ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2014 року Справа № 910/12087/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого: суддів:Малетича М.М.,
Круглікової К.С. (доповідач), Мамонтової
О.М. розглянувши касаційну
скаргуУправління освіти Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністраціїна постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
30.09.2014 року у справі№ 910/12087/14
господарського суду міста Києва за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
проектно-будівельне об'єднання
"Укртеплобуд" доУправління освіти
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації простягнення
115 048, 72 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Положенцева Т.В.,

від відповідача: Шуман С.І.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
проектно-будівельне об'єднання
"Укртеплобуд" звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Управління освіти
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації про стягнення
заборгованості за договором (з
урахуванням заяв про збільшення та
уточнення позовних вимог від 14.07.2014
року та 06.08.2014 року.) у розмірі 116048,38 грн.,
з яких: 99966,00 грн. - сума основної
заборгованості, 4486,07 грн. - 3 % річних та
11596,31 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
грошових зобов'язань за договором № 134
від 18.10.2012 року про закупівлю послуг за
державні кошти код 45.34.3 за ДК 016-97 (інші
монтажні роботи), виконання поточного
ремонту сантехнічного обладнання та
устаткування в закладах освіти
Дніпровського району міста Києва.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 20.08.2014 року позовні вимоги
задоволено частково. Присуджено до
стягнення з відповідача на користь
позивача 69366 грн. основного боргу, 3118, 62
грн. 3 % річних , 8407, 53 грн. інфляційних
втрат та 1617, 84 грн. судового збору. В
іншій частині позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014 року
рішення господарського суду міста
Києва від 20.08.2014 року в частині відмови
в задоволенні позову про стягнення 30600
грн. основної заборгованості, 1367,45 грн.
суми 3% річних, 3188,78 грн. інфляційних
втрат скасовано, прийнято нове, яким
позовні вимоги у цій частині
задоволено, з відповідача на користь
позивача стягнуто 30600 грн. основної
заборгованості, 1367,45 грн. 3 % річних, 3188,78
грн. інфляційних втрат та 2320,97 грн.
судового збору; в решті - рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідач звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014 року
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позову в частині
стягнення з відповідача 46682,38 грн.
відмовити.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у касаційній
інстанції, обговоривши доводи
касаційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування попередніми судовими
інстанціями норм матеріального та
процесуального права при ухваленні
зазначених судових рішень, вважає, що
касаційна скарга задоволенню не
підлягає, виходячи з такого.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 18.10.2012 року між
позивачем (підрядник за умовами
договору) та відповідачем (замовник за
умовами договору) укладено договір № 134
від 18.10.2012 року про закупівлю послуг за
державні кошти код 45.34.3 за ДК 016-97 (інші
монтажні роботи), виконання поточного
ремонту сантехнічного обладнання та
устаткування в закладах освіти
Дніпровського району міста Києва, за
умовами якого, позивач зобов'язався
виконати а відповідач - оплатити
поточний ремонт сантехнічного
обладнання та устаткування в закладах
освіти.

Відповідно до п. 2.1. договору ціна є
твердою, розрахована відповідно до
Державних будівельних норм України і
становить 99998 грн.

Згідно із п. п. 3.1., 3.5. договору позивач
за погодженням із відповідачем
визначає вартість та обсяги виконаних
робіт, що підлягають оплаті та готує
відповідні документи і подає їх для
затвердження (підписання) відповідачу.
Відповідач зобов'язаний підписати
подані позивачем документи, що
підтверджують виконання робіт, або
обґрунтувати причини відмови від їх
підписання протягом 5-ти робочих днів з
дня їх одержання. Кінцева оплата
виконаних робіт здійснюється не
пізніше закінчення строку дії договору
з урахуванням фінансування видатків
замовника. Розрахунки за виконані
роботи здійснюються відповідачем на
підставі акту виконаних робіт та
статті 48 Бюджетного кодексу України.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що
роботи мають бути виконані до 30.12.2012
року.

Пункт 5.1.4 договору встановлює, що
замовник здійснює контроль за ходом,
якістю, вартістю та обсягами виконання
робіт, а в разі виявлення відповідних
недоліків в роботі підрядника, негайно
повідомляє про це останнього (п. 5.2.3).

Відповідно до п. 8.3. договору передача
виконаних робіт позивачем і приймання
їх відповідачем оформлюється актом про
виконані роботи.

Договір набуває чинності з моменту
його укладення - підписання
уповноваженими особами сторін та
скріплення відтиском печатки сторони
та діє до 31.12.2012 року ( п. 11.1. договору).

У додатку № 2 до договору № 134 від 18.10.2012
року міститься перелік закладів освіти
Дніпровського району міста Києва, в
яких здійснюються роботи за вказаним
договором.

Матеріалами справи підтверджується та
сторонами не спростовується, що в
період з 23.10.2012 року по 29.12.2012 року ними
було підписано та скріплено печатками
акти приймання виконаних будівельних
робіт на загальну суму 99966 грн.

Відповідач не заперечував факту
належного виконання позивачем усіх
будівельних робіт, які зазначені в
актах приймання робіт, проте
наголошував на тому, що він не повинен
здійснювати платежі за виконання тих
будівельних робіт, що були здійсненні
на об'єктах відсутніх у переліку
додатка № 2 до договору, а саме: по ДНЗ
№ 619 на суму 9912,00 грн.; ДНЗ № 701 за
листопад 2012 року на суму 8736,00 грн.; ДНЗ №
№ 184, 261, 633 за грудень 2012 на суму 11952,00
грн., загалом на суму 30600,00 грн., оскільки
оплата вищезазначених послуг не
підпадає під дію такого договору.

Звертаючись з цим позовом, позивач
зазначав, що відповідачем порушені
умови укладеного договору №134 в
частині розрахунків за виконані
підрядні роботи, у зв'язку з чим в
останнього виникла заборгованість у
розмірі 99 966 грн., яку він просив
стягнути на його користь.

Частково задовольняючи позовні вимоги
у розмірі 69 399 грн. з нарахованими на цю
суму відповідними штрафними санкціями,
суд першої інстанції виходив з того, що
вимоги у вказаному розмірі є
обґрунтованими з огляду на неналежне
виконання відповідачем грошових
зобов'язань за договором № 134 від 18.10.2012
року, що підтверджується наявними у
матеріалах справі первинними
документами та не спростовано
відповідачем. При цьому місцевий суд,
відмовляючи в стягненні основної
заборгованості у сумі 30600 грн. з
відповідними штрафними санкціями,
нарахованими на зазначену суму,
виходив з того, що фактичне прийняття
відповідачем послуг, які були
зазначені в актах № ІМР-1 за жовтень 2012
року, № 701 за листопад 2012 року та №
134-14/д за грудень 2012 року, про що
свідчить підпис уповноваженої особи
Управління з освіти Дніпровської
районної в місті Києві державної
адміністрації та печатка останнього на
кожному з вказаних актів та відмова
замовника від оплати наданих послуг не
свідчить про порушення відповідачем
саме умов договору № 134 від 18.10.2012 року.

Апеляційний господарський суд,
скасовуючи рішення суду першої
інстанції в частині відмови у
стягнення 30600 грн. основної
заборгованості, 1367,45 грн. суми 3% річних,
3188,78 грн. інфляційних втрат та
задовольняючи вимоги у вказаних сумах,
дійшов висновку, що всі підписані
сторонами акти (в тому числі і по
спірних об'єктах), містили посилання
саме на договір № 134 від 18.10.2012 року, а
підставою складання таких актів
сторонами визначена договірна ціна,
яка не перевищує фіксовану ціну
договору (п.2.1).

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з висновками
суду апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Правовідносини між сторонами виникли
на підставі договору підряду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 843 Цивільного
кодексу України у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Ціна роботи у договорі
підряду включає відшкодування витрат
підрядника та плату за виконану ним
роботу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 844 Цивільного
кодексу України ціна у договорі
підряду може бути визначена у
кошторисі. Кошторис на виконання робіт
може бути приблизним або твердим.
Кошторис є твердим, якщо інше не
встановлено договором.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу
України визначено, що строки виконання
роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Як вірно встановлено судом апеляційної
інстанції, додаток № 2 до договору № 134
від 18.10.2012 року містить перелік
скорочених назв навчальних закладів
освіти Дніпровського району міста
Києва, в яких здійснюються роботи за
вказаним договором та їхньою адресою,
проте з його змісту та зі змісту
договору не вбачається, що вказаний
перелік об'єктів є вичерпним і не може
бути змінений за погодженням сторін.

Крім того, матеріалами справи
підтверджується, що прийняття
відповідачем виконаної позивачем
роботи по всіх спірних об'єктах
відбувалося беззаперечним підписанням
та скріпленням печатки з боку
відповідача актів приймання виконаних
робіт форми N КБ-2в, що затверджена
наказом Мінрегіонбуду України від
04.12.2009 року N 554 та якою встановлені,
зокрема, такі реквізити акту, як
підстава його складання та посилання
на відповідний договір. Підписані
сторонами акти (в тому числі і по
спірних об'єктах), містили посилання
саме на договір № 134 від 18.10.2012 року, а
підставою складання таких актів
сторонами визначена договірна ціна.

Судом апеляційної інстанції вірно
зазначено, що згода сторін була
досягнута стосовно проведення
ремонтних робіт на об'єктах ДНЗ № 619 на
суму 9912 грн.; ДНЗ № 701 на суму 8736 грн.; ДНЗ
№ № 184, 261, 633 на суму 11952 грн., які прямо
не зазначені в умовах договору, однак
досягнення такої згоди з відповідним
збільшенням обсягів надання послуг ( в
межах ціни договору) не суперечить
умовам договору та відповідає вимогам
чинного законодавства.

При цьому , як вбачається з п. 5.1.4
договору , замовник здійснює контроль
за ходом, якістю, вартістю та обсягами
виконання робіт, а в разі виявлення
відповідних недоліків в роботі
підрядника, негайно повідомляє про це
останнього (п. 5.2.3). Разом з цим,
матеріали справи не містять жодних
доказів звернення відповідача з
зауваженнями до позивача стосовно
ходу, якості, вартості, а також обсягів
виконання робіт.

Крім того, акт звірки
взаєморозрахунків, станом на 01.10.2013,
який з боку відповідача підписаний в.о.
начальника та звірений бухгалтером,
підтверджує наявність загальної
заборгованості відповідача перед
позивачем у розмірі 99966,00 грн. В
зазначеному акті містяться посилання
на договір № 134 від 18.10.2012 та, зокрема, на
акти № ІМР-1, № 134-14/д та № 701, з
визначенням відповідних сум за цими
актами, як складової частини основного
боргу.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов вірного висновку про
те, що сторони досягли повної
домовленості в частині надання
підрядником договірних послуг на
загальну суму 99966,00 грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про часткове
скасування рішення місцевого
господарського суду в частині відмови
у задоволенні позову про стягнення 30600
грн. основної заборгованості, 1367,45 грн.
суми 3% річних, 3188,78 грн. інфляційних
втрат , з прийняттям в цій частині
нового рішення про задоволення
вказаних вимог.

Відповідно до ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків апеляційного
господарського суду та не впливають на
них, а тому підстави для її задоволення
і скасування постанови Київського
апеляційного господарського суду від
30.09.2014 року, ухваленого з правильним
застосуванням норм матеріального
права та дотриманням норм
процесуального законодавства,
відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А
Н О В И В:

Касаційну скаргу Управління освіти
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
30.09.2014 року у справі № 910/12087/14 - без змін.

Головуючий М. Малетич Судді:
К. Круглікова О. Мамонтова