ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 листопада 2014 р.
Справа № 903/1051/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ІРС Сістем", м. Луцьк

до відповідача 1: приватного
підприємства "СТК-Компані", м.Павлоград,
Дніпропетровська обл.

відповідача 2: приватного
підприємства "Спірус Вест", м.Луцьк

про стягнення 58423,39 грн.

Суддя Вороняк А. С.

при секретарі судового засідання
Чорному С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Терлецький О.М.,
довіреність №б/н від 18.06.2014р.

від відповідача 1: н/з

від відповідача 2: н/з

Відповідно до ст.20 Господарського
процесуального кодексу України(далі -
ГПК Ураїни) роз'яснено право відводу
судді. Відводу судді не заявлено. На
підставі ст.22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки сторін.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Суть спору: товариство з обмеженою
відповідальністю "ІРС Сістем"
звернулось з позовом до приватного
підприємства "СТК-Компані" та
приватного підприємства "Спірус Вест"
про стягнення 58423,39 грн., з них 54579,64 грн. -
основної заборгованості, 2018,70 грн. -
пені, 1582,81 грн. - інфляційних втрат з
відповідача 1, а 3% річних у розмірі 242,24
грн. солідарно з відповідача 1 та
відповідача 2.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на договір поставки №11/08-14
від 05.08.2014р., видаткову накладну №566 від
11.08.2014р., договір поруки №20 від 11.08.2014р.
укладений між ПП "Спірус Вест" та ТОВ
"ІРС Сістем".

Ухвалою господарського суду
Волинської області від 27.10.2014р. було
порушено провадження у справі, а справу
призначено до розгляду на 12.11.2014р. та
зобов'язано сторони надати суду ряд
документів, необхідних для
об'єктивного розгляду справи по суті.

Ухвалою господарського суду від
12.11.2014р. розгляд справи відкладено на
26.11.2014р. у зв'язку із нез'явленням
відповідачів в судове засідання та не
подання останніми письмових пояснень,
доказів в їх обґрунтуванням.

У судовому засіданні 26.12.2014р.
представник позивача позов підтримав,
вимоги просив задовольнити.

Відповідач 2 - ПП "Спірус Вест" вимоги
ухвал суду від 27.10.2014р. та від 12.11.2014р. не
виконали, в судове засідання 26.11.2014р. не
з'явилися, компетентного представника
не направили, проте були належним чином
повідомлене про місце і час розгляду
справи, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №487 від 19.11.2014р..

Відповідач 1 - ПП "СТК-Компані" вимог
ухвали суду від 27.10.2014р. та від 12.11.2014р.
не виконали, в судове засідання 26.11.2014р.
не з'явилися, компетентного
представника не направили,
витребуваних ухвалами суду документів
не надали, ухвала господарського суду
Волинської області від 12.11.2014р. була
надіслана відповідачу на адресу
зазначену у витязі з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців(станом на
06.11.2014р.)(а.с.19-20), а саме: 51400,
Дніпропетровська область, м. Павлоград,
вул. Дніпровська, буд.24, кв.34.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог ст.87 ГПК
України.

В разі якщо ухвалу у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.
(пп.3.9.1. п.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р.).

Згідно з витягу з інтернет сайту
Українського державного підприємства
«Укрпошта» (www.ukrposhta.com), зробленого
судом, вбачається повернення 25.11.2014р.
підприємством зв'язку ухвали суду від
12.11.2014р. «за закінченням встановленого
терміну зберігання». Ухвала
господарського суду Волинської
області від 12.11.2014р. по даній справі
направлялась позивачу 15.11.2014р.
рекомендованим повідомленням
№359.

На підставі викладеного суд вважає, що
вжив усіх необхідних заходів для
повідомлення відповідачів про час
слухання справи, та з урахуванням вимог
ст.69 ГПК України справу розглянуто за
наявними матеріалами відповідно до
ст.75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

встановив:

05.08.2014р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "ІРС Сістем"(далі -
Постачальник) та приватним
підприємством "СТК-Компані" (далі -
Покупець) було укладено договір
поставки №11/08-14 (далі - Договір)(а.с.9).

Згідно п.1.1 Договору Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупця товар вільний від будь-яких
прав та претензій на нього третіх осіб,
а Покупець зобов'язується приймати та
оплачувати товар на умовах даного
Договору.

Згідно п.1.2 Договору, предметом
Договору є товар (партія товару),
вказаний у накладних. Під партією
товару сторони розуміють товар
зазначений в окремій накладній.

Згідно п.1.3 Договору асортимент,
кількість та ціна товару погоджуються
сторонами і вказуються в накладних, які
є невід'ємною частиною Договору.

Згідно п.1.4 Договору, ціну Договору
складає сума цін усіх накладних,
відповідно до яких здійснюється
поставка товару.

Згідно п.4.1 Договору оплата за
поставлений товар здійснюється
Покупцем на протязі 10 календарних днів,
починаючи з дня поставки товару.

Згідно п.4.2 Договору розрахунок за
поставлений товар здійснюється
готівкою або в безготівковому порядку
шляхом перерахування коштів на рахунок
Постачальника, який вказаний у цьому
Договорі або повідомлений
Постачальником додатково в письмовому
вигляді.

Згідно п.4.3 Договору днем оплати товару
рахується день списання грошових
коштів з розрахункового рахунку
Покупця на розрахунковий рахунок
Постачальника.

Згідно п 8.1 Договору даний Договір
набирає чинності з моменту підписання
його сторонами і діє до 31.12.2014р.. В тому
випадку, якщо зобов'язання за Договором
не будут виконанні сторонами або
однією із сторін, то дія Договору
продовжується до повного виконання
зобов'язань за даним Договором.

Даний Договір підписано повноважними
представниками сторін та скріплено
печатками підприємств.

На виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу товар на суму
55079,64 грн., що підтверджується
видатковою накладною №566 від
11.08.2014р.(а.с.10).

Відповідач 1 свої зобов'язання щодо
оплати поставленого товару в строк
визначений в Договорі повністю не
виконав, оплативши за поставлений
товар 500 грн., що стверджується
банківськими виписками по рахунку
№2001 (а.с.11-12).

Згідно ст.712 Цивільного кодексу
України(далі - ЦК України) зазначено, що
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно ст.144 Господарського кодексу
України(далі - ГК України), майнові
права та майнові обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Згідно ст.173 ГК України та ст.509 ЦК
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.193 ГК України, статей 526, 527, 530
ЦК України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цих Кодексів, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено законом або
договором, не випливає із суті
зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

В даному випадку, відносини між
позивачем та відповідачем 1 носять
договірний характер, укладений між
останніми договір поставки №11/08-14 від
05.08.2014р. предметом судових розглядів не
виступав, недійсним судом не
визнавався, сторонами розірваний не
був.

З огляду на викладене, враховуючи
укладення між сторонами Договору,
відпуск позивачем на виконання його
умов відповідачу 1 товарів, отримання
їх відповідачем 1 та часткову оплату,
суд прийшов до висновку про
підставність пред'явленого позивачем
до відповідача 1 позову в частині
стягнення суми основної
заборгованості у розмірі 54579,64 грн..

Сума заборгованості 54579,64 грн. повністю
підтверджується наявними в матеріалах
справи документами, у встановленому
порядку не була спростована чи
заперечена відповідачами.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 1 пені у розмірі 2018,70 грн. за
період прострочення з 22.08.2014р по 15.10.2014р.
нарахованої на суму основної
заборгованості в розмірі 54579,64 грн.,
слід зазначити наступне.

Згідно п.5.3 Договору у разі не сплати
вартості товару Покупцем у строк
встановлений у п.4.1 цього Договору,
Покупець сплачує Постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, чинної у період прострочення, за
кожен день такого прострочення.

Згідно п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Суд перевіривши правильність
нарахування пені, приходить до
висновку, що дана вимога про стягнення
з відповідача 1 пені у розмірі 2018,70 грн.
за період прострочення з 22.08.2014р по
15.10.2014р. нарахованої на суму основної
заборгованості в розмірі 54579,64 грн.,
підставна та підлягає до задоволення.

Щодо стягнення з ПП "СТК-Компані" 1582,81
грн. інфляційних втрат за період
прострочення з 22.08.2014р по 15.10.2014р.
нарахованих на суму основної
заборгованості в розмірі 54579,64 грн., суд
зазначає наступне.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Суд перевіривши методику та
правильність нарахування 1582,81 грн.
інфляційних втрат нарахованих за
період прострочення з 22.08.2014р по 15.10.2014р.
на суму основної заборгованості в
розмірі 54579,64 грн., погоджується з ними
та вважає, що останні підставні та
підлягають до задоволення.

Щодо солідарного стягнення з
відповідачів 242,24 грн. 3 % річних за
період прострочення з 22.08.2014р по 15.10.2014р.
нарахованих на суму основної
заборгованості в розмірі 54579,64 грн., суд
зазначає наступне.

11.08.2014р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "ІРС Сістем", як
кредитором і приватним підприємством
"Спірус Вест", як поручителем було
укладено договір поруки №20.

Згідно п.1.1 договору поруки, поручитель
поручається перед кредитором в тому, що
при виконанні зобов'язань, що виникають
між ПП "СТК-Компані"(боржник) та
кредитором, боржник має бездоганну
репутацію та сумлінно виконує свої
грошові зобов'язання згідно договору
поставки №11/08-14 від 05.08.2014р., а в іншому
випадку поручитель нестиме солідарну
відповідальність по сплаті боржником
нарахованих йому 3% річних в повному
обсязі.

Згідно п.2.1 договору поруки, у разі
порушення боржником(ПП "СТК-Компані")
своїх зобов'язань перед кредитором
щодо оплати поставленого товару,
кредитор має право на свій розсуд
вимагати сплати нарахованих згідно
ст.625 ЦК України відсотків, як з
боржника, так і поручителя, в тому числі
звертатися до суду із вимогою про
солідарне стягнення завданих збитків.

Згідно ст.ст.553, 554, 543 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. У разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Згідно ст.541 Цивільного кодексу
України солідарний обов'язок або
солідарна вимога виникають у випадках,
встановлених договором або законом,
зокрема у разі неподільності предмета
зобов'язання.

Згідно ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи наведені положення
законодавства, у зв'язку з тим, що
відповідач 1 не виконав взятих на себе
за договором поставки №11/08-14 від
05.08.2014р. зобов'язань, вимога про
стягнення з відповідача 1 та поручителя
- відповідача 2, як із солідарного
боржника 242,24 грн. 3% річних обґрунтована
і підлягає до задоволення.

При цьому судом було застосовано
розрахунки пені, 3% річних та
інфляційних втрат, здійснені за
допомогою встановленої в
господарському суді системи
інформаційно-правового забезпечення
"Ліга Закон".

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. При цьому вимоги,
що пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача 1
заборгованості в сумі 58181,15 грн., з них
54579,64 грн. - основного боргу, 2018,70 грн. -
пені та 1582,81 грн. інфляційних втрат
підлягають до задоволення, а 242,24 грн. 3%
річних підлягають до солідарного
стягнення з відповідача 1 та
відповідача 2.

Звертаючись з позовом до суду,
позивачем було сплачено 1827 грн.
судового збору.

Оскільки спір до розгляду судом
доведено з вини відповідачів, які не
виконали договірних зобов'язань,
відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України на
них слід покласти судові витрати по
справі пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог по
відношенню до кожного з них: на
відповідача 1 - 1819,42 грн., на відповідача
2 - 7,58 грн..

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного підприємства
"СТК-Компані" (51400, Дніпропетровська
область, м. Павлоград, вул. Дніпровська,
буд.24, кв.34, ) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "ІРС Сістем" (43026,
Волинська область, м. Луцьк, вул.
Карбишева, буд. 2, офіс 127, ) 58181,15 (п'ятдесят вісім тисяч сто
вісімдесят одну гривню п'ятнадцять
копійок), з них: 54579,64 грн. - основний
борг, 2018,70 грн. - пені, 1582,81 грн. -
інфляційних втрат та 1819,42 (одну тисячу
вісімсот дев'ятнадцять гривень сорок
дві копійки) грн. витрат позивача по
оплаті судового збору.

3. Стягнути солідарно з приватного
підприємства "СТК-Компані" (51400,
Дніпропетровська область, м. Павлоград,
вул. Дніпровська, буд.24, кв.34, ) та приватного підприємства
"Спірус Вест" (43026, Волинська область, м.
Луцьк, вул. Карбишева, буд. 2, офіс 127, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ІРС
Сістем" (43026, Волинська область, м. Луцьк,
вул. Карбишева, буд. 2, офіс 127, ) 242,24 (двісті сорок дві гривні
двадцять чотири) грн. 3% річних.

4. Стягнути з приватного підприємства
"Спірус Вест" (43026, Волинська область, м.
Луцьк, вул. Карбишева, буд. 2, офіс 127, ) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "ІРС
Сістем" (43026, Волинська область, м. Луцьк,
вул. Карбишева, буд. 2, офіс 127, ) 7,58 (сім гривень п'ятдесят вісім
копійок) грн. витрат позивача по оплаті
судового збору.

Повний текст рішення складено

01.12.2014

Суддя
А. С. Вороняк