номер провадження справи 14/133/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014
Справа № 908/4883/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Сушко Л.М., розглянув у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Концерну «Міські теплові
мережі» в особі Філії Концерну «Міські
теплові мережі» Ленінського району
(юридична адреса - 69091 м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137; поштова адреса - 69065 м.
Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А))

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Консул ВЛ» (адреса -
69118 м. Запоріжжя, вул. Нагнибіди, б. 15
кв. 2)

про стягнення заборгованості

за участю уповноважених представників
сторін:

від позивача: Мельник Н.В.,
довіреність №171/20-19 від 15.01.2014р.

від відповідача: Кролик Р.І., директор,
рішення №7 від 22.05.2014р.

Суть спору:

13 листопада 2014 року Позивач - Концерн
«Міські теплові мережі» в особі Філії
Концерну «Міські теплові мережі»
Ленінського району (далі за текстом
Концерн «МТМ») звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовом до Відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Консул ВЛ» (далі за
текстом ТОВ «Консул ВЛ») про стягнення
заборгованості.

Системою документообігу
господарського суду здійснено
автоматичний розподіл справи для
розгляду між суддями та справу
призначено до розгляду головуючому
судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 17.11.2014р.
порушено провадження у справі №908/4883/14,
судове засідання призначено на 04.12.2014р.,
у сторін витребувані документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору по суті.

В судовому засіданні 04.12.2014р. справу
розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК
України, за згодою представника
Позивача, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
повідомлено про час складання повного
рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що на підставі Договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді №102189 від 01.04.2010р.,
укладеного між Позивачем та
Відповідачем, останньому в період з
лютого 2012 року по квітень 2014 року
поставлено теплову енергію на загальну
суму 5 821,62 грн. Відповідач частково
оплатив отриману теплову енергію у
сумі 395,57 грн. Відповідачем порушено
строк внесення оплати, отже крім
основної заборгованості, відповідно до
діючого законодавства України та умов
Договору у Позивача виникає право на
стягнення з Відповідача пені, 3% річних
та інфляційних збитків.

04.12.2014р. від Позивача надійшла заява про
зменшення суми позовних вимог у зв'язку
зі сплатою Відповідачем 1 925,35 грн.

Заява не суперечить ст. 22 ГПК України,
судом приймається, розглядаються
уточнені позовні вимоги.

З урахуванням зазначених обставин,
Позивач просить стягнути з ТОВ «Консул
ВЛ» на користь Концерну «МТМ» в особі
Філії Концерну «МТМ» Ленінського
району 3496,70 грн. основного боргу, 330,32
грн. пені, 180,10 грн. 3% річних, 769,85 грн.
інфляційних збитків та 1 827,00 грн.
судового збору.

Відповідач позов визнав в повному
обсязі. Заявив клопотання про
розстрочення виконання судового
рішення строком на 9 місяців.

За клопотанням представників Сторін
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представників Сторін, суд встановив
наступне.

01.04.2010р. між Концерном «Міські теплові
мережі» - Теплопостачальна організація
та ТОВ «Консул ВЛ» - Споживач укладено
Договір №102189 купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді (далі за текстом
Договір).

За умовами Договору Теплопостачальна
організація взяла на себе зобов'язання
відпускати Споживачеві теплову
енергію в гарячій воді, а Споживач
зобов'язався оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни,
передбачені цим договором п. 1.1.
Договору).

Відповідно до п. 3.2.6. Договору Споживач
зобов'язаний виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, які
передбачені договором.

Пунктом 6.2. Договору сторони узгодили,
що розрахунковим періодом є
календарний місяць.

Згідно з п. 6.3. Договору, підставою для
розрахунків Споживача з
Теплопостачальною організацією є
рахунок та акт приймання-передачі.

Споживач зобов'язаний до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію. Споживач має право робити
передоплату (п. 6.4. Договору).

Відповідно до п. 6.7. Договору, Споживач з
10 по 12 число місяця, наступного за
розрахунковим, повинен отримати від
Теплопостачальної організації за
адресою вул. Щаслива, 2-А, документи за
розрахунковий період: рахунок-фактуру;
акт приймання-передачі теплової
енергії; податкову накладну (платникам
ПДВ).

Отриманий Акт приймання-передачі
теплової енергії Споживач повинен
підписати, оформити належним чином та
повернути на адресу Теплопостачальної
організації на протязі п'яти днів з
дати отримання (п. 6.7.1. Договору).

За приписами п. 6.6.2 Договору, в разі
неотримання Теплопостачальною
організацією підписаного Акту
приймання-передачі, або обґрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін,
встановлений п. 6.6.1. Договору, акт
підписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його Споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому розрахунковий
період.

Згідно із п. 10.1., 10.4. Договору, цей
договір набуває чинності з 01.04.2010р. і
діє до 01.04.2011р. Договір вважається
пролонгований на кожний наступний рік,
якщо жодна із сторін за місяць до
закінчення терміну дії даного договору
не заявила про розірвання цього
договору.

Як свідчать матеріали справи, Концерн
«МТМ» відпустив Споживачеві у період з
лютого 2012 року по квітень 2014 року
теплову енергію на загальну суму 5821,62
грн., що підтверджується Актами
приймання передачі теплової енергії та
відповідними щомісячними Рахунками за
теплову енергію (а.с.43-58). Відправка
Позивачем зазначених Актів та Рахунків
Відповідачу підтверджується реєстрами
відправки кореспонденції, які
містяться у матеріалах справи (а.с.59-73).

При цьому, Акти приймання-передачі
теплової енергії Споживачем не
підписані, а відтак вважаються
погодженими відповідно до п. 6.6.2.
Договору, про що Теплопостачальною
організацією зроблено відповідне
застереження на Актах.

Проте, Відповідач договірних
зобов'язань належним чином не виконав,
оплату за отриману теплову енергію у
встановлений Договором строк здійснив
лише на суму 2320,92 грн., тобто не в
повному обсязі, чим порушив умови
Договору.

У зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем умов Договору,
заборгованість ТОВ «Консул ВЛ» перед
Концерном «МТМ» за фактично спожиту
теплову енергію за Договором у з лютого
2012 року по квітень 2014 року склала 3496,70
грн.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, у силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 193
Господарського кодексу України та 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом, ст. 525 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

За таких обставин вимога Концерну
«МТМ» про стягнення з ТОВ «Консул ВЛ»
боргу за спожиту теплову енергію в сумі
3496,70 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, Позивач, посилаючись на
прострочення виконання Відповідачем
зобов'язання за Договором, просить
стягнути з останнього 330,32 грн. пені, 180,10
грн. 3% річних, 769,85 грн. інфляційних
збитків.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, стягнення неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу
України передбачено, що неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором, ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України.

Відповідно до вимог Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на період, за який
сплачується пеня.

За умовами п. 7.2.8 Договору, в разі
несплати або несвоєчасної оплати
Споживачем за теплову енергію
відповідно до терміну, встановленого у
п. 6.3. цього Договору, з наступного дня
після закінчення терміну сплати
Споживачу нараховується пеня у розмірі
0,5% від суми простроченого платежу (але
не більше суми обумовленої чинним
законодавством) за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши за допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство» правильність
нарахування пені, 3% річних та
інфляційних збитків судом встановлено,
що розрахунок Позивачем виконано
вірно, відтак стягненню з ТОВ «Консул
ВЛ» на користь Концерну «МТМ» підлягає
пеня у розмірі 330,32 грн., 3% річних у
розмірі 180,10 грн., інфляційні збитки у
розмірі 769,85 грн.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги чи заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що Концерном «МТМ» надано всі докази на
підтвердження своїх позовних вимог,
при цьому Відповідач позов визнав
повному обсязі. Також, Сторонами надано
підписаний та скріплений печатками Акт
звірки взаємних розрахунків на суму 3
496,70 грн.

Відтак вимога Концерну «МТМ» про
стягнення з Відповідача
заборгованості за Договором у сумі 3
496,70 грн., а також 330,32 грн. пені, 3% річних
у розмірі 180,10 грн., 769,85 грн. інфляційних
збитків підлягає задоволенню.

Крім того, від Відповідача надійшло
клопотання про розстрочення виконання
рішення суду строком на дев'ять місяців
зі сплатою заборгованості рівними
частинами щомісяця. Клопотання
обґрунтовано складним матеріальним
становищем товариства.

Позивач не заперечив проти задоволення
клопотання Відповідача.

Згідно із п. 6 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення. Клопотання
обґрунтовано наступним.

Проаналізувавши обставини, на які
посилається Відповідач, приймаючи до
уваги відсутність заперечень Позивача
проти заявленого клопотання, суд
вважає за можливе клопотання
Відповідача задовольнити та
розстрочити виконання судового
рішення строком на 9 (дев'ять) місяців
починаючи з 09.12.2014 р. рівними частками
до 09.09.2015 р. включно, по 733,77 грн. за
кожний місяць, а за останній місяць -
733,81 грн.

Згідно ст. 49 ГПК України, судові витрати
покладаються на Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-84
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Запорізької
області, -

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі»
в особі Філії Концерну «Міські теплові
мережі» Ленінського району до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Консул ВЛ» про
стягнення заборгованості
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Консул ВЛ» (69118 м.
Запоріжжя, вул. Нагнибіди, б. 15 кв. 2, ) на користь Концерну
«Міські теплові мережі» (юридична
адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137; фактична адреса: 69057, м.
Запоріжжя, вул. Щаслива, 2-А, ) 3 496 (три тисячі чотириста
дев'яносто шість) грн. 70 коп. основного
боргу, 330 (триста тридцять) грн. 32 коп.
пені, 180 (сто вісімдесят) грн. 10 коп. 3%
річних, 769 (сімсот шістдесят дев'ять)
грн. 85 коп. інфляційних збитків, 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Розстрочити виконання рішення
господарського суду Запорізької
області по справі №908/4883/14 від 04.12.2014р. в
сумі 6 603 (шість тисяч шістсот три) грн. 97
коп. на 9 (дев'ять) місяців, а саме: з
09.12.2014 р. рівними частками до 09.09.2015 р.
включно, по 733,77 грн. за кожний місяць, а
за останній місяць - 733,81 грн.

Суддя
Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 09.12.2014р.