
олійних культур Національної академії
аграрних наук України заборгованість у
сумі 21000,00грн. за Ліцензійним договором
№19 на використання наукової продукції
від 19.04.2013р.

Вимога залишилися без відповіді та
задоволення.

Глава 50 ЦК України передбачає
підстави та умови припинення
зобов'язання, зокрема, статтею 599 ЦК
України встановлено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У відповідності до приписів ст. 525 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання є недопустимою, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Доводи відповідача викладені у
запереченнях проти позову, не
підтверджені жодними письмовими
доказами, які є належними і допустимими
в розумінні ст. 34 ГПК України.

Як зазначає відповідач, підставою
невиконання умов договору №19 від
19.04.2013р., щодо сплати винагороди є те, що
відповідач не реалізував та не
використовував для власних потреб
відтворене насіння, оскільки воно не
відповідає характеристикам заявленого
сорту.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача, тому що вони суперечать
матеріалам справи.

Так, в матеріалах справи є довідка
відповідача за період 19.04.2013р. по
31.12.2013р., скріплена печаткою
Фермерського господарства "Стем" і
підписами директора Стоянова В.І. та
головного бухгалтера Коноваленко О.І.,
яка засвідчує факт використання для
власних потреб 200 кг соняшнику
«Промітей».

Відповідно до п. 2.2.1 ліцензійного
договору №19 від 19.04.2013р. надання такої
довідки є саме обов'язком відповідача.
Дана довідка є підставою для
розрахунку поточного платежу.

Крім того, відповідач не надав жодного
належного доказу того, що ним насіння
не використано для власних потреб,
оскільки не відповідає якісним
показникам.

Пунктом 2.2.2 Договору передбачені
штрафні санкції за надання
недостовірної інформації у довідці по
виконанню Ліцензійного договору №19 на
використання наукової продукції від
19.04.2013р..

Тому, суд вважає, що заперечення
відповідача, не спростовують висновків
суду про доведеність та
обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача,
оскільки спір доведено до суду з його
вини.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Інституту олійних культур
Національної Академії аграрних наук
України, с. Сонячне
Запорізького району Запорізької
області до Фермерського господарства
"Стем", Запорізька область,
Приазовський район, с. Новомиколаївка
задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства
"Стем" (72414, Запорізька область,
Приазовський район, с. Новомиколаївка,
вул. Костюшко, 22, ) на
користь Інституту олійних культур
Національної Академії аграрних наук
України, (70417, с.Сонячне Запорізького
району Запорізької області, вул.
Інститутська, буд. 1, ) 21000
(двадцять одну тисячу) грн. 00 коп.
заборгованості та 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і
підписано у відповідності до вимог ст.,
ст. 84, 85 ГПК України "25" листопада 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.