ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в прийнятті

"11" грудня 2014 р.Справа № 922/5693/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Харків до Aramex
Autos Societe de Personnes A responsabilite Limitee,
м. Лоделенсар, Бельгія про стягнення 4
995 євро (94 217,23 грн.)

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м.
Харків (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області із позовною заявою до Aramex Autos
Societe de Personnes A responsabilite Limitee, м. Лоделенсар,
Бельгія про стягнення 4 995 євро (94 217,23
грн.) за Контрактом №04/09/14 від 04.09.2014 р.,
укладеним між позивачем та
відповідачем.

Розглянувши матеріали позовної заяви,
суд вважає, що дана позовна заява не
підлягає розгляду в господарських
судах України з таких підстав.

Так, згідно зі ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням. У
випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що відповідачем у
справі є іноземний суб'єкт
господарювання - Aramex Autos Societe de Personnes A
responsabilite Limitee, м.
Лоделенсар, Бельгія.

Статтею 123 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що іноземні суб'єкти
господарювання мають такі самі
процесуальні права і обов'язки, що і
суб'єкти господарювання України, крім
винятків, встановлених законом або
міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України.

Відповідно до ст. 124 Господарського
процесуального кодексу України
підсудність справ за участю іноземних
суб'єктів господарювання визначається
цим Кодексом, законом або міжнародним
договором, згода на обов'язковість
якого надана Верховною Радою України.

Правовідносини, пов'язані з усіма
видами зовнішньоекономічної
діяльності в Україні, регулюються
положеннями Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність", а
питання, що виникають у сфері
приватноправових відносин з іноземним
елементом (хоча б один учасник
правовідносин є іноземцем, особою без
громадянства або іноземною особою),
зокрема і питання підсудності судам
України справ з іноземним елементом,
визначені Законом України "Про
міжнародне приватне право".

Так, згідно зі статтею 38 Закону України
"Про зовнішньоекономічну діяльність"
спори, що виникають між суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності,
іноземними суб'єктами господарської
діяльності у процесі такої діяльності
можуть розглядатися судами України, а
також, за згодою сторін спору, -
Міжнародним комерційним арбітражним
судом та Морською арбітражною комісією
при Торгово-промисловій палаті України
та іншими органами вирішення спору,
якщо це не суперечить чинним законам
України або передбачено міжнародними
договорами України.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про
міжнародне приватне право" дійсність
правочину, його тлумачення та правові
наслідки недійсності правочину
визначаються правом, що застосовується
до змісту правочину.

Статтею 76 Закону України "Про
міжнародне приватне право" визначено,
що суди можуть приймати до свого
провадження і розглядати будь-які
справи з іноземним елементом, зокрема,
у випадку, коли сторони передбачили
своєю угодою підсудність справи з
іноземним елементом судам України,
крім випадків виключної підсудності у
справах з іноземним елементом,
передбачених у статті 77 цього Закону,
та якщо на території України
відповідач у справі має місце
проживання або місцезнаходження, або
рухоме чи нерухоме майно, на яке можна
накласти стягнення, або знаходиться
філія або представництво іноземної
юридичної особи - відповідача.

Відповідно до ст. 77 Закону України "Про
міжнародне приватне право" підсудність
судам України є виключною у таких
справах з іноземним елементом: - якщо
нерухоме майно, щодо якого виник спір,
знаходиться на території України; -
якщо у справі, яка стосується
правовідносин між дітьми та батьками,
обидві сторони мають місце проживання
в Україні; - якщо у справі про спадщину
спадкодавець - громадянин України і мав
в ній місце проживання; - якщо спір
пов'язаний з оформленням права
інтелектуальної власності, яке
потребує реєстрації чи видачі
свідоцтва (патенту) в Україні; - якщо
спір пов'язаний з реєстрацією або
ліквідацією на території України
іноземних юридичних осіб, фізичних
осіб - підприємців; - якщо спір
стосується дійсності записів у
державному реєстрі, кадастрі України; -
якщо у справах про банкрутство боржник
був створений відповідно до
законодавства України; - якщо справа
стосується випуску або знищення цінних
паперів, оформлених в Україні; - справи,
що стосуються усиновлення, яке було
здійснено або здійснюється на
території України; - в інших випадках,
визначених законами України.

Позивач у позові посилається на те, що
поставка відповідно до умов Контракту
№04/09/14 від 04.09.2014 р. відбулась на
території України, тому справа може
розглядатись господарським судом
Харківської області за
місцезнаходженням позивача та за
місцем виконання даного Контракту.

У п.1 роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України N 04-5/608 від
31.05.2002 р. "Про деякі питання практики
розгляду справ за участю іноземних
підприємств і організацій" зазначено,
що за статтею 76 Закону України "Про
міжнародне приватне право" суди можуть
приймати до свого провадження і
розглядати будь-які справи з іноземним
елементом, зокрема, у випадку, якщо
сторони передбачили своєю угодою
підсудність справи з іноземним
елементом судам України, крім випадків
виключної підсудності у справах з
іноземним елементом, передбачених у
статті 77 цього Закону. Таким чином, якщо
сторони передбачили своєю угодою
підсудність справи з іноземним
елементом судам України, крім випадків
виключної підсудності (пункт 1 частини 1
статті 76 Закону України "Про міжнародне
приватне право"), спір підлягає
вирішенню в господарських судах
України з урахуванням вимог розділу III
ГПК. Місцеві господарські суди вправі
вирішувати спори і у тих випадках, коли
міжнародним договором передбачено
можливість укладення письмової
пророгаційної угоди між суб'єктом
зовнішньоекономічної діяльності
України та іноземним суб'єктом
господарської діяльності (угода про
договірну підсудність). Обираючи як
орган вирішення спорів місцевий
господарський суд України, сторони
пророгаційної угоди повинні
дотримуватись вимог міжнародного
договору та статті 16 ГПК щодо виключної
компетенції господарських судів
України. Отже, у разі непідвідомчості
справи у спорі за участю іноземного
підприємства чи організації
господарський суд має відмовити у
прийнятті позовної заяви на підставі
пункту 1 частини першої статті 62 ГПК. З
цієї ж підстави господарський суд
повинен відмовити у прийнятті позовної
заяви, якщо у пророгаційній угоді
сторонами неправильно викладено назву
суду або зазначено суд, існування якого
не передбачено Законом України "Про
судоустрій України".

З положень пункту 9.2. Контракту №04/09/14
від 04.09.2014 р. вбачається, що сторони
домовились про те, що у випадку, якщо
спір не вдалося залагодити, то за
письмовим запитом однієї із сторін
спір передається на розгляд до суду по
суті проблеми.

Таким чином судом встановлено, що у
Контракті №04/09/14 від 04.09.2014 р. сторони
чітко не визначили назву суду, якому
відпвідно до законодавства буде
підвідомчий даний спір.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України суд
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що даний спір не підлягає
розгляду в господарських судах
України, що є підставою для відмови в
прийнятті позовної заяви відповідно до
п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі відмови у відкритті провадження у
справі.

З огляду на відмову у відкритті
провадження у справі, суд вважає за
необхідне повернути фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір в розмірі 1 900,00 грн., сплачений
квитанцією №38 від 04.12.2014 р.

Керуючись ст. ст. 33, 76, 77 Закону України
"Про міжнародне приватне право", ст. 38
Закону України "Про
зовнішньоекономічну діяльність", ст. 1,
п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. ст. 86, 123-124
Господарського процесуального кодексу
України, ст. 7 Закону України "Про
судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті позовної заяви
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Харків до Aramex Autos Societe de Personnes A responsabilite
Limitee, м. Лоделенсар, Бельгія про
стягнення 4 995 євро (94 217,23 грн.).

Повернути з Державного бюджету України
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (61058, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1
900,00 грн., сплачений квитанцією №38 від
04.12.2014 р.

Повернути позовну заяву та додані до
неї документи на 17-ти арк., в тому числі
оригінал квитанції №38 від 04.12.2014 р. про
сплату судового збору в розмірі
1 900,00 грн.

Суддя О.В. Макаренко