ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2014 року Справа №
904/6377/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого Виноградник О.М. (
доповідач)

суддів: Джихур О.В., Вечірко І.О.
(зміна складу колегії суддів на
підставі розпорядження секретаря
судової палати від 03.12.2014р.)

при секретарі: Ситниковій М.Ю.

Представники сторін:

позивача - ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1,
виданий Саксаганським РВ
Криворізького МУ УМВС України в
Дніпропетровській області 13.01.2000р.;

відповідача - Кайнога Я.О., дов. № 36 від
08.10.2014р.;

третьої особи - в судове засідання не
з'явився, про час та місце повідомлений
належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м.Кривий Ріг

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 16.10.2014
року по справі № 904/6377/14

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, м.Кривий Ріг

до Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області,
м.Дніпропетровськ

третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Індустріальний технікум
Державного вищого навчального закладу
«Криворізький Національний
Університет», м.Кривий Ріг

про зобов`язання укласти додаткову
угоду про внесення змін до договору №
12/02-4177-ОД від 12.10.2010р.

В судовому засіданні було
проголошено вступну та резолютивну
частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК
України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 16.10.2014
року у справі № 904/6377/14 (суддя Рудовська
І.А.) за позовом фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м.Кривий Ріг до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області,
м.Дніпропетровськ за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - Індустріального
технікуму Державного вищого
навчального закладу «Криворізький
Національний Університет», м.Кривий
Ріг про зобов`язання укласти додаткову
угоду про внесення змін до договору №
12/02-4177-ОД від 12.10.2010р. в задоволенні
позову було відмовлено, судовий збір
покладений на позивача (а.с.97-98).

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області мотивовано
фактом відсутності в матеріалах справи
доказів, підтверджуючих порушення прав
позивача; в якості норм матеріального
права господарський суд послався на
ст.175, 284, 291 Господарського кодексу
України, ст.ст.15, 16, 763 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним
рішенням місцевого господарського
суду, до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою звернулась
позивачка по справі - фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, що мешкає у
м.Кривий Ріг, посилається на те, що має
місце невідповідність висновків,
викладених в рішенні господарського
суду фактичним обставинам, матеріалам
справи, на порушення господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, неповне
з`ясування обставин справи, які мають
значення для її правильного вирішення,
зокрема:

- господарським судом не були
враховані ті обставини, що позивач
відповідно до умов п.5.20 договору
виконав всі дії, які є умовою для
пролонгації договору в подальшому, а
порушення умов договору було з боку
відповідача, оскільки відповідно до
п.7.4 договору останній не повідомив
позивача за 30 календарних днів про
намір розірвати договір оренди;

- також, на думку скаржника, жодним
законодавчим актом не передбачена
можливість розірвання договору оренди
шляхом видання наказу, як це було
зроблено відповідачем;

- крім того, господарський суд не
звернув уваги на той факт, що
відповідно до ст.17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», якщо власник бажає
використовувати майно, яке здано в
оренду, для власних потреб, він повинен
повідомити орендаря про такі обставини
за три місяці до закінчення терміну дії
договору, чого в даному випадку
зроблено не було.

27.11.2014р. скаржником до суду апеляційної
інстанції подано клопотання про
неможливість вчасного прибуття у
судове засідання та здійснення
розгляду справи тільки за участі
позивача.

02.12.2014р. третьою особою до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду було подано
клопотання про розгляд справи за
відсутності представника, яке
задоволено колегією суддів.

Третя особа - Індустріальний
технікум Державного вищого
навчального закладу «Криворізький
Національний Університет»- у відзиві
на апеляційну скаргу проти її
задоволення заперечував, посилаючись
на відповідність оскаржуваного
судового рішення вимогам закону,
матеріалам, обставинам справи,
зазначаючи, що з боку позивача були
неодноразові порушення санітарної
гігієни; крім того, відповідачем були
виконані всі дії, передбачені законом,
щодо попередження позивача про
розірвання договору оренди.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу
не надав, правом, передбаченим ст..96 ГПК
України, не скористався, але
представник, присутній в судовому
засіданні, в своїх поясненнях проти
задоволення апеляційної скарги
заперечував, посилаючись на докази,
підтверджуючи повідомлення позивача
про розірвання договору оренди
приміщення в встановленому законом
порядку та строки.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду Дніпропетровської
області, дослідивши та проаналізувавши
матеріали справи, вислухав пояснення
представників сторін, присутніх в
судовому засіданні, перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення слід
залишити без змін, виходячи з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів
справи, 12.10.2010р. між Регіональним
відділенням Фонду державного майна по
Дніпропетровській області,
м.Дніпропетровськ («орендодавець» за
договором, відповідач по справі) та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1,
що мешкає в м.Кривому Розі ("орендар" за
договором, позивач по справі), був
укладений договір оренди нерухомого
майна, що належить до державної
власності № 12/02-4177-ОД, відповідно до
предмету якого "орендодавець" передає,
а «орендар» приймає в строкове платне
користування державне окреме нерухоме
майно - нежитлове приміщення учбового
корпусу, площею 47,08 м2 , розміщене за
адресою : АДРЕСА_1 на першому поверсі 4-х
поверхової будівлі, та перебуває на
балансі Індустріального технікуму
Криворізького Національного
Університету, вартість якого визначена
згідно зі звітом про оцінку на 16.06.2010р. і
становить за незалежною оцінкою 76 202,00
грн.; майно передається в оренду з метою
розміщення буфету в навчальному
закладі, без права торгівлі товарами
підакцизної групи; використання
орендованого державного майна не за
призначенням забороняється (п.п.1.1-1.2 р.1
договору (а.с.11-17)).

Пунктом 2.1 розділу 2 договору сторони
узгодили, що «орендар» вступає у
строкове платне користування
державним майном у термін, указаний в
договорі, але не раніше дати підписання
сторонами цього договору (у разі оренди
нерухомого майна на строк не менше, ніж
три роки - не раніше дати державної
реєстрації договору) та акта
приймання-передачі майна.

Пунктом 3.11 розділу 3 договору сторони
домовились, що у разі припинення
(розірвання) договору оренди «орендар»
сплачує орендну плату до дня
повернення майна за актом
приймання-передавання включно;
закінчення строку дії договору оренди
не звільняє «орендаря» від обов`язку
сплатити заборгованість за орендною
платою, якщо така виникла, у повному
обсязі, враховуючи санкції, до
Державного бюджету та
балансоутримувачу.

Пунктами 5.1, 5.5, 5.6, 5.15, 5.16, 5.20 розділу 5
договору сторони узгодили, що
«орендар» зобов`язаний:
використовувати орендоване майно
відповідно до його призначення та умов
цього договору; у разі припинення або
розірвання договору повернути
балансоутримувачу орендоване майно за
актом приймання-передачі у належному
стані, не гіршому, ніж на момент
передачі його в оренду, з врахуванням
нормального фізичного зносу, та
відшкодувати «орендодавцеві» збитки у
разі погіршення стану або втрати
/повної або часткової/ орендованого
майна з вини «орендаря»; у місячний
термін після укладення цього договору
застрахувати орендоване нерухоме
майно на користь «орендодавця» (для
передачі балансоутримувачу) у порядку,
визначеному законодавством, від
пожежі, залиття, протиправних дій 3-х
осіб, стихійних явищ, не менше, ніж на
його вартість, визначеному звітом про
незалежну оцінку і надати
«орендодавцю» та балансоутримувачу
копію договору страхування, страхового
полісу та копію платіжного доручення з
відміткою банку про сплату страхового
платежу; постійно поновлювати договір
страхування таким чином, щоб увесь
строк оренди майно було застрахованим
з одночасним наданням копій договору
страхування та платіжних доручень
«орендодавцю» та балансоутримувачу;
забезпечити постійний доступ
балансоутримувача до орендованих
приміщень з метою контролю за
використанням майна згідно виду
діяльності «орендаря», визначеного у
розділі 1 цього договору; «орендар»
зобов`язаний на вимогу «орендодавця»
проводити звіряння взаєморозрахунків
по орендних платежах і оформляти
відповідні акти звірки.

Згідно з п.5.20 р.5 договору «орендар», у
разі наміру продовжити строк дії
договору оренди, зобов`язаний не
пізніше, ніж за місяць до закінчення
терміну дії договору оренди подати
«орендодавцю» про це заяву з
документами щодо виконання умов
договору оренди (дозвіл пожежників,
копія договору страхування державного
майна, платіжні доручення про сплату
страхового платежу та ін.).

Пунктами 6.1, 6.4 розділу 6 договору
сторони передбачили права «орендаря»,
зокрема, використовувати орендоване
майно відповідно до його призначення
та умов цього договору; у випадку
розірвання даного договору залишити
собі проведені покращення
орендованого майна, здійснені за
власні кошти, якщо вони можуть бути
відокремлені від майна без його
пошкодження.

Пунктами 7.2, 7.3, 7.4 договору сторони
обумовили обов`язки «орендодавця»,
зокрема, здійснювати контроль за
своєчасним і у повному обсязі
надходженням платежів до державного
бюджету за оренду нерухомого майна за
цим договором; не вчиняти дій, які б
перешкоджали «орендарю» користуватися
орендованим майном на умовах цього
договору; письмово повідомити
«орендаря» та балансоутримувача не
пізніше, ніж за 30 діб про свій намір
щодо завершення, припинення або
розірвання даного договору. Натомість,
п.7.4 р.7 договору не містить посилань на
те, саме з якого періоду часу
обліковується цей 30-денний строк.

Пунктом 8.3 р.8 договору передбачені
права «орендодавця», зокрема,
виступати з ініціативою про внесення
змін до цього договору оренди або його
розірвання у випадках погіршення стану
орендованого майна, неналежного та не
за призначенням його використання,
невиконання «орендарем» умов цього
договору.

Пунктом 10.1 договору сторони
передбачили, що договір укладено
строком на один рік, що діє з 12.10.2010р. по
11.10.2011р. включно; у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору,
повній оплаті за договором і при
наданні інформації щодо виконання умов
цього договору, а саме: наявності
договору страхування, дозволу або
декларації наданої органами
державного пожежного нагляду, договір,
за заявою «орендаря», щодо продовження
терміну дії, поданою відповідно до п.5.20,
може бути продовжений на тих самих
умовах, які передбачені у договорі.

Пунктами 10.4, 10.5, 10.8, 10.9 розділу 10
договору сторони узгодили, що договір
може бути розірваним на вимогу однієї
із сторін за рішенням господарського
суду у випадку невиконання сторонами
своїх обов`язків та в інших випадках,
передбачених законодавством України;
договір припиняє дію у разі
невиконання «орендарем» взятого на
себе зобов`язання щодо страхування
орендованого майна протягом одного
місяця з дати укладення договору та
зобов`язання щодо отримання дозволу
або декларації органами державного
пожежного нагляду; суперечки, які
виникають під час виконання договору
оренди, вирішуються за згодою сторін;
якщо згоди не буде досягнуто, то
суперечка передається на розгляд до
господарського суду; чинність цього
договору припиняється, зокрема,
внаслідок закінчення строку, на який
його було укладено.

12.10.2010р. між сторонами був підписаний
акт приймання-передачі приміщення
площею 47,08 м2 (а.с.18). Факт передачі в
оренду приміщення, що є предметом
договору оренди не спростовується,
визнається, підтверджується
вищевказаним актом, актом звірки
розрахунків, укладеними в подальшому
двома додатковими угодами (а.с.18, 23, 20-22).

01.11.2011р. сторонами була підписана
додаткова угода до договору оренди №
12/02-4177-ОД, якою внесені зміни в п.10.1
договору, зокрема, щодо строку дії
договору, який був пролонгований з
12.10.2011р. по 11.10.2012р. включно, решта
договору залишилась без змін (а.с.20-21).

04.09.2012р. додатковою угодою до договору
№ 12/02-4177-ОД строк дії договору
пролонгований з 12.10.2012р. по 11.10.2013р.
включно, решта договору залишилась без
змін (а.с.22). Отже, за згодою сторін
договір оренди № 12/02-4177-ОД був двічі
продовжений - до 11.10.2013р.

Як зазначає позивач, 03.07.2013р., листом № 47
балансоутримувач спірного
орендованого майна - Індустріальний
технікум ДВНЗ «Криворізький
Національний Університет» (третя особа
у справі) - повідомив відповідача про
надання згоди на пролонгацію договору
оренди на три роки (а.с.28).

20.09.2013р. листом № 377 Індустріальний
технікум ДВНЗ «Криворізький
Національний Університет»
(балансоутримувач майна) звернувся до
Міністерства освіти і науки України з
проханням вирішити питання щодо
відмови позивачу в продовженні дії
договору оренди нежитлового
приміщення, оскільки спірне приміщення
необхідно балансоутримувачу для
використання в учбових цілях (а.с.30).

08.10.2013р. листом № 1/11-15238 Міністерство
освіти і науки України повідомило
позивача, відповідача та третю особу по
справі про відмову в продовженні
терміну дії договору оренди з СПД
ОСОБА_1 № 12/02-4177-ОД (а.с.29), оскільки
навчальний заклад планує
використовувати приміщення за
цільовим призначенням.

28.10.2013р. відповідач листом № 18-02-06228
повідомив позивачку та
балансоутримувача (третю особу по
справі) про відсутність згоди
Міністерства освіти на продовження
договору оренди, а також про те, що,
договір є припиненим з 12.10.2013р.;
позивачу запропоновано повернути
орендоване майно балансоутримувачу
згідно акту приймання-передачі (а.с.50-51).
Зазначений лист було отримано
позивачкою 06.11.2013р., що підтверджується
поштовим повідомленням про отримання
позивачкою (долучено до справи - а.с.119),
а також не спростовується жодним
доказом в розумінні ст..ст.32, 36 ГПК
України в судах обох інстанцій при
розгляді справи.

30.10.2013р. позивачка направила
відповідачу претензію з вимогою щодо
пролонгації договору оренди на три
роки, обґрунтовуючи її тим, що з її боку
порушень умов договору оренди не
відбувалось (а.с.31).

06.12.2013р. відповідач листом № 18-12-07122
надав відповідь на претензію позивача,
в якому зазначив, що суб`єкт управління
державного майна - Міністерство освіти
і науки - не надало згоди на продовження
договору оренди нежитлового
приміщення, договір оренди є
припиненим з 11.10.2013р., тому вимоги
позивачки є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню (а.с.32-33).

20.12.2013р. сторонами був підписаний акт
звірки розрахунків, за яким
заборгованість з орендної плати у
позивача була відсутня (а.с.23).

Отже, докази визнання недійсним,
розірвання, будь-яких інших змін, крім
двох додаткових угод, в встановленому
законом порядку до договору № 12/02-4177-ОД
від 12.10.2010р. відсутні в матеріалах
справи, не надавались скаржником в ході
розгляду справи в судах обох інстанцій
відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

З матеріалів справи вбачається, що
правовідносини сторін регламентовано
Законом України «Про оренду державного
та комунального майна» від 10.04.1992р. №
2269-ХІІ (в редакції ЗУ від 14.08.2014р. №
1645-VІІ), а також чинним законодавством
України, яке йому не суперечить,
зокрема, і чинним Цивільним кодексом
України.

Згідно зі ст.2 вищезазначеного Закону
орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності;
державну політку у сфері оренди
здійснюють, зокрема, Фонд державного
майна України, його регіональні
відділення та представництва - щодо
державного майна.

Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону об`єктами
оренди за цим Законом, зокрема, є
нерухоме майно (будівлі, споруди,
нежитлові приміщення) та інше.

Частиною 4 ст.9 Закону передбачено право
відмови «орендодавця» в укладенні
договору оренди у разі, якщо орган,
уповноважений управляти майном, не
надає згоди на укладення договору
оренди.

Однією із істотних умов договору
оренди є термін, на який укладено
останній (ч.1 ст.10 Закону «Про оренду
державного та комунального майна»).

Сторони за договором № 12/02-4177-ОД
досягли згоди щодо терміну дії
договору на один рік (абзац 1 п.10.1 р.10
договору), з 12.10.2010р. по 11.10.2011р. (включно).

Частиною 2 ст.17 вищезазначеного Закону
регламентовано, що у разі відсутності
заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Отже, сторони підтвердили фактами
укладення додаткових угод - двічі, що
договір було укладено на один рік,
тобто, договір оренди подовжувався на
тих самих умовах, зокрема, і з
збереженням такої істотної умови
договору, як його термін (ст..10 Закону).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.11.2014р. (а.с.101) від позивачки вимагалось
надати в судове засідання докази на
обґрунтування правових підстав
продовження терміну оренди за
вищевказаним договором на три роки,
всупереч ч.2 ст.17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», п.10.1 р.10 договору. Такі докази,
відповідно до ст..ст.32, 33, 36 ГПК України,
позивачкою надано не було, натомість,
остання посилалась на зміст п.2.1 р.2
договору оренди та лист від 03.07.2013р. № 47
(а.с.28).

Зазначені доводи не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки: по-перше,
п.2.1 р.2 договору, ані безпосередньо сам
договір оренди, не містить будь-яких
узгоджених сторонами умов щодо
продовження терміну оренди на строк до
трьох років; по-друге, зазначене
суперечить ч.2 ст.17 вищевказаного
Закону; по-третє, лист
балансоутримувача (а.с.28), який взагалі
не має статусу юридичної особи (а.с.62-81)
та не є органом, що здійснює управління
майном, що є предметом оренди, не може
бути визнано як правову підставу щодо
продовження терміну договору оренди,
тим більше, на довший термін, ніж його
було укладено первісно, оскільки лише
Міністерство освіти є органом,
уповноваженим управляти цим майном, що
є предметом оренди, відповідно до ч.3
ст.9 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна».

Отже, в матеріалах справи відсутні, а
позивачкою не надано докази в
розумінні ст.ст.32, 36 ГПК України, які
підтверджують правові підстави
продовження терміну дії договору
оренди на три роки.

Крім цього, у відповідності до п.5.20 р.5
договору «орендар», у разі наміру
продовження строку дії договору
оренди, зобов`язаний не пізніше, ніж за
місяць до закінчення договору оренди
подати «орендодавцю»:

- заяву;

- дозвіл пожежників;

- копію договору страхування
державного майна, платіжне доручення
на оплату страхового платежу.

Отже, продовжуючи термін дії договору
кожен раз, сторони передбачили, що
«орендар» повинен надати
«орендодавцеві» певний пакет
документів. При цьому, доказів того, що
такі документи подавались позивачкою
відповідачу (дозвіл пожежників на
наступний рік, договір страхування на
наступний рік, платіжне доручення про
сплату страхового платежу) матеріали
справи не містять, також такі докази не
було надано позивачкою на виконання
вимог ухвали суду апеляційної
інстанції від 19.11.2014р.

Згідно зі ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено,
що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом;
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст..629 ЦК України
договір є обов`язковим для виконання
сторонами.

Частиною 1 ст.651 ЦК України
регламентовано, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Отже, інші підстави та порядок зміни,
розірвання договору оренди державного
майна регламентовано частинами 2, 3 ст.17,
ст.ст.26, 27 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна».

Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» договір оренди припиняється у
разі закінчення строку, на який його
було укладено.

Таким чином, термін дії договору оренди
від 12.10.2010р. № 12/02-4177-ОД закінчився
11.10.2013р. (а.с.22), оскільки «орендодавець»
(відповідач по справі) реалізував своє
право, передбачене абзацом 2 п.10.1 р.10
договору, ч.2 ст.17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», шляхом надсилання «орендарю»
листа від 28.10.2013р. (тобто, протягом
місяця після закінчення терміну дії
договору з урахуванням додаткової
угоди від 04.09.2012р. № 18-02-06228) та
зазначений лист було отримано
позивачкою 06.11.2013р., що підтверджується
поштовим повідомленням про його
отримання.

Доводи позивачки про те, що порядок
розірвання договору визначено саме п.7.4
р.7 договору, а не п.10.1 р.10 договору не
можуть бути прийняті, оскільки п.7.4 р.7
договору не містить посилань саме з
якого дня слід обчислювати 30-денний
строк (не пізніше, ніж за 30 діб) або
після закінчення терміну договору, або
до його закінчення, тоді як в п.10.1 р.10
договору сторони домовились, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміни договору оренди
протягом одного місяця після
закінчення його дії договір може бути
продовжений на тих самих умовах, які
передбачені договором, що повністю
відповідає ч.2 ст.17 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна».

Крім цього, позивачку, як «орендаря»
було сповіщено про те, що договір
оренди від 12.10.2010р. не буде продовжений
листом Міністерства освіти та науки
України від 08.10.2013р. № 1/11-15238 (органом,
який уповноважений управляти спірним
майном згідно з законом), що
підтверджується копією цього листа,
долученим в додатку до позовної заяви
позивачкою, яка визнає факт його
отримання (а.с.29, а.с.7).

Посилання позивачки на те, що
орендоване приміщення буде в
подальшому використано для власних
потреб, а тому порядок продовження або
розірвання договору чітко
регламентований ч.3 ст.17
вищезазначеного Закону, не
приймається, оскільки: жодним доказом в
розумінні ст.ст.32, 36 ГПК України,
матеріалами справи не підтверджено ці
обставини та такі докази не було надано
позивачкою на обґрунтування
апеляційної скарги, тоді як з
матеріалів справи, зокрема, листа МОН
України від 20.09.2013р. (а.с.29), вбачається,
що спірне приміщення підлягає
використанню за цільовим призначенням,
а саме, для організації харчування
студентів, викладачів технікуму на
більш якісному рівні надання цих
послуг, що також підтверджується
постановою про накладення штрафу
Державної СЕС України від 26.04.2012р. № 130
(а.с.53), листом третьої особи по справі
від 13.11.2013р. № 444 (а.с.55-56), листом
Управління освіти виконкому
Криворізької міськради від 13.11.2013р.
(а.с.57-58).

Враховуючи викладене, остаточний
висновок, викладений в резолютивній
частині оскаржуваного судового
рішення, відповідає вимогам закону,
матеріалам, обставинам справ, правові
підстави зміни чи скасування
оскаржуваного судового рішення -
відсутні.

Керуючись ч. 3-5 ст.49, ст.ст.99, 101,
103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1, м.Кривий Ріг -
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 16.10.2014
року у справі № 904/6377/14 - залишити без
змін.

Судові витрати по апеляційній
скарзі покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до
господарського суду Дніпропетровської
області.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
через Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 09.12.2014р.

Головуючий суддя
О.М.
Виноградник

Суддя
О.В.Джихур

Суддя
І.О.Вечірко