м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал»доОб'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Вчитель»простягнення 109 579,39
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:Кабанцев Я.І.від
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(надалі - ПАТ «АК «Київводоканал»)
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовом до Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Вчитель» (надалі - ОСББ
«Вчитель») про стягнення 109 579,39 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач неналежним чином не виконує
взяті на себе зобов'язання за договором
на постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі
відповідача виникла заборгованість у
розмірі 89 270,27 грн. Крім того, позивачем
заявлено вимогу про стягнення з
відповідача пені у розмірі 1 515,59 грн.,
штрафу у розмірі 4 463,51 грн., інфляційних
втрат у розмірі 10 285,11 грн. та 3% річних у
розмірі 4 044,91 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 02.10.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено до розгляду на
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.10.2014 р. розгляд справи
відкладено на 24.11.2014 р. у зв'язку із
неявкою відповідача в судове засідання
та неподанням витребувана них доказів.
Представник позивача в судове
засідання з'явився, вимоги ухвали суду
виконав, надав пояснення по суті спору,
позовні вимоги підтримав повністю.
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був належним чином
повідомлений, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №31354483.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2004 р. між Відкритим акціонерним
товариством «Акціонерна компанія
«Київводоканал», після зміни
найменування - ПАТ «АК «Київводоканал»,
(постачальник) та ОСББ «Вчитель»
(абонент) було укладено договір на
постачання питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі
№04923/4-01 (надалі - «Договір»).

Пунктом 1.1 Договору встановлено, що за
цим договором постачальник
зобов'язується надавати абоненту
послуги з постачання питної води та
прийняти від абонента стічні води, а
абонент зобов'язується здійснювати
своєчасну оплату наданих йому
постачальником послуг на умовах цього
договору, дотримуватись порядку
користування питною водою з
комунальних водопроводів і приймання
стічних вод, а також дотримуватись
норм, визначених іншими нормативними
актами, що регулюють правовідносини,
які виникають за цим договором.

За змістом п. 2.2.1 Договору постачальник
щомісячно направляє до банківської
установи абонента розрахункові
документи (в електронному вигляді -
дебетові повідомлення або у паперовому
вигляді вимоги-доручення тощо) для
оплати за поставлену воду та прийняті
стічні води відповідно до встановлених
тарифів. Тарифи на послуги з
водопостачання та водовідведення
встановлюються уповноваженими
органами відповідно із чинним
законодавством та не підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у розрахункових документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

Згідно з п. 2.2.4 Договору в разі
неотримання від постачальника
поточного щомісячного розрахункового
документу, абонент здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

Відповідно до п. 2.2.5 Договору у разі
незгоди щодо кількості або вартості
отриманих послуг, зазначених у
розрахунковому документі, абонент
зобов'язаний у десятиденний термін з
дня направлення постачальником
розрахункового документу до
банківської установи абонента,
письмово повідомити про це
постачальника та у цей же термін
направити представника з
обгрунтовуючими документами для
проведення звіряння та підписання
акту. В іншому випадку відмова абонента
оплатити розрахунковий документ
вважатиметься безпідставною.

Позивач вказує, що за період з 01.09.2011 р.
по 30.06.2014 р. у відповідача виникла
заборгованість за надані згідно
Договору послуги з водопостачання та
водовідведення у розмірі 89 270,27 грн., що
підтверджується актами зняття
показань з приладу обліку,
розшифровками та платіжними
вимогами-дорученнями.

Спір виник у справі у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по оплаті
наданих послуги з водопостачання та
водовідведення.

Договір є договором надання послуг
водопостачання та водовідведення, а
відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання в т.ч. Глави 63
Цивільного кодексу України, Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» та Закону України «Про питну
воду та питне водопостачання».

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За змістом ст. 1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що порядок надання
житлово-комунальних послуг, їх якісні
та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Із матеріалів справи вбачається, що у
період з 01.09.2011 р. по 30.06.2014 р. позивач
надав відповідачу послуги з
водопостачання та водовідведення на
загальну суму 162 125,16 грн., а відповідач
оплатив такі послуги лише у розмірі 71
522,38 грн., у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 89 270,27 грн. (з
урахуванням перерахунків на суму 1 332,51
грн.).

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 89 270,27 грн. за надані згідно
Договору послуги. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

ОСББ «Вчитель» обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ
«АК «Київводоканал» про стягнення ОСББ
«Вчитель» заборгованості у розмірі 89
270,27 грн. є правомірними та
обґрунтованим.

Також, позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача пені у розмірі
1 515,59 грн., штрафу у розмірі 4 463,51
грн., інфляційних втрат у розмірі 10 285,11
грн. та 3% річних у розмірі 4 044,91 грн.,
нарахованих за прострочення виконання
грошового зобов'язання з вересня 2011
року по червень 2014 року.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений Договором строк свого
обов'язку по перерахуванню коштів не
виконав, допустивши прострочення
виконання грошового зобов'язання, тому
дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу
України встановлено, що штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно із п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу
України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.

Викладене підтверджується постановами
Верховного Суду України від 28.02.2011 р. у
справі №23/225 та 27.04.2012 р. у справі
№06/5026/1052/2011.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що у разі
порушення строків виконання
зобов'язання по оплаті за надані
послуги абонент сплачує постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
платежу. Нарахування пені припиняється
через один рік від дня, коли
зобов'язання мало бути виконане.

Крім того, відповідно до п. 4.6 Договору
за безпідставну відмову оплатити
направлений рахунок, абонент сплачує
постачальнику штраф у розмірі 5% від
суми, яку відмовився сплатити. Сплата
штрафу не звільняє абонента від
обов'язку оплатити рахунок
постачальника.

Таким чином, умовами Договору та
Господарського кодексу України
передбачено цивільно-правову
(господарсько-правову)
відповідальність за порушення умов
Договору у вигляді сплати пені та
штрафу.

Враховуючи, що судом встановлено факт
прострочення виконання зобов'язання з
оплати наданих згідно Договору послуг,
то правомірним є стягнення з
відповідача штрафу у розмірі 4 463,51 грн.
(89 270,27 грн.*5%).

Згідно із частиною 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає з можливе
задовольнити вимогу позивача про
стягнення з відповідача пені у розмірі
1 515,59 грн., інфляційних втрат у розмірі 10
285,11 грн. та 3% річних у розмірі 4 044,91 грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку про необхідність повного
задоволення позовних вимог та
стягнення з ОСББ «Вчитель» на користь
ПАТ «АК «Київводоканал»
заборгованості у розмірі 89 270,27 грн.,
пені у розмірі 1 515,59 грн., штрафу у
розмірі 4 463,51 грн., інфляційних
втрат у розмірі 10 285,11 грн. та 3% річних у
розмірі 4 044,91 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Вчитель»
(03040, м. Київ, вул. Васильківська, 4;
ідентифікаційний код 24594197) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А;
ідентифікаційний код 03327664)
заборгованість у розмірі 89 270 (сімдесят
дев'ять тисяч двісті сімдесят) грн. 27
коп., пеню у розмірі 1 515 (одна тисяча
п'ятсот п'ятнадцять) грн. 59 коп., штраф у
розмірі 4 463 (чотири тисячі чотириста
шістдесят три) грн. 51 коп., інфляційні у
розмірі 10 285 (десять тисяч двісті
вісімдесят п'ять) грн. 11 коп., 3% річних у
розмірі 4 044 (чотири тисячі сорок чотири)
грн. 91 коп. та судовий збір у розмірі 2 191
(дві тисячі сто дев'яносто одна) грн. 59
коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складений 28.11.2014 р.

Суддя
В.П. Босий