ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2014 р. Справа № 909/986/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Матуляк П. Я. ,
при секретарі судового засідання Юрчак
С. Л., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства "Лукор", вул. Промислова,4,м.
Калуш,Калуський район,
Івано-Франківська область,77306

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпат-Полімер" вул.
Промислова, 4, м. Калуш,Калуський район,
Івано-Франківська область,77300

про визнання припиненими договорів
оренди майна №43/20 від 29.03.12 та №43/19 від
01.04.12 та зобов"язання відповідача
протягом 10 днів з моменту набрання
рішенням суду законної сили усунути
перешкоди в користуванні і
розпорядженні майном та повернення
майна

за участю представників сторін:

від позивача: Яковишин З.В.,
(довіреність № 26/1-23 від 24.01.14)

від відповідача: Романів А.Б.,
(довіреність № 29/09/14-2юр від 29.09.14)

від відповідача: Біленко В.В., директор,
паспорт серії АН 773742

ВСТАНОВИВ:

приватне акціонерне товариство "Лукор"
звернулося до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпат-Полімер" про
визнання припиненими договорів оренди
майна №43/20 від 29.03.12 та №43/19 від 01.04.12 та
зобов"язання відповідача протягом 10
днів з моменту набрання рішенням суду
законної сили усунути перешкоди в
користуванні і розпорядженні майном
та повернення майна за актом
приймання-передачі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на
позачергових загальних зборах
акціонерів приватного акціонерного
товариства "Лукор", оформлених
протоколом №15 від 17.01.14, прийнято
рішення щодо припинення приватного
акціонерного товариства "Лукор" шляхом
добровільної ліквідації, та згідно
наказу №4 від 20.01.14 припинено
господарську діяльність позивача з
31.03.14. Цим же наказом визначено термін
проведення ліквідації - не більше 1 року
з дня прийняття рішення про ліквідацію,
тобто до 17.01.15, у зв"язку з чим позивачем
на адресу відповідача направлялися
листи щодо припинення дії договорів
оренди майна №43/20 від 29.03.12 та №43/19 від
01.04.12, однак відповідач, всупереч
вимогам ст.785 Цивільного кодексу
України, відмовився підписати угоди
про припинення спірних договорів та
повернути майно за актом
приймання-передачі. В обґрунтування
позовних вимог позивач з посиланням на
ст.781 Цивільного кодексу України вказує
на те, що така відмова є безпідставною і
позбавляє позивача права завершити
ліквідаційну процедуру товариства.

В судовому засіданні 25.11.14
оголошувалася перерва до 27.11.14.

В судовому засіданні 25.11.14 представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представники відповідача у відзиві на
позов вих.№29-09/14 від 29.09.14 (вх.№15066/14 від
30.09.14) та в судовому засіданні щодо
позову заперечили, вказали на те, що
Постановою Вищого господарського суду
України від 30.10.14 у справі №909/320/14
визнано, зокрема, недійсним рішення
загальних зборів акціонерів
приватного акціонерного товариства
"Лукор", оформлені протоколом №15 від
17.01.14, що, на думку представників
відповідача, є підставою для відмови у
позові.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
вислухавши представників сторін, суд
вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

29.03.12 та 01.04.12 між сторонами у справі
укладено договори оренди майна №43/20 та
№43/19, за умовам яких орендодавець
(позивач) передав, а орендар
(відповідач) прийняв у строкове платне
користування обумовлене даними
договорами майно.

Згідно з п.2.1 даних договорів строк
оренди тривав до 31.12.13. Додатковими
угодами №43-167/12 від 04.07.13 та №43-157/12 від
01.07.13 строк зазначених догорів
продовжено відповідно до 01.07.15 та
31.07.15.

Пунктами 10.4 договору №43/20 та п.7.2
договору №43/19 сторони погодили, що
припинення, розірвання договору у
випадках, не передбачених даними
договорами, здійснюється згідно
чинного законодавства України.

Разом з тим, на позачергових загальних
зборах акціонерів приватного
акціонерного товариства "Лукор",
оформлених протоколом №15 від 17.01.14,
прийнято рішення щодо припинення
приватного акціонерного товариства
"Лукор" шляхом добровільної ліквідації.
Згідно наказу ліквідатора приватного
акціонерного товариства "Лукор"
Григор"єва О.В. №4 від 20.01.14 припинено
господарську діяльність приватного
акціонерного товариства "Лукор" з 31.03.14
та визначено термін проведення
ліквідації - не більше 1 року з дня
прийняття рішення про ліквідацію,
тобто до 17.01.15.

У зв"язку з ліквідацією приватного
акціонерного товариства "Лукор" та
припиненням його господарської
діяльності позивачем на адресу
відповідача направлялися листи №117
від 13.02.14, №116 від 13.02.14 та №280 від 04.07.14
щодо припинення дії договорів оренди
майна №43/20 від 29.03.12 та №43/19 від 01.04.12. У
відповідь на зазначені листи
відповідач відмовився підписати
угоди про припинення спірних договорів
та повернути майно за актом
приймання-передачі зазначивши, що
відкриття ліквідаційної процедури та
затвердження проміжного
ліквідаційного балансу приватного
акціонерного товариства "Лукор" не є
законодавчими підставами для
припинення дії спірних договорів.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір .

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов"язання виникають з
підстав, передбачених ст.11 цього
кодексу, зокрема, із договорів .

За змістом ст.ст.526, 530 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином та у
встановлений строк. Наведена правова
норма кореспондується зі ст. 193
Господарського кодексу України, згідно
якої суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

За змістом ст.759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст.629 Цивільного кодексу
України).

В силу ст.ст. 598, 609 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом. Зобов'язання
припиняється ліквідацією юридичної
особи (боржника або кредитора), крім
випадків, коли законом або іншими
нормативно-правовими актами виконання
зобов'язання ліквідованої юридичної
особи покладається на іншу юридичну
особу, зокрема за зобов'язаннями про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Згідно з ч.2ст.781 договір найму
припиняється у разі ліквідації
юридичної особи, яка була наймачем або
наймодавцем.

Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України
юридична особа припиняється у
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам
(злиття, приєднання, поділу,
перетворення) або в результаті
ліквідації. Припинення господарського
товариства відбувається шляхом його
ліквідації або реорганізації
відповідно до статті 59 цього Кодексу
(ч.1ст.91 Господарського кодексу
України).

Порядок самоліквідації юридичної
особи встановлений ст.ст.105, 110, 111 ЦК
України, порядок припинення юридичної
особи в процесі відновлення її
платоспроможності або банкрутства
встановлюється законом.

Судом встановлено, що постановою
Вищого господарського суду України від
30.10.14 у справі №909/320/14 визнано недійсним
рішення (зокрема, щодо припинення
приватного акціонерного товариства
"Лукор" шляхом добровільної ліквідації)
позачергових загальних зборів
акціонерів приватного акціонерного
товариства "Лукор", оформлені
протоколом №15 від 17.01.14.

В силу ст.115 ГПК України рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини(ч.3ст.35 ГПК України).

Таким чином, приймаючи до уваги факт
визнання недійсним Вищим
господарським судом рішення (зокрема,
щодо припинення приватного
акціонерного товариства "Лукор" шляхом
добровільної ліквідації) позачергових
загальних зборів акціонерів
приватного акціонерного товариства
"Лукор", оформлені протоколом №15 від
17.01.14, у суду відсутні правові підстави
для задоволення позову. При цьому судом
не приймається до уваги твердження
представника позивача про те, що станом
на 24.11.14 згідно Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців приватне
акціонерне товариство "Лукор"
перебуває у стані припинення за
рішенням засновників, оскільки, як
зазначалося вище, це рішення визнано
недійсним в судовому порядку.

Стосовно судового збору суд констатує
наступне.

Згідно з ч. 1 статті 3 Закону України
"Про судовий збір" за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством, справляється судовий
збір.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону
ставки судового збору встановлюються у
таких розмірах: за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плати; позовної заяви
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Згідно з п.2.11 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" від 21.02.2013 № 7, якщо в
позовній заяві об'єднано дві або більше
вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви
сплачено судовий збір у розмірі
1218,00грн. як за одну вимогу немайнового
характеру, в той час, коли ним у
позовній заяві об"єднано дві вимоги
немайнового характеру. Таким чином,
судовий збір в сумі 1218,00грн. по справі
слід достягнути з позивача в дохід
Державного бюджету України та залишити
за ним сплачені судові витрати у
зв"язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.124 Конституції України,
Конвенцією про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст.11, 104, 509,
526, 530, 598, 609, 629, 781 Цивільного Кодексу
України, ст.ст. 91, 193 Господарського
кодексу України, керуючись ст.ст. 33, 35, 49,
ст. 82 ст. 82 - 85, 115 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в позові приватного
акціонерного товариства "Лукор" до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпат-Полімер" про
визнання припиненими договорів оренди
майна №43/20 від 29.03.12 та №43/19 від 01.04.12 та
зобов"язання товариства з обмеженою
відповідальністю "Карпат-Полімер"
протягом 10 днів з моменту набрання
рішенням суду законної сили усунути
перешкоди в користуванні і
розпорядженні майном та повернення
майна за актом приймання-передачі.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Лукор" (м.Калуш, Калуський
район, Івано-Франківська область, ) 1218,00(одну тисячу двісті
вісімнадцять гривень) судового збору.
Судовий збір зарахувати в доход
Державного бюджету України за
наступними платіжними реквізитами:
рахунок 3002 - Судовий збір
(Державна судова адміністрація
України, 050) за кодом класифікації
доходів бюджету 22030001, отримувач - УДКСУ
у м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ
отримувача - 37952250, банк - ГУДКСУ в
Івано-Франківській області, МФО банку -
836014.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.12.14

Суддя
Матуляк П. Я.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 02.12.14