ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014 р.
Справа № 914/3439/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва при секретарі
судового засідання Д. Зубкович
розглянув матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Декада-2000", м. Львів;

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця Говенко Ірини
Володимирівни, м. Винники, Львівська
область;

про: стягнення 99 559 грн. 29 коп.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Луців І.А. - представник на
підставі довіреності № 148 від 01.07.2014
року, Муха Р.В. - представник на підставі
довіреності №147 від 01.07.2014 року;

відповідача: не з`явився.

Обставини розгляду справи.
Ухвалою суду від 29.09.2014 року прийнято до
розгляду позовну заяву та порушено
провадження у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Декада-2000" до
Фізичної особи-підприємця Говенко
Ірини Володимирівни про стягнення 99 559
грн. 29 коп. Розгляд справи призначено на
21.10.2014 року.

У судовому засіданні 21.10.2014 року
представники позивача позовні вимоги
підтримали та подали клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи. Представник відповідача не
з`явився, через канцелярію суду подав
клопотання про відкладення розгляду
справи. Судом відкладено розгляд
справи на 04.11.2014 року.

У судовому засіданні 04.11.2014 року
представником позивача подано
пояснення до позовної заяви.
Відповідач явки представника повторно
не забезпечив, причин неявки не
повідомив. Повідомлення про вручення
поштового відправлення відповідачу
наявне в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 04.11.2014 року судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Від фіксації судового процесу
технічними засобами представники
позивача відмовились.

Представникам сторони, що брали участь
у судових засіданнях, роз'яснено зміст
ст. ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України щодо
їхніх прав та обов'язків, зокрема про
право заявляти відводи судді.

Суть спору. Спір між сторонами виник
внаслідок неправомірних, на
переконання позивача, дій з боку
відповідача по виконанню умов договору
поставки. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Декада-2000" (надалі по
тексту рішення - позивач, постачальник
згідно з договором) звернулося до суду
з позовом до Фізичної особи-підприємця
Говенко Ірини Володимирівни (надалі по
тексту рішення - відповідач, покупець
згідно з договором) про стягнення 99 559
грн. 29 коп. Однак, як вбачається з
пояснень від 03.11.2014 року, основна сума
заборгованості становить 72 583 грн. 75
коп., пеня у розмірі 2 916 грн. 95 коп., 10%
річних в сумі 3 857 грн. 98 коп., штраф у
розмірі 10% від вартості поставленого та
неоплаченого у строк товару в сумі 7 258
грн. 38 коп., інфляційні втрати в розмірі
8 564 грн. 88 коп., тобто загальна сума
заборгованості становить 95 181 грн. 94
коп., а не 99 559 грн. 29 коп., як вказав
позивач.

Позивач вважає своє право порушеним,
оскільки взяті на себе договірні
зобов'язання згідно з договором
поставки виконав належним чином,
натомість відповідачем неналежним
чином виконано обов'язки в частині
оплати прийнятого товару.

Відповідач, повідомлений про час і
місце розгляду справи належним чином, у
відповідності до вимог частини першої
статті 64 та статті 87 Господарського
процесуального кодексу України, явки
представника в судове засідання не
забезпечив, відзиву на позовну заяву не
подав, наявність боргу не спростував,
докази його погашення не представив.

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне. 20 січня 2014 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Декада-2000» та
Фізичною особою підприємцем Говенко
Іриною Володимирівною було укладено
договір на поставку товару № 533 (надалі
по тексту рішення - договір).

Відповідно до договору (п. 1)
постачальник зобов'язався поставити та
передати у власність покупця лікарські
препарати та засоби, медичні
імунобіологічні препарати, супутні
товари та інші форми медичного
асортименту (надалі по тексту рішення -
товар), а покупець зобов'язується
прийняти товар та оплатити його на
умовах даного договору. Кількість
товару, що поставляється за цим
договором, визначається покупцем при
замовленні товару та зазначається в
накладних на товар, який поставляється.
Усі накладні є невід'ємними складовими
цього договору.

Відповідно до п. 4.4 договору
зобов'язання постачальника стосовно
поставки та передачі замовленого
покупцем товару вважаються виконаними
в момент вручення товару
постачальником покупцю та
підтверджуються підписами сторін або
уповноважених осіб у накладній на
товар.

На виконання умов договору
постачальником здійснено поставку
обумовленого договором товару на
загальну суму 72 916 грн. 58 коп., що
підтверджується товарно-транспортними
накладними №5612 від 13.02.2014р. на суму 1 401
грн. 32 коп., №5613 від 13.02.2014р. на суму 810
грн. 32 коп., №5614 від 13.02.2014р. на суму 53
грн. 87 коп., №5834 від 14.02.2014р. на суму 2 301
грн. 65 коп., №5835 від 14.02.2014р. на суму 904
грн. 59 коп., №5836 від 14.02.2014р. на суму 137
грн. 33 коп., №6052 від 17.02.2014р. на суму 268
грн. 07 коп., №6051 від 17.02.2014р. на суму 953
грн. 94 коп., №6050 від 17.02.2014р. на суму 2 347
грн. 60 коп., №6055 від 17.02.2014р. на суму 192
грн. 21 коп., №6054 від 17.02.2014р. на суму 974
грн. 41 коп., №6053 від 17.02.2014р. на суму 944
грн. 08 коп., №6072 від 17.02.2014р. на суму 466
грн. 25 коп., №6073 від 17.02.2014р. на суму 136
грн. 14 коп., №6074 від 17.02.2014р. на суму 92
грн. 52 коп., №6088 від 17.02.2014р. на суму 1 570
грн. 90 коп., №6089 від 17.02.2014р. на суму 506
грн. 86 коп., №6090 від 17.02.2014р. на суму 114
грн. 02 коп., №6283 від 18.02.2014р. на суму 2 458
грн. 31 коп., №6284 від 18.02.2014р. на суму 1 823
грн. 56 коп., №6285 від 18.02.2014р. на суму 483
грн. 46 коп., №6291 від 18.02.2014р. на суму 2 256
грн. 13 коп., №6292 від 18.02.2014р. на суму 490
грн. 18 коп., №6293 від 18.02.2014р. на суму 109
грн. 73 коп., №6526 від 19.02.2014р. на суму 3 108
грн. 77 коп., №6527 від 19.02.2014р. на суму 1 858
грн. 74 коп., №6528 від 19.02.2014р. на суму 67
грн. 66 коп., №6958 від 21.02.2014р. на суму 5 694
грн. 96 коп., №6959 від 21.02.2014р. на суму 2 501
грн. 25 коп., №6960 від 21.02.2014р. на суму 325
грн. 51 коп., №7169 від 24.02.2014р. на суму 2 922
грн. 36 коп., №7170 від 24.02.2014р. на суму 1 046
грн. 27 коп., №7171 від 24.02.2014р. на суму 69
грн. 95 коп., №7182 від 24.02.2014р. на суму 3 263
грн. 70 коп., №7183 від 24.02.2014р. на суму 1 531
грн. 28 коп., №7184 від 24.02.2014р. на суму 240
грн. 55 коп., №7363 від 25.02.2014р. на суму 325
грн. 37 коп., №7364 від 25.02.2014р. на суму 234
грн. 01 коп., №7365 від 25.02.2014р. на суму 39
грн. 71 коп., №7366 від 25.02.2014р., на суму 3 093
грн. 12 коп. №7367 від 25.02.2014р. на суму 1 226
грн. 96 коп., №7368 від 25.02.2014р. на суму 93
грн. 97 коп., №7384 від 25.02.2014р. на суму 1 373
грн. 25 коп., №7385 від 25.02.2014р. на суму 627
грн. 94 коп., №7392 від 25.02.2014р. на суму 1 540
грн. 51 коп., №7393 від 25.02.2014р. на суму 1 319
грн. 13 коп., №7394 від 25.02.2014р. на суму 50
грн. 54 коп., №7622 від 26.02.2014р. на суму 1 439
грн. 08 коп., №7623 від 26.02.2014р. на суму 991
грн. 72 коп., №7624 від 26.02.2014р. на суму 147
грн. 09 коп., №7632 від 26.02.2014р. на суму 1 599
грн. 33 коп., №7633 від 26.02.2014р. на суму 713
грн. 27 коп., №7634 від 26.02.2014р. на суму 418
грн. 83 коп., №7877 від 27.02.2014р. на суму 2 190
грн. 76 коп., №7878 від 27.02.2014р. на суму 1 911
грн. 55 коп., №7879 від 27.02.2014р. на суму 228
грн. 09 коп., №7886 від 27.02.2014р. на суму 3 018
грн. 67 коп., №7887 від 27.02.2014р. на суму 573
грн. 85 коп., №7888 від 27.02.2014р. на суму 47
грн. 75 коп., №8204 від 28.02.2014р. на суму 1 235
грн. 58 коп., №8205 від 28.02.2014р. на суму 257
грн. 12 коп., №8206 від 28.02.2014р. на суму 2 314
грн. 36 коп., №8207 від 28.02.2014р. на суму 1 149
грн. 59 коп., №8208 від 28.02.2014р. на суму 326
грн. 98 коп.

Отриманий товар відповідач оплатив
частково, у розмірі 332 грн. 83 коп., що
визнається позивачем та не оспорюється
відповідачем.

Станом на 31.03.2014 року сторони підписали
акт звірки взаєморозрахунків,
відповідно до якого заборгованість
Фізичної особи-підприємця Говенко
Ірини Володимирівни перед Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Декада-2000» становить 72 583 грн. 75 коп.

Як підтверджується матеріалами справи,
позивач звертався до відповідача з
претензією про погашення
заборгованості (копія претензії вих. №
134 від 03.06.2014 року з доказами надіслання
долучена до позовної заяви).

Дані факти матеріалами справи
підтверджуються та документарно не
спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представників
позивача, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, доведеними і такими, що
підлягають до задоволення частково з
огляду на наступне.

Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків між сторонами, відповідно до
п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України,
є, зокрема, укладення договору.

Як встановлено судом, сторони уклали
договір поставки, який став підставою
виникнення взаємних прав та обов'язків.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. ч. 1, 2 ст. 712
Цивільного кодексу України).

Видача постачальником покупцю товару у
відповідності до видаткових накладних,
які підписані обома сторонами та
скріплені їх гербовими печатками,
свідчить про підтвердження наявності
попереднього замовлення.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(с. 526 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи
(товарно-транспортними накладними
накладними, дослідженими та описаними
вище) підтверджено факт поставки
товару позивачем на суму 72 916 грн. 58 коп.

У відповідності із ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Договором сторони визначили умови
розрахунків за поставлений товар. Так
п. 6.1, п. 6.3 договору визначено, що оплата
за товар здійснюється шляхом
попередньої оплати або з відстроченням
платежу, в строки, які вказані в
накладній на передачу товару; покупець
здійснює оплату вартості товару у
національній валюті України шляхом
безготівкового перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
постачальника. Днем здійснення платежу
вважається день, в який сума, що
підлягала сплаті, надійшла га поточний
рахунок постачальника.

Як вбачається з картки рахунку: 36.1
Говенко І.В. за період 13.02.2014-03.09.2014 року,
копія якого знаходиться в матеріалах
справи, відповідач здійснював часткові
платежі за отриманий товар, у
результаті чого заборгованість склала
72 583 грн. 75 коп.

У матеріалах справи також наявний
графік погашення заборгованості за
підписом Говенко І.В., відповідно до
якого у період з 17.06.2014 року по 18.07.2014
року покупець зобов'язався частинами
погасити заборгованість на загальну
суму 72 583 грн. 75 коп. Поте, докази
здійснення повної чи часткової оплати
відповідачем отриманого товару станом
на момент звернення з позовом до суду
та на момент прийняття рішення у
матеріалах справи відсутні.

Враховуючи встановлені обставини
справи, підтвердження належними
доказами здійснення позивачем
поставки товару за договором № 533 від
20.01.2014 року на суму 72 916 грн. 58 коп.,
сплату відповідачем 332 грн. 83 коп., суд
приходить до висновку про наявність
боргу в розмірі 72 583 грн. 75 коп. та
достатність підстав для захисту права
позивача на отримання вказаних коштів
шляхом їх стягнення з відповідача.

Крім суми основного боргу, позивач
також просить стягнути пеню у розмірі 2
916 грн. 95 коп., 10% річних в сумі 3 857 грн. 98
коп., штраф у розмірі 10% від вартості
поставленого та неоплаченого у строк
товару в сумі 7 258 грн. 38 коп., інфляційні
втрати в розмірі 8 564 грн. 88 коп., з
приводу чого суд зазначає наступне.

Пеня, за визначенням частини третьої
статті 549 ЦК України, - це вид неустойки,
що забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.

Щодо пені за порушення грошових
зобов'язань застосовується припис
частини шостої статті 232 ГК України.
Даним приписом передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін. Необхідно також мати на
увазі, що умова договору про сплату
пені за кожний день прострочення
виконання зобов'язання не може
розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

У договорі (п. 7.2) сторони визначили, що у
разі порушення строку оплати
поставленого товару покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ діючої в період
прострочення, від суми простроченого
платежу, за кожен день прострочення.

Так іншого, ніж шестимісячного періоду
нарахування пені, сторони у договорі не
встановили.

Стосовно моменту прострочення, з якого
нараховуються штрафні санкції, то суд
зазначає, що відповідно до умов
договору строк оплати мав вказуватись
у накладних, однак, із поданих
товарно-транспортних накладних
вбачається, що такого строку у них не
зазначалося. Відтак, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України,а також ч. 1
ст. 692 Цивільного кодексу України (п. 1.7
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року № 14 Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань).

Відповідно, беручи до уваги наведені
положення та товарно-транспортні
накладні, отриманий товар повинен був
оплачуватись негайно, відтак, з
наступного дня, після поставки
покупець вважається таким, що
прострочив виконання грошового
зобов'язання. Зокрема, нарахування
штрафних санкцій починається
відповідно з 14.02.2014 року, 15.02.2014 року,
18.02.2014 року, 19.02.2014 року, 20.02.2014 року,
22.02.2014 року, 25.02.2014 року, 26.02.2014 року,
27.02.2014 року, 28.02.2014 року, 01.03.2014 року і
закінчується через шість місяців (183
дні) відповідно з кожної дати
(14.08.2014року, 15.08.2014 року, 18.08.2014 року,
19.08.2014 року, 20.08.2014 року, 22.08.2014 року,
25.08.2014 року, 26.08.2014 року, 27.08.2014 року,
28.08.2014 року, 01.09.2014 року).

Здійснивши перерахунок пені у
відповідності до вимог законодавства
та зазначених вище рекомендаційних
положень, з урахуванням шестимісячного
строку та моменту виникнення
прострочення зобов'язання, судом
отримано розмір пені 6 694 грн. 13 коп., що є
меншим, ніж зазначено в розрахунку
позивача (7 294 грн.30 коп.), але більшим,
ніж позивачем заявлено до стягнення (2
916 грн. 95 коп.). Відповідно, не виходячи
за межі заявлених вимог, стягненню з
відповідача за прострочення виконання
грошового зобов'язання підлягає пеня у
розмірі 2 916 грн. 95 коп.

Як зазначено в п. 7.2 договору, при
простроченні оплати поставленого
товару на двадцять календарних днів,
покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику штраф у розмірі десяти
відсотків від вартості поставленого та
неоплаченого у строк товару.

Застосування іншого виду неустойки -
штрафу до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі
(наприклад, за необґрунтовану відмову
від переказу коштів за розрахунковими
документами отримувача коштів),
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати (п. 2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року № 14 Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань).

Враховуючи відсутність доказів
здійснення відповідачем оплати за
отриманий товар після його отримання
(лютий 2014 року) і до моменту прийняття
рішення у даній справі (листопад 2014
року), очевидним є прострочення
грошового зобов'язання більше, ніж на 20
календарних днів. Відтак, позивач
правомірно заявляє до стягнення штраф
у розмірі десяти відсотків від
вартості поставленого та неоплаченого
у строк товару. Відповідно до
здійсненого судом перерахунку штрафу
(з урахуванням встановленого основного
боргу у розмірі 72 583 грн.75 коп.)
стягненню підлягає 7 258 грн. 38 коп.

Відповідно до п. 7.3 договору покупець
сплачує постачальнику суму боргу з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення платежу, а також 10%
річних від простроченої суми в порядку
ст. 625 Цивільного кодексу України.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом (ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України).

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом),
так само як й інфляційні нарахування,
не мають характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові. Сторони договору
можуть зменшити або збільшити
передбачений законом розмір процентів
річних ( п. 4.1, п. 4.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 року № 14 Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань).

Враховуючи прострочення виконання
грошового зобов'язання відповідачем та
наведені положення, позивач правомірно
нарахував 10% річних за прострочення
виконання грошових зобов'язань в
порядку ст. 625 Цивільного кодексу
України, однак розмір таких відсотків
річних у відповідності до перерахунку
(з урахуванням моменту виникнення
прострочення) становить 3 838 грн. 10 коп.

Стосовно стягнення інфляційних втрат,
суд зазначає, що відповідно до абз. 3 п.
3.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
року № 14 Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань розмір боргу з
урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений названою Державною службою,
за період прострочення починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць (місяці), у якому (яких)
мала місце інфляція. При цьому в
розрахунок мають включатися й періоди
часу, в які індекс інфляції становив
менше одиниці (тобто мала місце
дефляція).

Відповідно, інфляційні втрати
нараховуються за період
березень-вересень 2014 року і становить 9
047 грн. 62 коп. Однак, не виходячи за межі
заявлених позовних вимог, стягненню
підлягають інфляційні втрати в розмірі
8 564 грн. 88 коп.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Суд звертає увагу на розмір сплаченого
позивачем судового збору. Так, як
встановлено судом вище, ціна позову
становить 95 181 грн. 94 коп., відповідно за
подання даного позову сплаті підлягав
судовий збір у розмірі 1 903 грн. 64 коп., а
не 1 991 грн. 19 коп., як сплатив позивач.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача пропорційно задоволеним
вимогам, а зайво сплачена сума судового
збору у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7
Закону України «Про судовий збір»
(внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом)
повертається позивачу з державного
бюджету.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
Говенко Ірини Володимирівни (79495, м.
Львів, м. Винники, вул. Кільцева, буд. 10,
кв. 79, ідент. код ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Декада-2000" (79020, м.
Львів, Шевченківський район, вул.
П.Панча, буд. 10, кв. 54, ) 72
583 грн. 75 коп. основного боргу, 2 916 грн. 95
коп. пені, 3 838 грн. 10 коп. 10% річних, 7 258
грн. 38 коп. штрафу, 8 564 грн. 88 коп.
інфляційних втрат та 1 884 грн. 60 коп. в
рахунок відшкодування сплаченого
збору.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
у частині стягнення 19 грн. 88 коп. 10%
річних.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Декада-2000" (79020, м.
Львів, Шевченківський район, вул.
П.Панча, буд. 10, кв. 54, ) з
державного бюджету 87 грн. 55 коп. зайво
сплаченого судового збору.

Наказ видати у порядку ст. 116
Господарського процесуального кодексу
України після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складене та підписане
10.11.2014 року.

Суддя
Матвіїв Р.І.