м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши справу
за позовом прокурора Печерського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Київської міської ради
до товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "РАСЛ"
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Департамент земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 24.10.2005 року.
Представники сторін:
від прокуратури: Веселовська І.В. -
прокурор, відповідно до службового
посвідчення № 007435
від позивача: Козак А.Л. -
представник за довіреністю № 225-КР-1232
від 13.10.2014 року;
від відповідача: Кожема Ю.М. -
представник за довіреністю № 01/10 від
від третьої особи: не з'явився.
На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги прокурора
Печерського району міста Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради до товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "РАСЛ" про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 24.10.2005 року.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач, у
порушення вимог законодавства, не
звернувся з заявою до Київської
міської ради про укладення додаткової
угоди про внесення змін до договору від
державної реєстрації договорів віл
31.10.2005р. щодо визначення річної
орендної плати, виходячи з 3 відсотків
від нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, що ним орендується.
У зв'язку з чим просить суд постановити
рішення, яким зобов'язати Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради внести зміни до
п.4.2 договору оренди земельної ділянки,
укладеного між товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "РАСЛ" та
Київською міською радою.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 06.11.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
24.11.2014 року, залучено до участі у справі
у якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради.

19.11.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва відповідач подав документи по
справі на виконання вимог ухвали суду
від 06.11.2014 року.

В судове засідання 24.11.2014 року
представник третьої особи не з'явився,
вимоги ухвали суду від 06.11.2014 року не
виконав, про поважні причини неявки суд
не повідомив, хоча про час та дату
судового засідання повідомлений
належним чином.

Прокурор подав заяву про уточнення
позовних вимог, відповідно до якої
просив суд змінити предмет позову
шляхом викладення п.2 прохальної
частини позову в наступній редакції:
постановити рішення, яким внести зміни
до п.4.2 договору оренди земельної
ділянки, укладеного між товариством з
обмеженою відповідальністю Фірма
"РАСЛ" та Київською міською радою.

У відповідності до статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Згідно з пунктом 3.11. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18
Господарським процесуальним кодексом,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: - подання іншого (ще
одного) позову, чи - збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи-
об'єднання позовних вимог, чи- зміну
предмета або підстав позову.

Відповідно до п. 3.12 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» право позивача на
зміну предмета або підстави позову
може бути реалізоване лише до початку
розгляду господарським судом справи по
суті та лише у суді першої інстанції
шляхом подання до суду відповідної
письмової заяви, яка за формою і
змістом має узгоджуватися із статтею 54
ГПК з доданням до неї документів,
зазначених у статті 57 названого
Кодексу.

Під предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає
зміну вимоги, з якою позивач звернувся
до відповідача, а зміна підстав позову -
це зміна обставин, на яких ґрунтується
вимога позивача. Одночасна зміна і
предмета, і підстав позову не
допускається.

Як вбачається з поданої заяви про
уточнення позовних вимог позивачем
змінено предмет позову, а тому дана
заява приймається судом до розгляду.

Прокурор позовні вимоги підтримав,
просив суд задовольнити позов, з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представник відповідача заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
прокуратури, позивача та відповідача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України
передбачає, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України
передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

24.10.2005 року між Київською міською радою
(орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю Фірма
"РАСЛ" (орендар) укладено договір оренди
земельної ділянки, який зареєстрований
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), про що
зроблено запис від 31.10.2005 року за №
82-6-00323 у книзі записів державної
реєстрації договорів.

Відповідно до п.1 договору,
орендодавець, на підставі п. 44 рішення
Київської міської ради від 15.07.2004р. за №
419-5/1829, за актом приймання-передачі
передає, а орендар приймає в оренду
(строкове платне користування)
земельну ділянку (далі - об'єкт оренди
або земельна ділянка), визначену цим
договором.

Згідно з п.2.1 договору, об'єктом оренди
відповідно до цього договору є
земельна ділянка з наступними
характеристиками:

- місце розташування - вул.
Кропивницького, 12, літера «Б»
(дванадцять літера «Б») у Печерському
районі м. Києва;

- розмір - 592 (п'ятсот дев'яносто два) кв.м;

- цільове призначення - для
експлуатації та обслуговування
адміністративного будинку;

- кадастровий номер - :76:054:0010.

Відповідно до витягу з технічної
документації №Ю-32717/2005 про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
Головного управління земельних
ресурсів виконавчого органу Київради
(Київської міської державної
адміністрації) від 24.03.2005р. за №256
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 1045350 (один мільйон
сорок п'ять тисяч триста п'ятдесят) грн.
39 коп. (п.2.2 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що
річна орендна плата за земельну
ділянку встановлюється у розмірі 2
(двох) відсотків від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно з п.4.3 договору, розмір орендної
плати може змінюватись за згодою
сторін шляхом прийняття відповідного
рішення Київською міською радою та
внесення змін до цього договору.

Відповідно до п.4.7 договору, розмір
орендної плати може переглядатись у
випадках, передбачених законом, за
згодою сторін, але не частіше ніж один
раз на рік.

Всі зміни та/або доповнення до цього
договору вносяться за згодою сторін.
Згодою або запереченням орендодавця на
зміни та/або доповнення до цього
договору, є його рішення, прийняте в
установленому законодавством порядку
(п.11.1 договору).

Пунктом 12.4 договору передбачено, що усі
спори, що пов'язані із виконанням умов
цього договору, вирішуються судами
України, при неможливості досудового
врегулювання спорів, що виникають при
виконанні умов цього договору.

Рішенням Київської міської ради №89/9146
від 28.02.2013 року "Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень статті 288 Податкового кодексу
України" вирішено внести зміни до
договорів оренди земельних ділянок
згідно з додатком до цього рішення,
встановивши річну орендну плату у
розмірі трьох відсотків від
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок.

Відповідно до додатку до рішення
Київської міської ради від 28.02.2013р.
№89/9146 "Перелік договорів оренди
земельних ділянок, розмір річної плати
яких менший від мінімального,
встановленого ст. 288 Податкового
кодексу України" рахується земельна
ділянка по вул. Кропивницького, 12- літ.
«Б» (№960 додатку), що передана
відповідачу.

Згідно п. 3 рішення Київської міської
ради від 28.02.2013р. №89/9146 Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) доручено
проінформувати про прийняття
вказаного рішення орендарів земельних
ділянок, зазначених у додатку до цього
рішення.

Вказане рішення Київської міської ради
на виконання вимог оприлюднено 02.04.2013р.
шляхом опублікування його в газеті
Київської міської ради "Хрещатик" та на
офіційному веб-сайті Київської міської
ради (www.kmr.gov.ua).

Відповідно до ч. 5 статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" рішення ради
нормативно-правового характеру
набирають чинності з дня їх офіційного
оприлюднення, якщо радою не
встановлено більш пізній строк
введення цих рішень у дію.

Згідно з статтею 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду.

Відповідно до статті 30 Закону України
"Про оренду землі" зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується у судовому
порядку.

Частиною 1 статті 651 ЦК України
передбачено, що зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно із ч.1 статті 648 ЦК України зміст
договору, укладеного на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, органу місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту.

Крім того, відповідно до частини першої
ст. 144 Конституції України органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

Відповідно до п. 14.1.136 статті 14
Податкового кодексу України орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності є обов'язковим
платежем, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Згідно з п. 288.1 статті 288 Податкового
кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Відповідно до п. 288.5.2 статті 288
Податкового кодексу України розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може перевищувати: а) для земельних
ділянок, наданих для розміщення,
будівництва, обслуговування та
експлуатації об'єктів енергетики, які
виробляють електричну енергію з
відновлювальних джерел, включаючи
технологічну інфраструктуру таких
об'єктів (виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; б) для інших земельних
ділянок, наданих в оренду - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки землі.

Статтею 21 Закону України "Про оренду
землі" визначено, що орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди, крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України.

Згідно з п. 2.19 постанови Пленуму Вищого
Господарського Суду України "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" № 6 від 17.05.2011 року у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У визначених
законом випадках застосовуються ціни
(тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Судам слід враховувати, що розмір
орендної плати за землю визначається
сторонами у договорі, в тому числі може
визначатися шляхом встановлення
відсоткового відношення до
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, що відповідає чинному
законодавству України, зокрема,
приписам частини першої статті 15,
статті 21 Закону України "Про оренду
землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
ГК України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору. Якщо
зі зміною граничного розміру орендної
плати таку ж зміну до договору оренди в
установленому законом порядку не
внесено, то застосуванню підлягає
відповідна умова договору.

При цьому згідно з частиною третьою
статті 653 ЦК України якщо договір
змінюється або розривається в судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Доказів скасування рішення Київською
міською радою № 89/9146 від 28.02.2013 р. суду
не надано.

В матеріалах справи наявний лист
Департаменту земельних ресурсів №
05704-8066 від 22.04.2013 року адресований
відповідачу, в якому повідомляється
про необхідність приведення у
відповідність до законодавства
істотних умов договору № 82-6-00323 від
31.10.2005, ділянка на вул. Кропивницького, 12
літ «Б», проте, доказів його надіслання
відповідачу не подано.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначене та беручи до
уваги визначення нових орендних
ставок, зміна яких є підставою для
зміни умов договору оренди земельної
ділянки, суд вважає позовні вимоги
прокурора Печерського району міста
Києва в інтересах держави в особі
Київської міської ради про внесення
змін до вказаного договору оренди
земельної ділянки є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" від 08.06.2011 року № 3674-VI,
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір", за подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру ставка судового
збору встановлюється в розмірі 1
розміру мінімальної заробітної.

Згідно статті 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" від
16.01.2014, № 719-VII, який опублікований 21.01.2014
року, з 1 січня 2014 року мінімальна
заробітна плата у місячному розмірі
становить 1 218,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Згідно з п.4.46 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» №7 від 21.02.2013 року,
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору.

За таких обставин, з відповідача
стягується судовий збір в доход
Державного бюджету України в сумі 1 218,00
грн.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2 ст. 49, ст.ст.
75, 82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Внести зміни до п. 4.2 договору оренди
земельної ділянки від 24.10.2005 року,
укладеного Київською міською радою
(01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36,
ідентифікаційний код: 22883141) з
товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "РАСЛ" (01001, м.
Київ, вулиця Хрещатик, будинок 15/4,
ідентифікаційний код: 16470392),
зареєстровано Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), про
що зроблено запис від 31.10.2005 року за №
82-6-00323 у книзі записів державної
реєстрації договорів, виклавши його у
такій редакції:

П. 4.2 Річна орендна плата за земельну
ділянку, відповідно до рішення
Київської міської ради №89/9146 від 28.02.2013
року "Про внесення змін до договорів
оренди земельних ділянок у частині
приведення розміру річної орендної
плати у відповідність до положень
статті 288 Податкового кодексу України",
встановлюється у розмірі 3 (трьох)
відсотків від її нормативної грошової
оцінки.

3. Стягнути з товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "РАСЛ" (01001, м.
Київ, вулиця Хрещатик, будинок 15/4,
ідентифікаційний код: 16470392) в доход
Державного бюджету України (р/р
3001, Одержувач: Головне управління
Державної казначейської служби
України у м. Києві, Банк одержувача:
Головне управління Державної
казначейської служби України у м.
Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код
37993783, код платежу: 22030001) судовий збір за
подання позовної заяви в розмірі 1 218
(одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00
коп.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 02.12.2014
року.

Суддя
С.М. Мудрий