ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.12.2014 Справа № 920/1913/14

За позовом: публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

про стягнення 17 403 грн. 93 коп.

СУДДЯ Рунова В.В.

Представники:

від позивача - Прокопенко Н.В.,
довіреність № 2180-К-О від 03.07.2014 року

від відповідача - ОСОБА_3, паспорт
НОМЕР_2 виданий 10.10.1997 р.

При секретарі судового засідання
Осокіній А.М.,

Суть спору: позивач у позовній заяві
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість на загальну суму 17403
грн. 93 коп. у тому числі: 15191 грн. 33 коп.
заборгованості за кредитом, 1370 грн. 60
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 568 грн. 56 коп.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 273 грн. 44 коп.
заборгованості по комісії за
користування кредитом, а також судові
витрати, пов'язані з розглядом справи у
сумі 1827 грн. 00 коп.

Відповідач у судовому засіданні не
заперечував щодо наявності
заборгованості за кредитом та визнав
позов у повному розмірі.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 43 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, суд вважає, що господарським
судом, в межах наданих йому
повноважень, сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у ній матеріалами.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України
здійснює її розгляд за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, із
врахуванням вимог ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, стосовно розгляду справи
упродовж розумного строку, всебічно і
повно з'ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, відповідно до
приписів ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, давши
оцінку доказам, які мають значення для
справи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача та
відповідача, суд вважає за правильне
взяти до уваги наступне.

22.05.2013 року відповідачем підписано
заяву на відкриття поточного рахунку,
відповідно до якої відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг", тарифів банку, що
розміщені в мережі Інтернет, які разом
із заявою складають договір
банківського обслуговування б/н, від
22.05.2013 року та взяв на себе зобов'язання
виконувати умови договору.

Відповідно до вказаного договору,
відповідачу було встановлено
кредитний ліміт, на поточний рахунок
6875 в електронному вигляді через
встановлені засоби електронного
зв'язку банку і клієнта, що визначено і
врегульовано "Умовами та правилами
надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.2.1.1.16 Умов, при
укладенні договорів і угод чи вчиненні
інших дій, що свідчать про приєднання
клієнта до "Умов та правил надання
банківських послуг" банк і клієнт
допускають використання підписів
клієнта у вигляді електронно-цифрового
підпису та/або підтвердження через
пароль, спрямований банком через
верифікований номер телефону, який
належить уповноваженій особі клієнта з
правом «першого» підпису. Підписання
договорів і угод таким чином
прирівнюється до укладення договорів
та угод у письмовій формі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
електронний цифровий підпис",
електронний цифровий підпис за
правовим статусом прирівнюється до
власноручного підпису. Електронний
підпис не може бути визнаний недійсним
лише через те, що він має електронну
форму.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного
кодексу України, якщо сторони
домовились укласти договір у певній
формі, він вважається укладеним з
моменту надання йому цієї форми, навіть
якщо законом ця форма для даного виду
договорів не вимагалась.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1 Умов, кредитний
ліміт на поточний рахунок надається на
поповнення облікових коштів та
здійснення поточних платежів клієнта,
в межах кредитного ліміту. Про розмір
ліміту банк повідомляє клієнта на свій
вибір або в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банка та клієнта.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов, кредит
надається в обмін на зобов'язання
клієнта щодо його повернення, сплаті
процентів та винагороди.

Відповідно до п. 3.18.1.8 Умов, проведення
платежів клієнта у порядку
обслуговування кредитного ліміту,
проводиться банком протягом одного
року з моменту підписання угоди про
приєднання клієнта до "Умов та правил
надання банківських послуг".

Відповідно до п. 3.2.1.1.6 Умов, ліміт може
бути змінений банком в односторонньому
порядку, передбаченому умовами і
правилами надання банківських послуг,
у разі зниження надходжень грошових
коштів на поточний рахунок або
настання інших факторів, передбачених
внутрішніми нормативними документами
банку. Підписавши угоду, клієнт
висловлює свою згоду на те, що зміна
ліміту проводиться банком в
односторонньому порядку шляхом
повідомлення клієнта на свій вибір або
в письмовій формі, або через
встановлені засоби електронного
зв'язку банка і клієнта.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за договором
виконав в повному обсязі, надавши
відповідачу кредитний ліміт у розмірі
16000 грн. 00 коп.

Розділом Умов 3.2.1.4 затверджено порядок
розрахунків за користування кредитом в
період з дати виникнення дебетового
сальдо на поточному рахунку клієнта
при закритті банківського дня клієнт
виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом (диференційована процентна
ставка).

За період користування кредитом з
моменту виникнення дебетового сальдо
до дати обнулення дебіторського сальдо
в одну з дат з наступного 20-го до 25-го
числа місяця, розрахунок процентів
здійснюється за процентною ставкою в
розмірі 0% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

При не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти у розмірі 36,00% річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
яку дебіторське сальдо підлягало
обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом
90 днів з дати закінчення періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню, починаючи з 91-го дня після
дати закінчення періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
кредит вважається простроченим, а
грошові зобов'язання клієнта щодо
погашення заборгованості вважаються
порушеними. При порушенні клієнтом
будь-якого з грошового зобов'язання,
клієнт сплачує банку відсотки за
користування кредитом у розмірі 56%
річних від суми залишку непогашеної
заборгованості. У разі порушення
клієнтом будь-якого з грошових
зобов'язань і при реалізації права
банку на встановлення іншого строку
повернення кредиту, передбаченого
умовами і правилами надання
банківських послуг, клієнт сплачує
банку пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми залишку
непогашеної заборгованості за кожен
день прострочення. Сплата пені
здійснюється з дня, наступного за датою
порушення зобов'язань.

Відповідно до п. 3.2.1.2.3.4 Умов, банк має
право при порушенні клієнтом
будь-якого із зобов'язань,
передбаченого Умовами, змінити умови
кредитування - вимагати від клієнта
дострокового повернення кредиту,
сплати відсотків за його користування,
виконання інших зобов'язань за
кредитом у повному обсязі.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1 Умов, при
порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань по сплаті відсотків за
користування кредитом, термінів
повернення кредиту, винагороди, клієнт
сплачує банку пеню за кожний випадок
порушення в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу. А вразі
реалізації банком права на
встановлення іншого строку повернення
кредиту, клієнт сплачує банку пеню у
розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3 від
суми заборгованості за кожен день
прострочення. Сплата пені здійснюється
у гривні.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено правило, згідно
якого суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору.

Ст. 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Крім того, відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання до
учасника господарських відносин
застосовуються штрафні санкції, які
відповідно до ст. 231 Господарського
кодексу України застосовуються у
розмірі встановленому законом або
договором.

Таким чином, у зв'язку з порушенням
відповідачем зобов'язань за договором
обслуговування кредитних лімітів на
поточному рахунку, станом на 08.10.2014 року
відповідач має заборгованість у сумі
17403 грн. 93 коп. у тому числі: 15191 грн. 33
коп. заборгованості за кредитом, 1370 грн.
60 коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 568 грн. 56 коп.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 273 грн. 44 коп.
заборгованості по комісії за
користування кредитом.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу у
письмовій формі.

Судом встановлено, що заборгованість
відповідача не погашена на день
пред'явлення позову та розгляду справи
судом.

Таким чином, враховуючи
наведене,зважаючи на встановлені факти
та вимоги вищезазначених правових
норм, оцінивши надані докази, суд
приходить до висновку, що вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
17403 грн. 93 коп. у тому числі: 15191 грн. 33
коп. заборгованості за кредитом, 1370 грн.
60 коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 568 грн. 56 коп.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 273 грн. 44 коп.
заборгованості по комісії за
користування кредитом є правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно Закону України "Про судовий
збір", ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по
судовому збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (40000, АДРЕСА_1;
ід. номер НОМЕР_1) на користь публічного
акціонерного товариства комерційного
банку "Приватбанк" (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50; код 14360570) 17403 грн. 93 коп. у
тому числі: 15191 грн. 33 коп.
заборгованості за кредитом, 1370 грн. 60
коп. заборгованості по процентам за
користування кредитом, 568 грн. 56 коп.
пені за несвоєчасне виконання
зобов'язань за договором, 273 грн. 44 коп.
заборгованості по комісії за
користування кредитом, 1827 грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 02.12.2014
року.

Суддя
В.В. Рунова