м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
До Фізична особа-підприємець
Косенко Олександр Вікторович
Про стягнення 48 720,00 грн.
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
Від позивача Сушко В.С. -
представник (дов. № б/н від 01.01.2014 р.)
Від відповідача не з'явивися
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь»
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Фізичної
особи-підприємця Косенко Олександр
Вікторович про стягнення 48 720,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані
здійсненням відповідачем без
наявності відповідного дозволу
продажу дитячого набору - гаманця та
годинника з малюнками із зображенням
персонажів аудіовізуального твору
«Маша і Мєдвєдь», виключні права на
використання яких належать позивачу, у
зв'язку із чим останній просить суд на
підставі п. г) ч. 1 ст. 52 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»
стягнути з відповідача компенсацію у
розмірі 48 720,00 грн.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 03.10.2014 р. порушено провадження у
до розгляду на 27.10.2014 р.
У судове засідання 27.10.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
За таких обставин, у зв'язку з
нез'явленням в судове засідання
представника відповідача, суд
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 17.11.2014р., про що виніс
У судове засідання 17.11.2014 р. представник
відповідача повторно не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
У судовому засіданні 17.11.2014р. судом
здійснено огляд доказів наданих
представником позивача, перегляд
відеозапису розміщеного на CD диску.
У зв'язку з нез'явленням в судове
засідання представника відповідача,
суд відповідно до ст. 77 ГПК України,
відклав розгляд справи на 01.12.2014 р., про
що виніс відповідну ухвалу.
У судове засідання 01.12.2014 р. представник
відповідача втретє не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Поштове відправлення з ухвалами
Господарського суду міста Києва №
910/21081/14 від 03.10.2014 р про порушення
провадження у справі, від 27.10.2014 р. та
від 17.11.2014 р. були направлені
відповідачу за адресою, вказаною у
позовній заяві (03124, м. Київ, просп.
Космонавта Комарова 10, кв. 17), яка
відповідає адресі місцезнаходження
відповідача згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням
приписів ст. 64 ГПК України, вважається,
що ухвала про порушення провадження у
справі, так само як і інші ухвали суду,
вручені відповідачу належним чином
(поштові повернення наявні у
матеріалах справи із зазначенням
причини повернення - «за закінченням
встановленого строку зберігання»).

Вказана правова позиція
підтверджується позицією Вищого
господарського суду України, що
викладена у частині 3, п. 3.9.1, Постанови
Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції», де
зазначено таке. За змістом зазначеної
статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо
поважності причин відсутності
відповідача в судових засіданнях 27.10.2014
р., 17.11.2014 р. та 01.12.2014 р. від останнього до
суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в судовому засіданні 01.12.2014 р. та
за відсутності представника
відповідача, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Після повернення з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 01.12.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
р. № 12 «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності», з огляду на приписи статті
33 ГПК щодо обов'язку доказування і
подання доказів господарському суду у
вирішенні питання про те, якій стороні
належить доводити обставини, що мають
значення для справи про захист
авторського права чи суміжних прав,
слід враховувати таке: позивач повинен
довести належність йому авторського
права та/або суміжних прав чи права на
їх захист, а також факт використання
об'єктів даних прав відповідачем, а в
разі заявлення вимог про відшкодування
шкоди - розмір шкоди і
причинно-наслідковий зв'язок між
завданою шкодою та діями відповідача.

В свою чергу відповідач повинен
довести додержання ним вимог ЦК
України і Закону України "Про авторське
право і суміжні права" при використанні
ним твору та/або об'єкта суміжних прав;
в іншому разі фізична або юридична
особа визнається порушником
авторського права та/або суміжних прав
і для неї настають наслідки,
передбачені цими законодавчими актами.
Крім того, відповідач повинен
спростувати визначену цивільним
законодавством презумпцію винного
заподіяння шкоди.

З наданих позивачем документів
вбачається, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю Студія
«АНИМАККОРД» та гр. Кузовковим О. Г. був
укладений авторський договір
замовлення № ОК-2/2008 від 01.04.2008 р.,
умовами якого передбачено, що
автор-виконавець (гр. Кузовков О.Г.)
зобов'язується створити та передати
замовнику сценарій восьми серій
дитячого телевізійного серіалу «Маша і
Мєдвєдь» (твір) терміном до 23.09.2008 р., а
замовник - прийняти його та оплатити.

За змістом п. 1.3. укладений авторського
договору замовлення № ОК-2/2008 від 01.04.2008
р., автор-виконавець зобов'язується
передати замовнику відповідно до умов
даного договору та керуючись
положеннями ч. 4 ЦК РФ виключне право на
твір в повному обсязі, а замовник
зобов'язується виплатити
автору-виконавцю винагороду.

Актом здачі-приймання робіт від 23.09.2008
р. до авторського договору замовлення
№ ОК-2/2008 від 01.04.2008 р., автор-виконавець
передав замовнику сценарій восьми
серій «Маша і Мєдвєдь»: «Первая
встреча», «Весело-весело встретим
Новый год», «До весны не будить»,
«Ловись, рыбка», «Весна пришла»,
«Позвони мне, позвони», «С волками
жить», «Следы невиданных зверей».
Автор-виконаець передав виключні права
на сценарій вказаних восьми серій
дитячого телевізійного серіалу «Маша і
Мєдвєдь» в повному обсязі замовнику.

Службовим завданням № 1/МиМ-С1 від 12.05.2008
р. на створення аудіовізуального твору
з режисером-постановником, ТОВ Студія
«АНИМАККОРД» доручила
режисеру-постановнику Червяцову Д.А.
створити авторською працею творчого
колективу службовий аудіовізуальний
анімаційний твір - серію анімаційного
серіалу «Маша і Мєдвєдь» під робочою
назвою «Первая встреча». Згідно з п. 4
службового завдання, виключне право
після створення фільму належатиме ТОВ
Студія «АНИМАККОРД», а право авторства
- режисеру-постановнику.

Згідно - актом приймання фільму від
06.01.2009 р. до службового завдання №
1/МиМ-С1, режисер-постановник передав, а
студія прийняла вихідні матеріали
фільму «Первая встреча».

В подальшому між Товариством з
обмеженою відповідальністю Студія
«АНИМАККОРД» (правовласник) і
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь»
(набувач, позивач) був укладений
договір № 010601-МиМ про відчуження
виключного права на аудіовізуальний
твір (серіал «Маша і Мєдвєдь») від 08.06.2010
року, відповідно до умов якого
правовласник передав позивачу
виключне право на аудіовізуальний твір
- серіал «Маша і Мєдвєдь» (вісім серій,
визначених в п. 1.1. договору).

Виключне право на аудіовізуальний твір
передається правовласником позивачу в
повному обсязі для використання його
будь-яким способом та формі (п. 1.4
договору).

Згідно п. 6.1. договору, останній діє
протягом всього терміну дії виключного
права на аудіовізуальний твір.

За змістом п. 9.4. договору, всі додатки
до нього, оформлені в порядку,
передбаченому п. 9.4. договору, є його
невід'ємними частинами.

Згідно з додатком № 1 до договору №
010601-МиМ, одночасно з передачею права на
аудіовізуальний твір правовласник
передає набувачеві повному обсязі
виключні права на всі юридично значимі
елементи аудіовізуального твору, що
охороняються (включаючи, але не
обмежуючись назвою аудіовізуального
твору його окремих серій, графічними
зображеннями, мальованими
зображеннями персонажів
аудіовізуального твору, їх іменами,
текстом), незалежно від того, чи
поіменовані вказані елементи
безпосередньо в додатках до договору.

Додатком № 4 до договору № 010601-МиМ,
правовласник одночасно з передачею
права на аудіовізуальний твір передає
набувачеві виключне право в повному
обсязі на твори образотворчого
мистецтва, що входять до складу
аудіовізуального твору, - зображення
персонажів, часу та місця дії восьми
серій «Маша і Мєдвєдь», що складають їх
образотворче рішення.

Згідно з Додатком № 6 до договору №
010601-МиМ, правовласник одночасно з
передачею права на аудіовізуальний
твір передає набувачеві виключне право
в повному обсязі на інструкцію по стилю
(style guide), його елементи, матеріали для
художнього оформлення продукції, що
входять до складу аудіовізуального
твору.

Таким чином, позивач, на підставі
зазначеного договору набув виключні
майнові авторські права на
аудіовізуальний твір -
мультиплікаційний серіал «Маша і
Мєдвєдь» та його складові частини, у
зв'язку з чим має необхідний обсяг прав
на звернення до суду з даним позовом
про стягнення компенсації.

За таких обставин, обсяг прав позивача
щодо спірного об'єкта судом
встановлено.

Як зазначає позивач, 15.08.2014 р. в
належному ФОП Косенко О.В. магазині -
«Сумка.ua», що знаходиться за адресою: м.
Київ, вул. Майорова 2, здійснено продаж
(розповсюдження) товару - набору
дитячого гаманця та годинника «Маша і
Мєдвєдь», в структурі малюнку якого
використано зображення персонажу
«Маша» та персонажу «Мєдвєдь» з
аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу «Маша і
Мєдвєдь». Факт здійснення
розповсюдження даного товару
підтверджується наявними в матеріалах
справи товарним чеком від 15.08.2014р.,
фотокопією придбаного товару та диском
із відповідним відеозаписом, з яких
вбачається, що товар являє собою набір,
до якого входять: дитячий годинник із
нанесеним малюнком, в структурі якого
використано зображення персонажів
«Маша» та «Мєдвєдь» з аудіовізуального
твору мультиплікаційного серіалу
«Маша і Мєдвєдь», а також дитячий
гаманець із нанесеним малюнком, в
структурі якого використано
зображення персонажів «Маша» та
«Мєдвєдь» з аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу «Маша і
Мєдвєдь».

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що неправомірними діями
відповідача було порушено виключні
майнові права позивача на об'єкти
інтелектуальної власності на
аудіовізуальний твір
мультиплікаційний серіал «Маша і
Мєдвєдь», в тому числі на персонаж
«Маша» та персонаж «Медвєдь» як його
частини, а тому просить стягнути з
винної особи компенсацію у розмірі 48
720,00 грн. При цьому, розмір компенсації
позивач обґрунтовує неодноразовістю
порушення прав інтелектуальної
власності, а також використанням обох
персонажів із спірного
аудіовізуального твору у двох різних
ігрових ситуаціях.

Відповідач відзиву на позов не надав, у
судові засідання не з'явився.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представника позивача, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на таке.

За змістом ст. 440 ЦК України до майнових
прав інтелектуальної власності на твір
відносяться: право на використання
твору; виключне право дозволяти
використання твору; право перешкоджати
неправомірному використанню твору, в
тому числі забороняти таке
використання; інші майнові права
інтелектуальної власності,
встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
виключним правом є майнове право особи,
яка має щодо твору, виконання,
постановки, передачі організації
мовлення, фонограми чи відеограми
авторське право і (або) суміжні права,
на використання цих об'єктів
авторського права і (або) суміжних прав
лише нею і на видачу лише цією особою
дозволу чи заборону їх використання
іншим особам у межах строку,
встановленого цим Законом.

Відповідно до положень статей 435, 440, 441,
443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону:
право на використання твору належить
автору або іншій особі, яка одержала
відповідне майнове право у
встановленому порядку (за договором,
який відповідає визначеним законом
вимогам); використання твору
здійснюється лише за згодою автора або
особи, якій передано відповідне
майнове право (за виключенням випадків,
вичерпний перелік яких встановлено
законом); розмір і порядок виплати
авторської винагороди за створення і
використання твору встановлюються в
авторському договорі або у договорах,
що укладаються за дорученням суб'єктів
авторського права організаціями
колективного управління з особами, які
використовують твори.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
авторське право і суміжні права»
аудіовізуальний твір - твір, що
фіксується на певному матеріальному
носії (кіноплівці, магнітній плівці чи
магнітному диску, компакт-диску тощо) у
вигляді серії послідовних кадрів
(зображень) чи аналогових або
дискретних сигналів, які відображають
(закодовують) рухомі зображення (як із
звуковим супроводом, так і без нього), і
сприйняття якого є можливим виключно
за допомогою того чи іншого виду екрана
(кіноекрана, телевізійного екрана
тощо), на якому рухомі зображення
візуально відображаються за допомогою
певних технічних засобів. Видами
аудіовізуального твору є кінофільми,
телефільми, відеофільми, діафільми,
слайдофільми тощо, які можуть бути
ігровими, анімаційними
(мультиплікаційними), неігровими чи
іншими.

Ст. 9 Закону України «Про авторське
право і суміжні права» передбачає, що
частина твору, яка може
використовуватись самостійно, у тому
числі й оригінальна назва твору,
розглядається як твір і охороняється
відповідно до цього закону.

Суд звертає увагу, що персонаж
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу «Маша і
Мєдвєдь» «Маша», так само, як і персонаж
«Мєдвєдь» є персонажами, які можуть
бути використані самостійно, а тому
розглядаються судом як твори та
отримують таку ж правову охорону.
Вказане також підтверджується
додатком № 1 до договору № 010601-МиМ.

У процесі розгляду даної справи судом
здійснено дослідження наданих речових
доказів, зокрема, відеозапису фіксації
факту порушення відповідачем прав
позивача на аудіовізуальний твір
мультиплікаційний серіал «Маша і
Мєдвєдь», в тому числі на його частини:
персонажі «Маша» та «Мєдвєдь», з
приводу чого суд встановив наступне.

З проведеного відеозапису вбачається,
що такий запис проводився у приміщенні
магазину «Сумка.ua», що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. Майорова 2 в
приміщенні ТЦ «Полярний», в якому
здійснює господарську діяльність ФОП
Косенко О.В., де було придбано набір
дитячого гаманця та годинника «Маша і
Мєдвєдь», в структурі малюнку яких
використано зображення персонажу
«Маша» та персонажу «Мєдвєдь», на
підтвердження чого надано товарний чек
від 15.08.2014р. Отже, відповідачем фактично
здійснювалось розповсюдження товару -
набору дитячого гаманця та годинника
із використанням самостійних частин -
персонажів «Маша» та «Мєдвєдь» із
аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу «Маша і
Мєдвєдь», які отримують правову
охорону нарівні з твором.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) зокрема
належить виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами.

Факт відсутності у відповідача
правової підстави на використання
творів, персонажів «Маша» та «Мєдвєдь»,
а саме дозволу від ТОВ «Маша і Мєдвєдь»
як суб'єкта, що має виключне право на
дозвіл та заборону використання цього
твору іншими особами відповідно до ст.
15 Закону України «Про авторське право і
суміжні права», вважається судом
встановленим, так як відповідачем по
справі не спростований шляхом подання
суду доказів зворотного.

Таким чином, факт порушення прав
позивача судом встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про
авторське право і суміжні права», за
захистом свого авторського права і
(або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції.

Порушення права інтелектуальної
власності, в тому числі невизнання
цього права чи посягання на нього,
тягне за собою відповідальність,
встановлену Цивільним кодексом
України, законом чи договором (ст. 431
Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 432 Цивільного
кодексу України, суд у випадках та в
порядку, встановлених законом, може
постановити рішення, зокрема, про
застосування разового грошового
стягнення замість відшкодування
збитків за неправомірне використання
об'єкта права інтелектуальної
власності. Розмір стягнення
визначається відповідно до закону з
урахуванням вини особи та інших
обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 52 Закону
України «Про авторське право і суміжні
права», при порушеннях будь-якою
особою, зокрема, авторського права,
передбаченого статтею 50 закону,
суб'єкти авторського права мають право
подавати позови про відшкодування
збитків (матеріальної шкоди), включаючи
упущену вигоду, або стягнення доходу,
отриманого порушником внаслідок
порушення ним авторського права, або
виплату компенсацій.

Пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону України
«Про авторське право і суміжні права»
передбачено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про:
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу. При визначенні компенсації, яка
має бути виплачена замість
відшкодування збитків чи стягнення
доходу, суд зобов'язаний у встановлених
пунктом «г» ч. 2 ст. 52 Закону межах
визначити розмір компенсації,
враховуючи обсяг порушення та (або)
наміри відповідача.

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року N 12 «Про
деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних із захистом прав
інтелектуальної власності»,
компенсація підлягає виплаті у разі
доведення факту порушення майнових
прав суб'єкта авторського права та/або
суміжних прав, а не розміру заподіяних
збитків. Таким чином, для задоволення
вимоги про виплату компенсації
достатньо наявності доказів вчинення
особою дій, які визнаються порушенням
авторського права та/або суміжних прав,
а розмір збитків суб'єкт такого права
доводити не зобов'язаний. Водночас
розмір доведених збитків має
враховуватися господарським судом у
визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного
використання об'єктів авторського
та/або суміжних прав, в тому числі
неодноразове використання одного й
того самого об'єкта, становить
самостійне порушення і може бути
підставою для застосування
відповідальності у вигляді стягнення
компенсації. У визначенні розміру
такої компенсації господарським судам
необхідно виходити з конкретних
обставин справи і загальних засад
цивільного законодавства,
встановлених статтею 3 ЦК України,
зокрема, справедливості,
добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом
у межах заявлених вимог у залежності
від характеру порушення, ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується: тривалість порушення та
його обсяг (одно- або багаторазове
використання об'єкта авторського
права); передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права даного позивача; можливість
відновлення попереднього стану та
необхідні для цього зусилля тощо.
Відповідні мотиви визначення розміру
компенсації мають бути наведені в
судовому рішенні. У визначенні суми
компенсації господарський суд має
виходити з того розміру мінімальної
заробітної плати, який установлено на
час прийняття судом відповідного
рішення.

Так, позивач визначив компенсацію за
порушення майнових прав за чотири
використання персонажів без дозволу у
розмірі 40 мінімальних заробітних плат
що складає 48 720, 00 грн.

Дійсно, позивач належними засобами
доказування довів факт порушення
відповідачем майнових прав суб'єкта
авторського права шляхом вчинення дій,
які визнаються порушенням авторського
права, однак належним чином не
обґрунтував співвідношення розміру
визначеної ним компенсації за
порушення авторського права з розміром
завданої неправомірним використанням
об'єкта авторського права шкоди, що
може бути визначена з урахуванням
розміру збитків потерпілої особи,
розміру доходу, отриманого
відповідачем внаслідок правопорушення
тощо.

Більше того, посилаючись на
неодноразовість (чотирьохразове
використання персонажів) порушення
прав інтелектуальної власності на
персонажі «Маша» та «Мєдвєдь»
аудіовізуального твору
мультиплікаційного серіалу «Маша і
Мєдведь» щодо їх використання у
спірному наборі товару, а саме у
годиннику - персонажу «Маша» та
персонажу «Мєдвєдь», та у гаманці -
персонажу «Маша» та персонажу
«Мєдвєдь», позивач належними та
допустимими доказами не довів факт
багаторазового у розумінні норм
авторського права (принаймні
повторного продажу іншої партії такого
товару) порушення відповідачем прав
позивача шляхом розповсюдження товару
- набору дитячого - гаманця та годинника
із зображенням спірних персонажів.
Більше того, заявляючи даний позов,
позивач вказує на продаж саме набору
дитячого, складовими якого є годинник
та гаманець, кожен з яких містить
зображення, що відтворюють персонажі
«Маша» та «Мєдвєдь», а тому суд вважає,
що стягненню підлягає сума компенсації
за порушення прав позивача відносно
одноразового використання персонажу
«Маша» та одноразового використання
персонажу «Медведь» в межах спірного
дитячого набору.

З огляду на вищенаведене, суд вважає
правомірним та достатнім стягнення з
відповідача компенсації у розмірі 20
мінімальних заробітних плат.

У відповідності до ст. 8 Закону України
«Про державний бюджет України на 2014
рік» з 1 січня 2014 року встановлено
розмір мінімальної заробітної плати 1
218,00 грн. на місяць.

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Відповідач жодних доказів на
спростування обставин, повідомлених
позивачем, не надав.

Положеннями статті 34 ГПК України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, вимоги позивача про
зобов'язання відповідача сплатити
компенсацію за порушення авторських
прав позивача підлягають задоволенню
частково у розмірі 20 мінімальних
заробітних плат, що становить 24 360, 00
грн.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з фізичної
особи-підприємця Косенка Олександра
Вікторовича (03124, м. Київ, просп.
Космонавта Комарова 10, кв. 17,
ідентифікаційний номер ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маша і Мєдвєдь» (129085,
Російська Федерація, м. Москва, вул.
Годовікова, будинок 9, будова 3; ІПН/КПП
/771701001) 24 360 (двадцять чотири тисячі
триста шістдесят) грн. 00 коп.
компенсації за порушення виключних
майнових авторських прав та 913
(дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. витрат
по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 08.12.2014 р.

Суддя Ю.В. Картавцева