КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р. Справа№ 47/279

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Зеленіна В.О.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Гаєвська Т.А.

від відповідача: Кучма О.Л.

від третьої особи: не з'явився

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 01.10.2014р.

у справі №47/279 (головуючий суддя Балац
С.В., судді Мудрий С.М., Удалова О.Г.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «МТС УКРАЇНА»

до Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «ОРАНТА»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«ЛУГАНА-СЕРВІС»

про стягнення 10 000 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «МТС
УКРАЇНА» звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «ОРАНТА», третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛУГАНА-СЕРВІС» про
стягнення з останнього страхової суми
в розмірі 10 000 000,00 грн., а також про
стягнення судових витрат.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 01.10.2014р. позовні вимоги
задоволені повністю, стягнуто з
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «ОРАНТА» на користь
Приватного акціонерного товариства
«МТС УКРАЇНА» страхове відшкодування в
сумі 10 000 000,00 грн., витрати по сплаті
державного мита в сумі 25 500,00 грн.,
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в сумі
236,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Відкрите акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
«ОРАНТА» подало апеляційну скаргу до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва у справі №47/279 від 01.10.2014р.
повністю та прийняте нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає про те, що відсутні
підстави стверджувати, що ТОВ
«ЛУГАНА-СЕРВІС» ненавмисно заподіяла
шкоду ПАТ «МТС Україна», як то
передбачено п. 1.1. Договору
добровільного страхування
відповідальності перед третіми
особами №809 від 30.03.2009р., так саме
як і зазначати про неплатоспроможність
ТОВ «ЛУГАНА-СЕРВІС» сплатити
позивачеві 10 000 000,00 грн., враховуючи те,
що вироком у кримінальній справі
встановлено факт приховування
директором ТОВ «ЛУГАНА-СЕРВІС»
фінансово-господарських операцій
протягом липня-жовтня 2009р. на загальну
суму понад 40 000 000,00 грн. Скаржник також
відмічає, що позивачем не надано в
матеріали справи доказів банкрутства
чи неплатоспроможності ТОВ
«ЛУГАНА-СЕРВІС», а, відтак, і настання
страхового випадку. Крім того, як
вказує скаржник, позивач без поважних
причин не повідомив у строки, визначені
Договором, відповідача про несплату
третьою особою отриманої продукції, що
відповідно до п. 6.2. Договору є
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування.

Позивач - Приватне підприємство «МТС
УКРАЇНА», надав письмовий відзив на
апеляційну скаргу, за яким просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 01.10.2014р. залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення,
вважаючи рішення суду першої інстанції
законним та обґрунтованим.

Третя особа не надала до матеріалів
справи письмових пояснень щодо доводів
апеляційної скарги.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014р.
колегія суддів у складі головуючий
суддя Шевченко Е.О., судді Синиця О.Ф.,
Зеленін В.О. прийняла до свого
провадження апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «ОРАНТА» та призначила її до
розгляду на 17.11.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.11.2014р.
розгляд справи було відкладено
відповідно до ст. 77 ГПК України, у
зв'язку з неявкою в судове засідання
представників відповідача та третьої
особи.

14.11.2014р. представником відповідача було
подано клопотання про призначення у
даній справі судово-бухгалтерської
експертизи для визначення питань чи
було неплатоспроможним ТОВ
«Лугана-Сервіс» в період з 08.09.2009р. по
15.11.2009р. та які витрати здійснювалися
ТОВ «Лугана-Сервіс» в період з 08.09.2009р.
по 15.11.2009р., яке відхилено судовою
колегією, з огляду на те, що поставлені
питання носять правовий характер.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

01 лютого 2008р. між Приватним акціонерним
товариством «МТС УКРАЇНА», як
продавцем, та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛУГАНА-СЕРВІС», як
покупцем, був укладений Договір №27, за
умовами якого продавець постачає, а
покупець приймає, оплачує та реалізує
кінцевому споживачеві на території м.
Київ та Київської області стартові
пакети МТС, стартові пакети ДЖИНС,
стартові пакети та ваучери ЕКОТЕЛ та
єдині ваучери.

Згідно з п. 1.2. Договору №27 асортимент
продуктів МТС, що продаються покупцеві
на умовах даного Договору,
визначається в Додатку №1 до даного
Договору.

Згідно з п. 4.1. Договору №27 вибір форми
оплати товару здійснюється виключно
продавцем. Форми оплати можуть бути
наступними: одноразова 100% передплата;
відстрочка оплати на термін до 15-ти
календарних днів; відстрочка оплати на
термін до 30-ти календарних днів.

У відповідності до п. 4.2. та п. 4.3.
Договору №27 підставою для оплати
товару є рахунок, який виставляється на
підставі заявки покупця, яка прийнята
та затвердження по електронній пошті
продавцем. Рахунок на 100% передплату є
дійсним протягом 3-х банківських днів з
моменту його виписки. В разі, якщо
продавець постачає покупцю партію
продуктів на умовах відстрочки
платежу, покупець зобов'язаний
сплатити рахунок продавця не пізніше
15-го (для відстрочення платежу в 15
календарних днів) календарного дня та
не пізніше 30-го (для відстрочення
платежу в 30 календарних днів)
календарного дня з моменту виписки
продавцем рахунка на таку партію
продуктів, якщо продавцем не була
встановлена інша, більш раніша дати
оплати. Дата виписки рахунка
вказується безпосередньо в рахунку.
Датою оплати рахунка є дата
зарахування грошових коштів на рахунок
продавця.

Пунктом 5.1. Договору №27 визначено, що
покупець приймає та оплачує товар за
ціною продавця, яка діє в момент
виписки рахунка.

Стаття 9 Договору №27 встановлює строки,
умови та порядок поставки, за якою
товар готовий до відвантаження
покупцеві не раніше трьох робочих днів
з моменту надходження на поточний
рахунок продавця 100% грошових коштів
згідно виставленого рахунку (при 100%
передплаті); з моменту затвердження
заявки продавцем (за умови
відстрочення платежу). Відвантаження
стартових пакетів відбувається
партіями кількістю не менше 200 штук, а
ваучерів - упаковками кількістю по 100
штук кожна. Відвантаження
представником продавця та приймання
покупцем товару відбувається зі складу
представника продавця. Представник
продавця може здійснити дострокове
відвантаження після узгодження
термінів з покупцем. Покупець
зобов'язаний протягом семи робочих
днів, але не раніше трьох робочих днів з
моменту надходження 100% оплати (для
передплати) чи затвердження заявки (для
відстрочки платежу), необхідних для
комплектації замовлення, вивезти товар
зі складу продавця.

Згідно з пунктами 17.1. та 17.2. Договору №27
даний Договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами та діє
протягом 12 місяців з моменту вступу
його в силу. В разі, якщо жодна із сторін
за 30 днів до закінчення строку дії
даного Договору не повідомить іншу
сторону в письмовому вигляді про свій
намір припинити його дію у зв'язку з
закінченням його дії, даний Договір
автоматично продовжує свою дію на
кожний наступний рік.

До цього Договору №27 були укладені
Додаток №1, Додаток №2, Додаток №3,
Додаткова угода №14-09 ДТР від 01.09.2009р.

З метою захисту майнових інтересів, які
пов'язані з обов'язком ТОВ «ЛУГАНА
СЕРВІС» відшкодувати ПрАТ «МТС
УКРАЇНА» пряму шкоду у зв'язку з
невиконанням або неналежним
виконанням договірних зобов'язань за
Договором №27, між Національною
акціонерною компанією «ОРАНТА», як
страховиком, Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛУГАНА СЕРВІС», як
страхувальником, та Приватним
акціонерним товариством «МТС Україна»,
як вигодонабувачем, був укладений
Договір добровільного страхування
відповідальності перед третіми
особами №809 віл 30.03.2009р.

В статті 1 Договору добровільного
страхування відповідальності сторони
визначили, що предметом цього Договору
є майнові інтереси страхувальника, що
не суперечать закону і пов'язані з його
обов'язком відповідно до законодавства
України відшкодувати третім особам
пряму шкоду, за ненавмисне заподіяння
якої несе відповідальність
страхувальник. Застрахованою
вважається цивільно-правова
відповідальність страхувальника,
пов'язана із виконанням нею
застрахованої діяльності.
Застрахованою діяльністю за цим
Договором є виконання (повністю або
частково) договірних зобов'язань
страхувальника (тільки в межах
положень, що стосуються своєчасно
сплати страхувальником платежів його
контрагенту - вигодонабувачеві,
відповідно до укладеного між ними
Договору №27 від 01.02.2009р.

Згідно з п. 2.1. Договору добровільного
страхування відповідальності
страховим випадком за цим Договором є
ризик невиконання або неналежного
виконання договірних зобов'язань за
Договором №27, і, як наслідок, завдання
матеріальних збитків вигодонабувачу
внаслідок: банкрутства страхувальника,
яке підтверджене таким, що вступило в
законну силу рішенням господарського
суду про визнання страхувальника
банкрутом (підпункт 2.1.1. п. 2.1. Договору);
неплатоспроможності страхувальника
(підпункт 2.1.2. п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 2.2. Договору добровільного
страхування відповідальності
страховий випадок вважається таким, що
настав, якщо страхувальник не сплатив
чи не виконав зобов'язання після
останнього дня строку, визначеного в
Договорі №27, більш ніж 30 календарних
днів.

Пунктом 2.3. Договору добровільного
страхування відповідальності сторони
передбачили, що страховик звільняється
від виплати страхового відшкодування
при настанні страхових випадків
внаслідок: ядерного вибуху, впливу
радіації або радіоактивного
забруднення; громадянської війни,
народних заворушень різного роду та
страйків всякого роду військових дій
або військових заходів та їх наслідків,
повстань, заколотів, масових
безпорядків та страйків; конфіскації,
націоналізації та інших подібних
заходів політичного характеру,
здійснених за наказом військової або
цивільної влади та політичних
організацій; невиконання або
неналежного виконання страхувальником
своїх обов'язків перед
вигодонабувачем, крім випадків,
зазначених в п. 2.1.1., 2.1.2. цього Договору;
неприйняття або повернення
страхувальником товарів, робіт, послуг
чи грошових коштів вигодонабувачеві в
порядку, установленому Договором №27 та
законодавством.

У відповідності до п. 2.4. Договору
добровільного страхування
відповідальності страхування не
поширюється на курсову різницю,
неустойки, відсотки за прострочення,
штрафи та інші непрямі витрати.

Відповідно до п. 2.5. Договору
добровільного страхування
відповідальності не відшкодовуються
збитки вигодонабувача, які мали місце
після закінчення строку дії цього
Договору та збитки, які мали місце до
набуття чинності цього Договору.

Також у відповідності до п. 2.6. Договору
добровільного страхування
відповідальності страховик не
покриває своїм захистом: збитки, що
стали наслідком будь-яких помилок у
розрахунках між страхувальником та
вигодонабувачем за Договором №27
(підпункт 2.6.1.); збитки, що є наслідком
прихованого банкрутства, фіктивного
банкрутства чи доведення до
банкрутства (підпункт 2.6.2.); неустойку,
штрафи, пеню, інфляційну різницю,
судові та інші непрямі витрати
(підпункт 2.6.3.); збитки, що виникли
внаслідок внесення змін до Договору №27
без попередження страховика та такі, що
можуть вплинути на розмір страхового
ризику, в тому числі щодо його
дострокового припинення або вимоги
дострокового виконання зобов'язань з
Договором №27, навіть якщо є можливість
виконання такої вимоги (підпункт 2.6.4.);
неотримання грошових коштів внаслідок
банкрутства банка або ліквідації
банківської установи, через яку
проводились платежі згідно з умовами
Договору №27 (підпункт 2.6.5.); неодержані
доходи (упущену вигоду), моральну шкоду
вигодонабувача; навмисних дій
страхувальника, порушення
страхувальником законодавства України
(підпункт 2.6.6.); збитки, що виникли у
вигодонабувача до укладання цього
Договору, а також збитки за поставками
товару від вигодонабувача
страхувальнику, що бути оформлені та
здійснені до моменту укладання цього
Договору (підпункт 2.6.7.); існуюча на
момент укладання цього Договору
заборгованість страхувальника перед
вигодонабувачем (підпункт 2.6.8.).

Згідно з п. 3.1. Договору добровільного
страхування відповідальності страхова
сума за цим Договором є граничною сумою
щодо сплати страховиком страхових
відшкодувань. Страхова сума за цим
Договором становить 10 000 000,00 грн.

Пунктами 3.2. та 3.3. Договору
добровільного страхування
відповідальності передбачено, що
страховий тариф становить 15,32% від
страхової суми, встановленої пунктом
3.1. Договору. Загальний страховий
платіж становить 1 532 000,00 грн.

Згідно з п. 3.4. Договору добровільного
страхування відповідальності
загальний страховий платіж,
встановлений пунктом 3.3. Договору,
сплачується трьома частинами: перша
частина - сплачується до 08.04.2009р. у
розмірі 532 000,00 грн., друга частина
сплачується до 15 квітня 2009р. у розмірі
500 000,00 грн., третя частина сплачується
до 22.04.2009р. у розмірі 500 000,00 грн.

Згідно з п. 3.5. Договору добровільного
страхування відповідальності франшиза
є безумовною і вираховується при
настанні кожного (одного) страхового
випадку із суми страхового
відшкодування та становить нуль
відсотків від страхової суми,
встановленої пунктом 3.1. Договору.

Стаття 4 Договору добровільного
страхування відповідальності
встановлює, що дія Договору
починається в 00 годин 00 хвилин 03 квітня
2009р. та закінчується о 24 години 00 хвилин
02.04.2010р. В будь-якому випадку Договір
набуває чинності з моменту зарахування
загального страхового платежу,
передбаченого пунктом 3.3. Договору на
розрахунковий рахунок страховика.
Відповідальність страховика
закінчується при виконання
страхувальником своїх зобов'язань в
повному обсязі перед вигодонабувачем
за Договором №27, але не пізніше строку
дії Договору. Несплата страхового
платежу або неповна сплата, а також
сплата після обумовленого в Договорі
строку тягне за собою нечинність цього
Договору страхування.

З повідомлення відповідача від 13.04.2009р.
№05-02-10/10357 вбачається, що Договір
добровільного страхування
відповідальності вступив в силу
03.04.2009р., страховий платіж надійшов на
його поточний рахунок у повному обсязі
згідно платіжних доручень №756 від
03.04.2009р., №757 від 03.04.2009р., №758 від 03.04.2009р.

Предметом розгляду у даній справі є
вимоги про стягнення суми страхового
відшкодування в розмірі 10 000 000,00 грн. на
підставі Договору добровільного
страхування відповідальності №809
від 30.03.2009р., у зв'язку, як вважає
позивач, з настанням страхового
випадку - невиконання договірних
зобов'язань за Договором №27 від 01.02.2008р.
з оплати поставленого товару за
накладними від 08.09.2009р. №99215867, від
08.09.2009р. №99216014, від 08.09.2009р. №99216040, від
08.09.2009р. №99216050, від 08.09.2009р. №99216064, від
08.09.2009р. №99216076, від 08.09.2009р. №99216087, від
08.09.2009р. №99216186, від 29.09.2009р. №99298226, від
29.09.2009р. №99298231, від 30.09.2009р. №99300286, від
30.09.2009р. №99300306, від 30.09.2009р. №99300324, від
30.09.2009р. №99300376, внаслідок
неплатоспроможності третьої особи у
справі.

Отже, для вирішення даного спору
апеляційному господарському суду
необхідно встановити, чи є випадок, на
який посилається позивач, страховим
згідно Договору добровільного
страхування відповідальності; чи є
підстави для його відшкодування; в разі
наявності підстав для відшкодування
встановити суму, яка підлягає до
стягнення; чи наявні обставини, за
якими страховик звільняється від
виплати страхового відшкодування.

Так, як зазначено вище, страховим
випадком за Договором добровільного
страхування відповідальності є ризик
невиконання або неналежного виконання
договірних зобов'язань за Договором
№27, і, як наслідок, завдання
матеріальних збитків позивачеві
внаслідок банкрутства третьої особи,
яке підтверджене таким, що вступило в
законну силу, рішенням господарського
суду про визнання третьої особи
банкрутом; неплатоспроможності
третьої особи. При цьому страховий
випадок вважається таким, що настав,
якщо третя особа не сплатила чи не
виконала зобов'язання після останнього
дня строку, визначеного в Договорі №27,
біль ніж 30 календарних днів.

Як вбачається, на виконання умов
Договору №27 позивач поставив
відповідачеві, а відповідач прийняв
продукцію МТС на загальну суму 15 740 099,19
грн., що підтверджується наступними
накладними та рахунками-фактурами:
накладна від 08.09.2009р. №99215867 на суму 444
149,78 грн, рахунок від 08.09.2009р. №39;
накладна від 08.09.2009р. №99216014 на суму 503
369,75 грн., рахунок від 08.09.2009р. №72;
накладна від 08.09.2009р. №99216040 на суму 512
329,71 грн., рахунок від 08.09.2009р. №84;
накладна від 08.09.2009р. №99216050 на суму 503
369,75 грн., рахунок від 08.09.2009р. №88;
накладна від 08.09.2009р. №99216064 на суму 592
199,71 грн., рахунок від 08.09.2009р. №95;
накладна від 08.09.2009р. №99216076 на суму 546
391,67 грн, рахунок від 08.09.2009 №04;
накладна від 08.09.2009р. №99216087 на суму 550
899,65 грн., рахунок від 08.09.2009р. № 08;
накладна від 08.09.2009р. №99216108 на суму 503
369,75 грн., рахунок від 08.09.2009р. №17;
накладна від 08.09.2009р. №99216186 на суму 497
447,75 грн., рахунок від 08.09.2009р. №67;
накладна від 29.09.2009р. №99298226 на суму 1 023
399,41 грн., рахунок від 29.09.2009р. №65;
накладна від 29.09.2009р. №99298231 на суму 1 036
349,47 грн., рахунок від 29.09.2009р. №67;
накладна від 30.09.2009р. №99300286 на суму 1 184
399,40 грн., рахунок від 30.09.2009р. №03;
накладна від 30.09.2009р. №99300306 на суму 1 036
349,47 грн., рахунок від 30.09.2009р. № 11;
накладна від 30.09.2009р. №99300324 на суму 1 036
349,47 грн., рахунок від 30.09.2009р. №12;
накладна від 30.09.2009р. №99300376 на суму 1 036
349,47 грн., рахунок від 30.09.2009р. №13;
накладна від 30.09.2009р. №99300425 на суму 1 036
349,47 грн., рахунок від 30.09.2009р. №14;
накладна від 30.09.2009р. №99300430 на суму 1 036
349,47 грн., рахунок від 30.09.2009р. №15;
накладна від 30.09.2009р. №99300437 на суму 1 036
349,47 грн., рахунок від 30.09.2009р. №16;
накладна від 30.09.2009р. №99300489 на суму 1 036
349,47 грн., рахунок від 30.09.2009р. №62;
накладна від 30.09.2009р. №99300502 на суму 7 937,71
грн., рахунок від 30.09.2009р. №69;
накладна від 30.09.2009р. №99300511 на суму 499
071,79 грн., рахунок від 30.09.2009р. №73;
накладна від 30.09.2009р. №99300567 на суму 80
967,60 грн., рахунок від 30.09.2009р. №95.

Договором №27 передбачено, що формою
оплати може бути або одноразова 100%
передплата, або відстрочка оплати на
термін до 15-ти календарних днів, або
відстрочка оплати на термін до 30-ти
календарних днів. При цьому вибір форми
оплати товару залишено за продавцем.

З перелічених вище рахунків, які були
виставлені позивачем третій особі на
оплату поставленого товару,
вбачається, що позивачем, як продавцем,
за Договором №27, надано третій особі,
як покупцеві, розстрочку в 15
календарних днів або 30 календарних
днів на вибір покупця з правом на
отримання знижки у розмірі 1% в разі
сплати коштів за товар в
п'ятнадцятиденний строк.

Таким чином, за отриманий товар згідно
вище названих накладних третя особа
мала розрахуватися з позивачем у
наступні граничні терміни відповідно:
за накладними від 08.09.2009р. до 08.10.2009р.
включно, за накладними від 29.09.2009р. до
29.10.2009р. включно, за накладними від
30.09.2009р. до 30.10.2009р. включно.

Матеріалами справи підтверджується
неналежне виконання третьою особою
обов'язку щодо сплати поставленого
позивачем товару згідно Договору №27.
Також підтверджується те, що позивач
звертався до третьої особи з вимогою
сплатити отриманий товар згідно
Договору №27, на що третя особа
повідомила про відсутність на її
поточного рахунку грошових коштів, та
що є неплатоспроможною.

В листі від 21.10.2009р. №87 третя особа
визнала факт наявності перед позивачем
заборгованості в сумі 15 712 769,48 грн. та
зазначила, що вказана обставина
виникла внаслідок неякісної роботи
обслуговуючої банківської установи,
однак гарантувала позивачеві
виконання грошового зобов'язання за
Договором поставки шляхом погашення
заборгованості згідно з графіком,
починаючи з 22.10.2009р.

Зобов'язання третьою особою по оплаті
товару перед позивачем виконані не
були більше, ніж тридцять днів після
останнього дня строку їх виконання.

Договором добровільного страхування
відповідальності визначено, що
страховий випадок вважається таким, що
настав, якщо страхувальник не сплатив
чи не виконав зобов'язання після
останнього дня строку, визначеного в
Договорі №27, більш ніж 30 календарних
днів.

Оскільки третя особа не виконувала
своє зобов'язання більше ніж тридцять
календарних днів після останнього дня
строку, позивач звернувся до
відповідача із заявою від 25.11.2009р.
№FD-09-41922 на виплату страхового
відшкодування (отримана відповідачем
07.12.2009р. за вх. №11801).

Листом від 28.12.2009р. за №07-03/32358
відповідач на підставі підпункту 6.4.5. п.
6.4. Договору добровільного страхування
відповідальності витребував додаткові
документи.

Витребувані документи були надані
позивачем з листом від 11.01.2010р. №
FD-10-42622/1.

Листом від 11.01.2010р. №09-01-05/57 відповідач
повідомив позивача про відсутність
правових підстав для виплати
страхового відшкодування з посиланням
на п. 8.12. Договору добровільного
страхування відповідальності.

На лист позивача від 19.01.2010р. № FD-10-42783
щодо уточнення причин відмови у
виплаті страхового відшкодування
відповідач повідомив, що відмовляє у
виплаті страхового відшкодування на
підставі підпунктів 8.12.4., 8.12.2., 8.12.1.,
8.12.7., 8.12.6., п. 8.12. Договору добровільного
страхування відповідальності та на
підставі п. 1, 2, 3 ст. 26 Закону України
«Про страхування», а саме: у зв'язку з
тим, що третя особа за участю позивача
надала до страхової компанії
неправдиві відомості про предмет
страхування у вигляді ряду підроблених
документів - Додаткової угоди №2 від
10.06.2009р. до Договору страхування та
повідомлення №05-02-06/16136 від 10.06.2009р., які
направлені на суттєве збільшення
страхової суми, а, відповідно, і
відповідальності відповідача; у
зв'язку з підроблення директором
третьої особи ще у червні 2009р.
офіційних документів, направлених на
збільшення відповідальності
відповідача, що свідчить про вчинення
ним навмисних дій, спрямованих на
заволодіння майном позивача та
настання страхового випадку; у зв'язку
з умисним діянням директора третьої
особи по підробленню офіційних
документів та використання їх з метою
заволодіння майном позивача та
настання страхового випадку; у зв'язку
із створенням третьою особою умов, які
не дають змоги прийняти рішення щодо
визнання події страховим випадком та
перешкоджають у визначенні обставин,
характеру та розміру збитків через
ненадання визначених п. 7 Договору
страхування та запрошених
відповідачем документів.

Таким чином, позивачеві було
відмовлено у виплаті страхового
відшкодування на підставі п. 1-3 ст. 26
Закону України «Про страхування»,
підпунктів 8.12.1., 8.12.2., 8.12.4., 8.12.6., 8.12.7. п.
8.12. Договору добровільного страхування
відповідальності. При цьому, як
вбачається з листа від 11.01.2010р. №09-01-05/57
та листа від 19.01.2010р. № FD-10-42783,
відповідачем не заперечується факт
настання страхового випадку, однак він
вважає, що існують підстави для відмови
у виплаті страхового відшкодування
згідно вище вказаних пунктів.

В апеляційній скарзі ж відповідач
заперечує факт настання страхового
випадку та вказує про те, що наявність
обставин щодо банкрутства третьої
особи або її неплатоспроможності не
підтверджено жодним документом з
матеріалів судової справи.

Судова колегія апеляційного
господарського суду відмічає, що має
місце факт настання страхового випадку
за Договором добровільного
страхування: третьою особою перед
позивачем невиконані зобов'язання по
оплаті товару більш ніж 30 календарних
днів після останнього дня строку за
Договором №27 від 01.02.2008р. внаслідок
неплатоспроможності, яка законами
України визначається як
неспроможність протягом одного місяця
виконати законні вимоги кредиторів
(Закон України «Про національний банк
України»), неспроможність суб'єкта
підприємницької діяльності виконати
після настання встановленого строку їх
сплати грошові зобов'язання перед
кредиторами (Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»).

Щодо підстав, які слугували підставою
для відмови у виплаті страхового
відшкодування слід зазначити наступне.

У відповідності до підпункту 8.12.6. п. 8.12.
Договору добровільного страхування
відповідальності підставою для
відмови у виплаті страхового
відшкодування є створення
страхувальником (третьою особою у
справі) та вигодонабувачем (позивачем у
справі) перешкод страховикові у
визнанні обставин, характеру та
розміру збитків.

Відповідно до підпункту 8.12.7. п. 8.12.
Договору добровільного страхування
відповідальності підставою для
відмови у виплаті страхового
відшкодування є ненадання
страхувальником та вигодонабувачем
запрошених страховиком документів, що
підтверджують настання страхового
випадку і розміри збитків.

Так, пунктом 7 Договору добровільного
страхування відповідальності
встановлений перелік документів, що
підтверджують настання страхового
випадку та розмір збитків, а саме: заява
на виплату страхового відшкодування;
копія угоди між страхувальником та
вигодонабувачем, по якому не виконано
(повністю або частково) договірні
зобов'язання з усіма додатками до неї;
копії рахунків-фактур, товарних
накладних, товаросупроводжувальних та
інших документів, що підтверджують
виконання (повністю чи частково) умов
Угоди; акти про прийняття товару,
виконання робіт, надання послуг із
зазначенням дати переліку, опису і
вартості; копії необхідних платіжних
документів; довідка про розрахунки за
Угодою і виписки з банку, що
підтверджують такі розрахунки;
документи, що підтверджують факт
невиконання (неналежного виконання)
страхувальником взятих на себе
зобов'язань за укладеною Угодою; копії
листування між страхувальником та
вигодонабувачем щодо невиконання
договірних зобов'язань; документи, що
забезпечують право вимоги до іншої
особи (осіб) відповідальної
(відповідальних) за заподіяні збитки
(за наявності); усі інші документи, на
які може вказувати страховик та або про
які страховик не має інформації та бо
про які йому не відомо, що дають змогу
встановити розміри збитків, які
підлягають відшкодуванню.

До заяви про виплату страхового
відшкодування від 25.11.2009р. №FD-09-41922
позивачем були додані такі документи:
копія Договору №27 від 01.02.2008р.; копія
листа ТОВ «Лагуна-Сервіс» №87 про
визнання заборгованості станом на
21.10.2009р.; копії повідомлень про
надходження грошових коштів за
Договором добровільного страхування
відповідальності перед третіми
особами; копії накладних; копії
довіреностей; довідка від 24.11.2009р.
№56-3-1-00/1257 з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»
про надходження коштів від контрагента
ТОВ «Лугана-Сервіс»; Довідка від
25.11.2009р. № FD-09-2099 про розрахунки за
Договором №27; копія наказу №ЛС 771 від
29.04.2008р.; копія протоколу №9 від 28.03.2008р.;
копія статуту; копія Договору
добровільного страхування
відповідальності перед третіми
особами №809 від 30.03.2009р. та
додаткової угоди.

Листом від 28.12.2009р. №07-03/23358 відповідач у
позивача витребував наступні
матеріали: наказ Б000119 від 01.01.2009р., а
також документ, що підтверджує
повноваження особи, яка підписувала зі
сторони позивача Договір
добровільного страхування
відповідальності перед третіми
особами №809 від 30.03.2009р.; довідку
про розрахунки по Договору №27 від
01.02.2008р. з 01.03.2009р. по 31.08.2009р. та розмір
заборгованості ТОВ «Лугана-Сервіс» на
момент укладення договору страхування;
довідку про розрахунки по Договору №27
від 01.02.2008р. з 24.11.2009р. по 28.12.2009р.;
підтвердження активації карток,
поставлених позивачем по Договору №27
від 01.02.2008р., за які не сплачено кошти
станом на 28.12.2009р., дати активації таких
карток та назву областей, в яких вони
були активовані; наказ про прийняття на
роботу Ільченка Євгена, Комара Сергія;
посадові інструкції вищезазначених
працівників; документ, який описує
процедуру відвантаження продукції,
якою керувався співробітник позивача
при співпраці з ТОВ «Лугана-Сервіс»;
письмово перерахувати та
документально підтвердити дії
позивача, які було направлено на
виконання п. 6.4.1. Договору
добровільного страхування
відповідальності.

За листом від 11.01.2010р. № FD-10-42622/1
позивачем відповідачеві були надані:
копія довіреності №0001/9 від 01.01.2009р., що
підтверджує повноваження фінансового
директора позивача Марка Бурдена на
підписання Договору №809 від
30.03.2009р.; довідку про розрахунки по
Договору №27 від 01.02.2008р. в період з
01.03.2009р. по 31.08.2009р.; довідку про
розрахунки по Договору №27 від 01.02.2008р. в
період з 24.11.2009р. по 28.12.2009р.; довідку про
підтвердження активації карток,
відвантажених відповідно до Договору
№27 від 01.02.2008р. в період з 08.09.2009р. по
30.09.2009р.; копії наказів про прийняття на
роботу та посадові інструкції Ільченка
Євгена, Комара Сергія; регламент
процесу №РП-БЕУ-163-2 «Движение и учет
товарно-материальных ценностей в ЗАО
«УМС»; а також вказано про те, що
позивачем в період з 23.09.2009р. по 11.01.2009р.
здійснено всі можливі заходи для
врегулювання питання простроченої
заборгованості ТОВ «Лугана-Сервіс»:
проведені чисельні зустрічі з
директором ТОВ «Лугана-Сервіс», на яких
директор визнавав заборгованість та
обіцяв її сплатити; також розглядалась
подальша схема роботи з дилером при
умові оплати на більшу суму, покриваючу
заборгованість поставки товару на
меншу суму; надіслана письмова вимога
до директора ТОВ «Лугана-Сервіс» про
сплату заборгованості.

Отже, як вбачається, позивачем були
надані всі необхідні та передбачені п. 7
Договору добровільного страхування
відповідальності, а також всі
документи, які витребовувались
відповідачем згідно листа від 28.12.2009р.
№07-03/23358.

Встановлені обставини спростовують
доводи відповідача, викладені в листі
від 11.02.2010р. №08-02-09/3013, про те, що позивач,
не надавши документів, створив умови,
які не дають змоги прийняти рішення
щодо визнання події страховим
випадком, та перешкоджають у визнанні
обставин, характеру та розміру збитків.

Отже, відмова у виплаті страхового
відшкодування згідно підпунктів 8.12.6.
та 8.12.7. п. 8.12. Договору добровільного
страхування відповідальності є
безпідставною.

Згідно з пунктами 1-3 ч. 1 ст. 26 Закону
України «Про страхування» підставою
для відмови страховика у здійсненні
страхових виплат або страхового
відшкодування є: навмисні дії
страхувальника або особи, на користь
якої укладено договір страхування,
спрямовані на настання страхового
випадку. Зазначена норма не
поширюється на дії, пов'язані з
виконанням ними громадянського чи
службового обов'язку, в стані
необхідної оборони (без перевищення її
меж) або захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації.
Кваліфікація дій страхувальника або
особи, на користь якої укладено договір
страхування, встановлюється
відповідно до чинного законодавства
України; вчинення страхувальником -
фізичною особою або іншою особою, на
користь якої укладено договір
страхування, умисного злочину, що
призвів до страхового випадку; подання
страхувальником свідомо неправдивих
відомостей про предмет договору
страхування або про факт настання
страхового випадку.

У підпунктах 8.12.1., 8.12.2., 8.12.4 п. 8.12.
Договору добровільного страхування
відповідальності сторони визначили, що
підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування є: вчинення
посадовою особою страхувальника або
вигодонабувача умисного злочину, який
привів до страхового випадку; навмисні
дії страхувальника, вигодонабувача,
спрямовані на настання страхового
випадку. Зазначена норма не
поширюється на дії, пов'язані з
виконанням ними громадянського чи
службового обов'язку, в стані
необхідної оборони (без перевищення її
меж) або захисту майна, життя, здоров'я,
честі, гідності та ділової репутації.
Кваліфікація дій страхувальника або
вигодонабувача встановлюється
відповідно до чинного законодавств
України. Подання страхувальником або
вигодонабувачем свідомо неправдивих
відомостей про предмет страхування або
про факт настання страхового випадку.

Відмовляючи у виплаті страхового
відшкодування згідно листа від 11.02.2010р.
№08-02-09/3013, відповідач вказував про те,
що страхувальник за участю
вигодонабувача надали до страхової
компанії свідомо неправдиві відомості
про предмет страхування у вигляді ряду
підроблених документів, а саме
Додаткової угоди №2 від 10.06.2009р. до
Договору страхування та повідомлення
№05-02-06/16136 від 10.06.2009р., які направлені на
суттєве збільшення страхової суми;
підроблення директором ТОВ
«Лугана-Сервіс» офіційних документів
свідчить про вчинення ним навмисних
дій, спрямованих на заволодіння майном
та настання страхового випадку; умисні
діяння директора ТОВ «Лугана-Сервіс»
по підробленню офіційних документів та
використання їх з метою заволодіння
майном та настання страхового випадку
кваліфікуються за рядом статей
Кримінального кодексу України як
злочини.

При цьому апеляційний господарський
суд відмічає, що на момент відмови у
виплаті страхового відшкодування не
було підстав для застосування
підпунктів 8.12.1., 8.12.2., 8.12. п. 8.12., оскільки
обставини, які викладені в цих пунктах,
мають підтверджуватися певними
належними доказами, такими як
експертиза документів, судове рішення,
яке набрало законної сили. Таких
доказів на момент прийняття рішення
про відмову у виплаті страхового
відшкодування не було.

Разом з тим, як вбачається, вироком
Подільського районного суду міста
Києва від 12.08.2013р. у кримінальній справі
№1-730/11, що набрав законної сили 19.11.2013р.,
встановлено, що Сидорук Володимир
Михайлович, будучи генеральним
директором Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лугана-сервіс",
виконуючи організаційно-розпорядчі та
адміністративно-господарські функцій,
умисно, маючи намір заволодіти
товарно-матеріальними цінностями
Закритого акціонерного товариства
"УМЗ", найменування якого змінено на
Приватне акціонерне товариство "МТС
Україна", передав експерту по
розрахункам із дилерами ПрАТ "МТС
УКРАЇНА" завідомо підроблені документи
- повідомлення від 10 червня 2009 року
№05-02-06/16136 про надходження страхового
платежу та Додаткову угоду №2 до
Договору страхування № 809 з
проставленими реквізитами товариства
"Лугана-сервіс" та підробленими
реквізитами Відкритого акціонерного
товариства національна акціонерна
страхова компанія "Оранта". У
подальшому, службові особи ПрАТ "МТС
УКРАЇНА", не усвідомлюючи злочинних
намірів Сидорука В.М., помилково
вважаючи, що цивільно-правова угода є
правомірною, підписали Додаткову угоду
від 10.06.2009р. № 2 до Договору
добровільного страхування
відповідальності перед третіми
особами №809 від 30.03.2009р., яка
передбачала збільшення суми
страхового відшкодування на 8 000 000,00
грн, та збільшили максимальну суму, на
яку товариству "Лугана-сервіс"
надавалась відстрочка оплати
поставленої партії продукції торгової
марки "МТС" (кредитний ліміт) на 8 000 000,00
грн.

Після збільшення кредитного ліміту,
генеральний директор товариства
"Лугана-сервіс" Сидорук В.М. отримав від
ПрАТ "МТС УКРАЇНА" за умовами Договору
№27 поставки продукції та Додаткових
угод із 15-денною відстрочкою платежу з
моменту виписки таких рахунків-фактур:
№17 від 08.09.2009р. на суму 503 369,75 грн. з
терміном оплати до 23.09.2009; №14 від
30.09.2009р. на суму 1 036 349,47 грн. з терміном
оплати до 15.10.2009р.; № 15 від 30.09.2009р.
на суму 1 036 349,47 грн. з терміном оплати до
15.10.2009р.; №16 від 30.09.2009р. на суму 1 036
349,47 грн. з терміном оплати до 15.10.2009р.;
№62 від 30.09.2009р. на суму 1 036 349,47 грн.
з терміном оплати до 15.10.2009р.; №69
від 30.09.2009р. на суму 7 937,71 грн. з терміном
оплати до 15.10.2009р.; №73 від 30.09.2009р.
на суму 499 071,79 грн. з терміном оплати до
15.10.2009р.; №95 від 30.09.2009р. на суму 80
967,60 грн. з терміном оплати до 15.10.2009р. на
стартові пакети, ваучери та єдині
ваучери, які були отримані за такими
видатковими накладними №99216108 від
08.09.2009р.; № 99300425 від 30.09.2009р.; №99300430 від
30.09.2009р.; №99300437 від 30.09.2009р.; № 99300489 від
30.09.2009р.; №99300502 від 30.09.2009р.; № 99300511 від
30.09.2009р.; №99300567 від 30.09.2009р. на загальну
суму 5 236 744,73 грн.

У подальшому генеральний директор
товариства "Лугана-сервіс" Сидорук В.М.
взяті на себе зобов'язання не виконав
та із ПрАТ "МТС УКРАЇНА" не
розрахувався, а стартові пакети "ДЖИНС",
стартові пакети та ваучери "ЕКОТЕЛ" та
єдині ваучери привласнив та
розпорядився за власним розсудом,
заподіявши ПрАТ "МТС УКРАЇНА"
матеріальні збитки на загальну суму
5.236.744,73 грн.

З вироку також вбачається, що приватним
акціонерним товариством "МТС УКРАЇНА"
пред'явлено до Сидорука В.М. цивільний
позов про відшкодування шкоди в сумі 5
236 744,73 грн., який задоволено Подільським
районним судом міста Києва частково в
розмірі 3 961 193,45 грн., оскільки завдана
Сидоруком В.М. шкода на суму 1 275 551,28 грн.
була відшкодована ПрАТ "МТС УКРАЇНА"
добровільно.

Отже, в кримінальній справі № 1-730/11, яка
розглядалась Подільським районним
судом міста Києва, досліджувалися
правовідносини сторін даного судового
процесу, які виникли виключно на
підставі підробленої директором
товариства "Лугана-сервіс" Сидоруком
В.М. Додаткової угоди від 10.06.2009р. № 2 до
Договору страхування, якою було
збільшено кредитний ліміт на 8 000 000,00
грн., тобто предметом розгляду в
кримінальній справі були первинні
бухгалтерські документи та рахунки,
які підтверджували факт поставки
позивачем третій особі продукції МТС
на підставі Договору поставки за
рахунок збільшеного ліміту. Також, як
встановлено судом вище, права позивача,
які були порушені кримінальним
правопорушенням, захищені шляхом
часткового задоволення судом
цивільного позову приватного
акціонерного товариства "МТС Україна"
про відшкодування майнової шкоди,
завданої директором товариства
"Лугана-сервіс" Сидоруком В.М.

Чинність Договору добровільного
страхування відповідальності перед
третіми особами від 30.03.2009р. № 809
та правомірність правовідносин сторін
спору, які ґрунтуються на Договорі
поставки від 01.02.2008р. №27 з додатками та
Додатковою угодою від 01.09.2009 № 14-09 ДТР
до нього судом в кримінальній справі №
1-730/11 під сумнів не ставилися і
сторонами судового процесу не
заперечуються.

Інших доказів на підтвердження умисних
дій позивача або третьої особи для
заподіяння шкоди та настання
страхового випадку до матеріалів
справи не надано, тому відсутні
підстави для застосування підпунктів
8.12.1., 8.12.2., 8.12.4. п. 8.12. Договору
добровільного страхування
відповідальності.

В апеляційній скарзі відповідач також
вказує як на підставу, яка дає право
згідно п. 6.2. Договору добровільного
страхування відповідальності
відмовити у виплаті страхового
відшкодування, несвоєчасне без
поважних причин повідомлення
страховика про страхову подію, а також
ту обставину, що позивач за наявності
простроченої заборгованості третьої
особи за товар здійснював поставку
товару, що, на думку відповідача,
свідчить про навмисні його дії,
спрямовані на настання страхового
випадку, та згідно підпункту 8.12.2. п. 8.12.
є підставою для відмови у виплаті
страхового відшкодування.

У відповідності до п. 6.1. Договору
добровільного страхування
відповідальності страхувальник або
вигодонабувач зобов'язаний в разі
несплати рахунків більше 5 робочих днів
після настання терміну їх сплати
повідомити страховика або його
представника про такі обставини на
електронну адресу або по телефону.

Отже, п. 6.1. Договору добровільного
страхування відповідальності
встановлює обов'язок страхувальника
або вигодонабувача повідомити
страховика про факт несплати третьою
особою рахунків позивача у випадку
несплати цих рахунків більше 5 робочих
днів після настання терміну їх сплати,
тобто мається на увазі, така кількість
днів, що іде після п'яти днів (шість
днів, сім днів і т.д), а відповідне
повідомлення має бути направлене або
повідомлене телефоном також протягом
строку, що іде після п'ятого дня
прострочення. Оскільки умовами
Договору добровільного страхування
відповідальності встановлений початок
строку, коли має бути повідомлено
страховика, а не встановлено, коли
такий строк закінчується, то судова
колегія апеляційного господарського
суду зазначає, що це може бути будь-який
день, що слідує за п'ятим днем
прострочення оплати рахунку.

Стаття 6.2. Договору добровільного
страхування відповідальності
визначає, що несвоєчасне без поважних
причин повідомлення страховика про
страхову подію надає останньому право
відмовити у виплаті страхового
відшкодування.

Як вбачається, інформація про несплату
третьою особою коштів за Договором №27
була отримана відповідачем 07.12.2009р.
шляхом направлення позивачем заяви на
виплату страхового відшкодування від
25.11.2009р. №FD-09-41922. Тобто повідомлення
відповідача позивачем про несплату
третьою особою рахунків є вчасним та в
межах строку, встановленого п. 6.1.
Договору добровільного страхування,
враховуючи те, що, як встановлено вище,
третя особа мала розрахуватися з
позивачем у наступні граничні терміни
відповідно: за накладними від 08.09.2009р.
до 08.10.2008р. включно, за накладними від
29.09.2009р. до 29.10.2009р. включно, за
накладними від 30.10.2009р. до 30.10.2009р.
включно.

У відповідності до підпункту 8.12.2. п. 8.12.
Договору добровільного страхування
відповідальності підставою для
відмови у виплаті страхового
відшкодування є навмисні дії
страхувальника або вигодонабувача,
спрямовані на настання страхового
випадку.

Відповідач, посилаючись на цей
підпункт Договору добровільного
страхування відповідальності, вказує
про те, що позивач за наявності
простроченої заборгованості третьої
особи за товар згідно Договору №27
здійснював поставку товару, що, на
думку відповідача, свідчить про
навмисні його дії, спрямовані на
настання страхового випадку.

При цьому судова колегія відмічає, що
здійснення позивачем поставок товару
на виконання умов Договору №27 не можна
розцінювати як навмисні дії позивача,
спрямовані на настання страхового
випадку, так як з довідки позивача від
23.11.2009р. №FD-09-2099 про розрахунки за
Договором №27 та реєстру розрахункових
документів по надходження грошових
коштів від третьої особи на поточний
рахунок позивача вбачається, що третя
особа свої грошові зобов'язання за
Договором №27 частково виконувала, що
слугувало підставою для здійснення
поставок.

Таким чином, матеріалами справи та
наявними доказами не підтверджено
обставин, при наявності яких
відповідач має право відмовити у
виплаті страхового відшкодування, а
тому, враховуючи те, що, як встановлено
вище, має місце страховий випадок, що
настав, а саме: невиконання третьою
особою договірних зобов'язань за
Договором №27 та накладним від 08.09.2009р.
№ 99215867, від 08.09.2009р. № 99216014, від 08.09.2009р.
№ 99216040, від 08.09.2009р. № 99216050, від 08.09.2009р.
№ 99216064, від 08.09.2009р. № 99216076, від 08.09.2009р.
№ 99216087, від 08.09.2009р. № 99216186, від 29.09.2009р.
№ 99298226, від 29.09.2009р. № 99298231, від 30.09.2009р.
№ 99300286, від 30.09.2009р. № 99300306, від 30.09.2009р.
№ 99300324, від 30.09.2009р. № 99300376, підлягає до
стягнення сума страхового
відшкодування в розмірі 10 000 000,00 грн.

У відповідності до ст. 979 Цивільного
кодексу України за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про страхування» страхування
відповідальності перед третіми
особами відноситься до добровільного
страхування.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування» страховий випадок - подія,
передбачена договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про страхування» страховий
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Відповідачем не наведено належними
засобами доказування наявність
підстав, з якими закон або договір
пов'язує можливість та право відмовити
у виплаті страхового відшкодування.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 01.10.2014р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 01.10.2014р. у справі №47/279
залишити без змін.

3. Справу №47/279 повернути до
Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
О.Ф. Синиця

В.О. Зеленін