ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" грудня 2014 р.Справа № 916/4518/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

Судді
Зайцева Ю.О.

секретаря судового засідання
Ошаріна Д.С.

За участю представників сторін:

від позивача: Сидоренко А.С.
(довіреність №14-100 від 18.04.2014 р.);

від відповідача: Орлова О.В..
(довіреність №24/07-23 від 01.07.2014р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
про стягнення 240 992,11 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 10.11.2014 р. Публічне
акціонерне товариство "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"Одеська ТЕЦ" про стягнення 3% річних у
розмірі 204 820,06 грн. та інфляційних
витрат у розмірі 36 172,05 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 13.11.2014 р. було порушено
провадження у справі №916/4518/14 із
призначенням її до розгляду в судовому
засіданні.

27.11.2014р. від відповідача до канцелярії
господарського суду Одеської області
надійшов відзив на позовну заяву
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (вх. ГСОО № 31361/14).

01.12.2014р. у судовому засіданні
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та
наполягав на їх задоволенні.

01.12.2014р. у судовому засіданні
представника відповідача позовні
вимоги визнав у повному обсязі та
просив суд розстрочити виконання
рішення за даною справою.

01.11.2014 р. у судовому засіданні після
повернення з нарадчої кімнати було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті 85
ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

30.09.2011 року між Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (далі -
продавець) та Публічним акціонерним
товариством «Одеська ТЕЦ» (далі -
покупець) був укладений договір
купівлі-продажу природного газу
№14/2301/11 (далі - Договір), відповідно до п.
1.1. якого, продавець зобов'язується
передати у власність покупцю у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», далі - газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей газ на умовах Договору.

Згідно п. 5.1. Договору, ціна (граничний
рівень цін) на природний газ для
теплогенеруючих підприємств та
послуги з його транспортування
установлюються Національною комісією
регулювання електроенергетики України
(НКРЕ).

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 30 (тридцяти)
відсоткової попередньої оплати
вартості планових обсягів поставки
природного газу за 5 (п'ять) днів до
початку здійснення поставки. Решта 70
(сімдесят) відсотків вартості планових
обсягів поставки природного газу
сплачується покупцем протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

На момент закінчення строку дії
вказаного договору позивач свої
зобов'язання виконав у повному обсязі
та поставив в жовтні 2011р. - грудні 2012р.
природний газ в об'ємі 39 561,536
тис.куб.м. на загальну суму 70 551 202,58 грн.,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи актами
приймання-передачі природного газу.
Проте, покупець, в порушення умов
Договору зобов'язання належним чином
не виконав та прострочив оплату за
поставлений у жовтні 2011р. - грудні 2012р.
природний газ.

З наведених підстав 22.10.2012р. Публічне
акціонерне товариство „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" (ПАТ НАК „Нафтогаз")
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою, в
якій просить стягнути з публічного
акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ"
(ПАТ „Одеська ТЕЦ") 9 035 752,49 грн., з яких: 3
420 033,95 грн. -основний борг, 1 541 925,88 грн.
-пеня, 194 357,02 грн. -інфляційні
нарахування, 303 859,82 грн. - 3% річних та 3
575 575,83грн. -штраф. Також позивач просить
судові витрати покласти на
відповідача.

10.12.2012р. рішенням господарського суду
Одеської області (суддя -
Мостепаненко Ю.І.) по справі № 5017/3063/2012
позов публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" до
відповідача - публічного акціонерного
товариства „Одеська ТЕЦ" про
стягнення 9 035 752,49 грн. задоволено
повністю, стягнуто з публічного
акціонерного товариства „Одеська ТЕЦ"
на користь публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" 3 420 033 грн.
95 коп. - основної заборгованості, 1 541 925
грн. 88 коп. - пені, 3 575 575 грн. 83 коп. -
штрафу, 303 859 грн. 82 коп. - 3% річних, 194 357
грн. 02 коп. - інфляційних нарахувань та 64
380 грн. - витрат по сплаті судового
збору.

Проте, відповідач і в подальшому
продовжував регулярно прострочувати
оплату за поставлений природній газ
(зокрема в жовтні 2011р. - грудні 2012р.),
тому, враховуючи дані обставини,
позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК
України за період з 02.10.2013р. по 29.07.2013р.
здійснено донарахування трьох
процентів річних у сумі 204 820,06 грн., а
також інфляційних втрат у розмірі 36 172,05
грн.

У зв'язку із цим позивач звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"
донарахування трьох процентів річних у
сумі 204 820,06 грн. та інфляційних втрат у
розмірі 36 172,05 грн.

27.11.2014р. від відповідача до канцелярії
господарського суду Одеської області
надійшов відзив на позовну заяву
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" відповідно до якого
ПАТ «Одеська ТЕЦ» за собою визнає
заборгованість перед ПАТ НАК «Нафтогаз
України» за прострочення оплати за
Договором № 14/2301/11 від 30.09.2011 р. та
просить суд надати відстрочку
виконання рішення терміном на 2 роки з
моменту набрання законної сили
рішенням суду у даній справі.

Проаналізувавши наявні у справі докази
та надавши їм правову оцінку, суд
дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини. Правочин,
різновидом якого є договори - основний
вид правомірних дій - це волевиявлення
осіб, безпосередньо спрямовані на
виникнення, зміну або припинення
цивільних прав і обов'язків. При цьому,
ст.12 ЦК України передбачає, що особа
здійснює свої цивільні права вільно на
власний розсуд.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Правові відносини сторін виникли на
підставі договору купівлі-продажу
природного газу №14/2301/11 від 30.09.2011року
укладеного між Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» та
Публічним акціонерним товариством
«Одеська ТЕЦ» , відповідно до п. 1.1.
якого, продавець зобов'язується
передати у власність покупцю у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ (за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на
митну територію України ПАТ
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України», далі - газ), для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей газ на умовах Договору.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію або
утриматися від певної дії, а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених
статтею 11 цього Кодексу.

При цьому за правилами статті 14
Цивільного кодексу України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Так, укладений між сторонами по справі
договір купівлі-продажу природного
газу є підставою для виникнення у
сторін за цим договором господарських
зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК
України (ст.ст. 11, 202 ЦК України), і згідно
ст. 629 ЦК України є обов'язковим для
виконання сторонами.

Однак, відповідач взяті на себе
зобов'язання за договором не виконав
належним чином, вартість отриманого
газу за договором купівлі-продажу
природного газу №14/2301/11 від 30.09.2011 року
у повному обсязі не сплатив.

22.10.2012р. публічне акціонерне товариство
„Національна акціонерна компанія
„Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення з
публічного акціонерного товариства
„Одеська ТЕЦ" 9 035 752,49 грн., з яких: 3 420
033,95 грн. -основний борг, 1 541 925,88 грн.
-пеня, 194 357,02 грн. -інфляційні
нарахування, 303 859,82 грн. - 3% річних та 3
575 575,83грн. -штраф. Також позивач просить
судові витрати покласти на
відповідача.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 10.12.2014р. по справі №5017/3063/2012
(суддя Мостепаненко Ю.І.) стягнуто з
публічного акціонерного товариства
„Одеська ТЕЦ" на користь публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Нафтогаз
України" 3 420 033 грн. 95 коп. - основної
заборгованості, 1 541 925грн. 88 коп. - пені,
3 575 575 грн. 83 коп. - штрафу, 303 859 грн. 82
коп. - 3% річних, 194 357 грн. 02 коп. -
інфляційних нарахувань та 64 380 грн. -
витрат по сплаті судового збору.

Проте, не зважаючи на вищезазначене
рішення суду відповідач і в подальшому
продовжував прострочувати оплату за
поставлений природній газ (зокрема в
жовтні 2011р.- грудні 2012р.), з даних
підстав позивачем за період з 02.10.2013р.
по 29.07.2013р. здійснено донарахування
трьох процентів річних у сумі 204 820,06
грн. та інфляційних витрат у розмірі 36
172,05 грн.

Згідно з вимогами ч.1 ст.230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями в цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
зобов'язання.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за договором
купівлі-продажу.

Щодо позовної вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
збитків від інфляції, суд зазначає
наступне:

Інфляційні збитки є наслідком
інфляційних процесів в економіці, а
тому їх слід вважати складовою
частиною основного боргу, стягнення
яких передбачене статтею 625 Цивільного
кодексу України. Передбачене законом
право кредитора вимагати сплату боргу
з урахуванням індексу інфляції є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунки позивача щодо
сплати відповідачем 3% річних у розмірі
204 820,06 грн., та інфляційних витрат у
розмірі 36 172,05 грн., суд вважає
розрахунки позивача вірними, стягнення
вищезазначених сум заборгованості з
відповідача обґрунтованим, а позов
підлягає задоволенню.

Також, суд зазначає, що у відзиві на
позовну заяву відповідач просить суд
надати відстрочку виконання рішення
терміном на два роки з моменту набрання
законної сили рішення суду по справі №
916/4518/14.

Заява відповідача про надання
відстрочки виконання рішення терміном
на два роки з моменту набрання законної
сили рішення суду по справі № 916/4518/14
господарським судом не
задовольняється, з огляду на її
необґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з
положеннями ст. 20 ГК України.

У зв'язку з тим, що спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача та
рішення відбулось на користь позивача,
відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по сплаті
судового збору, понесені позивачем при
подачі позову, покладаються на
відповідача у загальній сумі 4 819,84 грн.

Керуючись ст.ст. 32,33,43,44,49,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" до
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Одеська ТЕЦ" про стягнення
240 992,11 грн., - задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства „Одеська ТЕЦ" (65003, м. Одеса,
вул. Церковна, 29, ) на
користь публічного акціонерного
товариства „Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (01001, м.
Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 204 820 (двісті чотири тисячі
вісімсот вісімсот двадцять) грн. 06 коп. -
3% річних, 36 172 (тридцять шість тисяч сто
сімдесят дві) грн. 05коп. - інфляційних
нарахувань та 4 819 (чотири тисячі
вісімсот дев'ятнадцять) грн. 84 коп -
витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано 08
грудня 2014 р.

Суддя
Ю.О. Зайцев