ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.
Справа № 908/2507/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

прокурора - Ногіної О.М.,

позивача - не з'явився,

третьої особи - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Заступника
прокурора Запорізької області (вх. № 2978
З/1-7) на рішення господарського суду
Запорізької області від 18.08.14 у справі

за позовом Прокурора м. Енергодар, в
інтересах держави,

в особі Енергодарської міської ради, м
Енергодар,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Державна інспекція
сільського господарства у Запорізькій
області, м. Запоріжжя,

до ТОВ "Тавр Лимитед", м. Енергодар,

про припинення права постійного
користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором Енергодар в інтересах
держави в особі позивача -
Енергодарської міської ради, звернувся
до господарського суду Запорізької
області з позовом до відповідача - ТОВ
"Тавр Лимитед", про припинення права
постійного користування земельною
ділянкою.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 18.08.2014 року
(суддя Азізбекян Т.А.) у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Прокурор Запорізької області із
вказаним рішенням місцевого
господарського суду не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення
господарським судом першої інстанції
норм чинного законодавства, просить
рішення скасувати.

В судовому засіданні прокурор
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити.

Представники сторін та третьої особи в
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце проведення судового
засідання повідомлялись належним
чином.

Позивач в своїх письмових поясненнях
зазначає, що не погоджується із
правовою позицією прокурора, вказує
міська рада наділена усім необхідним
колом повноважень для самостійного
захисту інтересів територіальної
громади у разі порушень земельного
законодавства. Крім того, позивач
просить розглянути справу за
відсутність його представника.

Третя особа направили на адресу суду
клопотання, в якому просить скасувати
оскаржуване рішення місцевого
господарського суду та розглянути
справу за відсутності її представника.

Відповідач у письмовому відзиві проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, просив залишити її без
задоволення, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду - без
змін. Крім того, відповідач просить
розглянути справу за відсутність його
представника.

На думку суду обставини справи
свідчать про наявність у справі
матеріалів достатніх для її розгляду
та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, ознайомитись із
матеріалами справи, зняти з них копії,
надати нові докази тощо).

Розглянувши клопотання позивача,
відповідача та третьої особи про
розгляд справи за відсутності їх
представників, колегія суддів вказані
клопотання задовольняє.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення прокурора
та перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне.

30.01.2014 р. Державною інспекцією
сільського господарства в Запорізькій
області на підставі Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» , згідно наказу Державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області від 30.01.2014 р. № 74
сформовано направлення № 38 на
проведення позапланової перевірки за
додержанням вимог земельного
законодавства у сфері використання та
охорони земель обслуговуючого
кооперативу водно - моторного
транспорту «Енергодар-1» , зі строком
проведення перевірки з 30.01.2014 р. по
11.02.2014 р.

Підставою для проведення перевірки є
наказ Державної інспекції
сільського господарства в Запорізькій
області від 30.01.2014 р. № 74 та постанова
старшого слідчого СВ Енергодарського
МВ УМВС України в Запорізькій
області від 03.10.2013 р.

Згідно Уніфікованої форми акту
перевірки дотримання об'єктами
господарювання вимог законодавства
(акт № 5 від 06.02.2014 р.) Державною
інспекцією сільського господарства в
Запорізькій області перевірено
дотримання вимог земельного
законодавства товариством з обмеженою
відповідальністю «Тавр - Лимитед» ( ).

В ході перевірки встановлено, що ТОВ
«Тавр - Лимитед» використовує наступні
земельні ділянки:

- земельна ділянка комунальної
власності , землі промисловості , в
місті Енергодарі площею 1,0469 га ;

- земельна ділянка комунальної
власності , для обслуговування пляжної
зони , в місті Енергодарі , площею 0 , 0885
га.

У пункті акту перевірки 16.2 щодо
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням, фахівцями
інспекції зазначено, що товариством
використовуються земельні ділянки не
за цільовим призначенням.

В розділі ІІІ акту перевірки
вказується, що товариством порушуються
вимоги статті 96 Земельного кодексу
України, та наданий детальний опис
виявленого порушення.

Так, фахівцями інспекції вказується,
що в результаті перевірки встановлено,
що на земельній ділянці № 1 наданій для
розташування виробничої бази
розташовується двоповерхова будівля,
дві альтанки відкритого типу з навісом,
господарча будівля, водно - моторний
гараж та чисельні замощення.

Земельна ділянка № 1 для
розташування виробничої бази не
використовується, виробнича база не
функціонує, виробничий процес не
ведеться.

В результаті перевірки встановлено, що
на земельній ділянці № 2 площею 884,3 кв.
м., наданій для розташування
будівель для обслуговування пляжної
зони, розташоване кафе - закусочна
«Риф», ділянка використовується не за
цільовим призначенням.

В акті перевірки йдеться про те, що у
загальному розумінні, під цільовим
призначенням земельної ділянки слід
розуміти визначений законодавством
правовий режим її експлуатації
(використання) , який забезпечує
реалізацію права користування
земельною ділянкою у такий спосіб , що
відповідатиме суспільним інтересам та
не завдаватиме шкоди навколишньому
природному середовищу.

Також, у розділі ІІІ акту перевірки
фахівцями інспекції вказується, що
відповідно до частин 1, 2 статті 60
Земельного кодексу України вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності встановлюються
прибережні захисні смуги. Прибережні
захисні смуги встановлюються по
берегах річок та навколо водойм уздовж
урізу води (у меженний період) для
великих річок, водосховищ на них та
озер шириною 100 метрів. Фактично
земельна ділянка ТОВ «Тавр - Лімітед»
для розташування виробничої бази
розташована в межах стометрової смуги
вздовж Каховського водосховища .

За висновками інспекторів - фахівців
інспекції , при здійсненні забудови
земельної ділянки посадовими особами
ТОВ «Тавр Лимитед» порушені вимоги
статей 60 , 61 Земельного кодексу
України .

Крім того, до матеріалів справи
прокуратурою наданий витяг з
кримінального провадження № 0000283
та копії матеріалів. Згідно витягу з
кримінального провадження № 0000283,
посадові особи ТОВ «Тавр Лимитед»,
виконуючи організаційно - розпорядчі
та адміністративно - господарські
функції, неналежним чином поставилися
до виконання своїх службових
обов'язків, передбачених положеннями
статутних документів товариства,
стосовно забезпечення законного, у
тому числі за цільовим призначенням,
використання земельної ділянки, та у
період 1999 - 2009 років, в порушення
вимог пункту «г» частини 2 статей 61 , 96
, 125 , 126 Земельного кодексу України ,
пункту 4 частини 2 статті 89 Водного
кодексу України, частини 2 статті 48
Закону України «Про охорону земель»,
частини 1 статті 34 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та пункту 8 «Порядку користування
землями водного фонду», якими
забороняється використання, у тому
числі для будівництва, земельних
ділянок, розташованих у прибережних
захисних смугах уздовж річок та
навколо водойм, без оформлення
відповідних дозволів, на вказаній
земельній ділянці , яка розташована у
прибережній захисній смузі уздовж
Каховського водосховища та згідно з
державним актом на право постійного
користування землею серії ІІ-ЗП № 002363
від 06.12.2001 р., надана у постійне
користування ТОВ «Тавр Лімітед» для
розміщення виробничої бази та для
розміщення споруд для обслуговування
пляжної зони, допустив незаконне
будівництво, яке виразилося у
самовільному зведені будівель та
споруд, без отримання ТОВ «Тавр
Лимитед» відповідних дозвільних
документів в органах державної влади
та місцевого самоврядування на зміну
цільового призначення земельної
ділянки та проведення на ній
будівельних робіт.

Ухвалою Енергодарського міського суду
Запорізької області від 10 квітня 2014 р. у
справі № 316/751/14-к (провадження № 1 - кп
/316/103/14) Братуху Ю.М. звільнено від
кримінальної відповідальності за
частиною 1 статті 367 Кримінального
кодексу України у зв'язку із
закінченням строків давності.
Кримінальне провадження за
обвинуваченням Братухи Ю.М. у вчиненні
злочину, передбаченого частиною 1
статті 367 Кримінального кодексу
України закрито.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, місцевий господарський суд
зазначив, що земельні ділянки
використовуються відповідачем у межах
категорії, визначеної державним актом
на право постійного користування
землею, тому прокурором не доведено
факт використання земельної ділянки не
за цільовим призначенням.

Вирішуючи питання про наявність або
відсутність правових підстав для
задоволення позовних вимог та вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
зазначає наступне.

Так, відповідно до акта на право
постійного користування землею від
06.12.2001 серії ІІ-ЗП №002 у користування
ТОВ "Тавр Лимитед" передано земельну
ділянку № 1 площею 1,0470 га для
розміщення виробничої бази (землі
промисловості) та ділянку № 2 площею
0,0844 га - для обслуговування пляжної
зони.

На момент перевірки
Держсільгоспінспекції у Запорізькій
області 06.02.2014 на земельній ділянці
відведеній для розміщення виробницої
бази, крім самої нефункціонуючої бази,
розташована двоповерхова будівля, дві
альтанки, господарська будівля,
водно-моторний гараж, будиночок
охорони та замощення, територія
огороджена парканом. На земельній
ділянці, переданій у користування для
обслуговування пляжної зони -
розміщено кафе-закусочна "Риф".

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог прокурора місцевий
господарський суд зробив висновок, що
на ділянці № 1 є виробнича база, а щодо
обов'язковості її функціонування у
державному акті на право постійного
користування землею жодних умов не
зазначено.

Оцінки тому факту, що на цій землі також
розміщено об'єкти нерухомості, які за
своїм функціональним призначенням не
належать до виробничої бази та введені
в експлуатацію пізніше, судом не
надано.

Разом з тим, відповідно до свідоцтва на
право власності від 15.07.2010 по вул.
Придніпровській, 276 у м. Енергодар
розміщено 3 цегляні будівлі площею 520
кв.м., 16 кв.м. та 3 кв. м. (будівля,
водно-моторний гараж та будиночок
охорони), металевий навіс площею 27 кв.м.,
замощення загальною площею 1 216 кв.м.,
огорожі та двоє металевих воріт.
Відповідачами у справі будь-якого
підтвердження, що вказані будівлі
мають промислове призначення та є
складовою виробничої бази не надано.

З приводу земельної ділянки по вул.
Придніпровській, 27в у м. Енергодарі суд
дійшов до висновку, що будівля
кафе-закусочної "Риф" належить до
об'єктів обслуговування пляжної зони,
тому земельна ділянка підприємством
використовується за цільовим
призначенням.

Колегія суддів вважає необхідним
зазначити, що відповідно до ДБН В.2.2-25:2009
"Підприємства харчування (заклади
ресторанного господарства)" кафе є
закладом ресторанного господарства із
широким асортиментом страв
нескладного готування, кондитерських
виробів і напоїв, в якому застосовують
самообслуговування або обслуговування
офіціантами. Заклади ресторанного
господарства здійснюють
виробничо-торговельну діяльність,
виробляють, продають та організовують
споживання продукції власного
виробництва і закупних товарів, можуть
організувати дозвілля споживачів.

Таким чином, з нормативного визначення
поняття "кафе" слідує, що це заклад, який
здійснює виробничо-торгівельну
діяльність з метою задоволення
гастрономічних потреб людей та не має
нічого спільного із обслуговуванням
пляжної зони.

Крім того, розміщення на спірній
земельній ділянці кафе, будівель,
альтанок та водно-моторного гаражу не
узгоджується з основним видом
економічної діяльності ТОВ "Тавр
Лімітед" - оброблення металевих
відходів та брухту (37.10.0). Саме для
вказаної промислової діяльності
Енергодарська міська рада надавала
підприємству земельні ділянки на
березі Каховського водосховища на
праві постійного користування, а не для
розміщення розважальних закладів, що
здійснюють комерційну діяльність.

Також, факт використання ТОВ "Тавр
Лимитед" земельної ділянки не за
цільовим призначенням підтверджується
постановою про закриття кримінального
провадження відносно колишнього
директора підприємства Братухи Ю.М. за
ч.1 ст. 367 КК України у зв'язку зі спливом
строків притягнення до кримінальної
відповідальності. Під час досудового
слідства Братуха Ю.М. визнав свою вину у
нецільовому використання землі,
переданій у постійне користування ТОВ
«Тавр- Лимитед», та її самовільній
забудові. З пред'явленою підозрою
Братуха Ю.М. погодився, постанову суду
про звільнення його від
відповідальності з нереабілітуючих
підстав не оскаржував.

Окрім того, суд дійшов хибного
висновку, що спірні земельні ділянки не
належить до земель водного фонду,
оскільки на території м. Енергодар
прибережна захисна смуга Каховського
водосховища в натурі не встановлена,
відповідний проект землеустрою не
розроблено.

Ширина прибережних захисних смуг
визначена ч. 9 ст. 88 Водного кодексу
України та становить уздовж великих
річок та водосховищ на них 100 метрів
вздовж урізу води.

Частинами 7, 8 ст. 88 Водного кодексу
України, частиною 3 ст. 60 Земельного
кодексу України передбачено, що
розміри і межі природоохоронних зон
встановлюються за окремими проектами
землеустрою.

Таким чином, фактичний розмір і межі
прибережної захисної смуги визначені
нормами закону, а проект землеустрою
щодо встановлення прибережної
захисної смуги є лише документом, який
містить графічні матеріали та
відомості про обчислену площу в
розмірі й межах, встановлених
законодавством.

Сукупний аналіз усіх указаних вище
законодавчих актів свідчить про те, що
у разі відсутності землевпорядної
документації (документації із
землеустрою, проекту землеустрою) та
встановлених у натурі (на місцевості)
меж щодо прибережних захисних смуг
водних об'єктів, збереження водних
об'єктів повинно бути досягнуто шляхом
урахування при розгляді матеріалів
щодо надання цих земельних ділянок
нормативних розмірів прибережних
захисних смуг, установлених статтею 88
ВК України.

Такий висновок узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України,
викладеною у постанові від 21.05.2014 №
6-16цс14.

З урахуванням викладеного, земельна
ділянка, передана у постійне
користування ТОВ "Тавр Лимитед"
розміщена в межах прибережної захисної
смуги Каховського водосховища та має
використовуватися виключно за
цільовим призначенням визначеним у
акті на право постійного користування
землею та з урахуванням обмежень,
визначених ст. 89 Водного кодексу
України.

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 1
Закону України «Про державний контроль
за використанням та охороною земель»
невиконання вимог щодо використання
земель за цільовим призначенням -
невикористання земельної ділянки, крім
реалізації науково обґрунтованих
проектних рішень, або фактичне
використання земельної ділянки, яке не
відповідає її цільовому призначенню,
встановленому при передачі земельної
ділянки у власність чи наданні в
користування, в тому числі в оренду, а
також недодержання режиму
використання земельної ділянки або її
частини в разі встановлення обмежень
(обтяжень).

Також, пунктом 1 частини 1 статті 1
Закону України «Про землеустрій»
встановлено, що цільове призначення
земельної ділянки - використання
земельної ділянки за призначенням,
визначеним на підставі документації
із землеустрою у встановленому
законодавством порядку.

Таким чином вимогами вказаних Законів
України встановлено, що невикористання
земельної ділянки - це невиконання
вимог щодо використання земель за
цільовим призначенням, а доводи
відповідача в цій частині не
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 та пункту «г»
частини 2 статті 61 Земельного кодексу
України Прибережні захисні смуги є
природоохоронною територією з режимом
обмеженої господарської діяльності. У
прибережних захисних смугах уздовж
річок, навколо водойм та на островах
забороняється, зокрема, будівництво
будь-яких споруд (крім гідротехнічних,
навігаційного призначення,
гідрометричних та лінійних), у тому
числі баз відпочинку, дач, гаражів та
стоянок автомобілів;

З матеріалів справи вбачається, що у
порушення чинного законодавства, а
саме - пункту «г» частини 2 статті 61
Земельного кодексу України та пункту 4
частини 2 статті 89 Водного кодексу
України, а також пункту 8 Порядку
користування землями водного фонду
відповідачем на земельній ділянці №1,
площею 1,0470 га, розташованій у межах
прибережної захисної смуги уздовж
Каховського водосховища та переданій
відповідачу під розміщення виробничої
бази, проведено самовільне будівництво
двоповерхової будівлі , альтанок
відкритого типу з навісом, господарчої
будівлі, водно-моторного гаражу,
приміщення охорони, причалу для
моторних човнів, чисельні замощеня і
огорожа.

На земельній ділянці № 2, площею 0,0884
гра, розташованій у межах прибережної
захисної смуги уздовж Каховського
водосховища та переданій відповідачу
для розміщення споруд для
обслуговування пляжної зони,
відповідачем самовільно збудовано
будівлю кафе-бару «Риф», яка не є
об'єктом для обслуговування пляжної
зони, та використовувалась як нічний
розважальних заклад.

Факт забудови підтверджується
матеріалами перевірки Державної
інспекції сільського господарства
(акти перевірки №3 та №5 від 06.02.2014 року)
та матеріалами перевірки Державної
інспекції архітектурно-будівельного
контролю (акт перевірки від 02.12.2013 року).

Матеріалами вказаних перевірок
підтверджено порушення відповідачем
вимог статті 96 Земельного кодексу
України, відповідно до якої на
землекористувачів покладено обов'язок
забезпечення використання землі за
цільовим призначенням.

Згідно з пунктом «ґ» статті 141
Земельного кодексу України -
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням є підставою для
припинення права користування
земельною ділянкою.

Відповідно до пункту «а» частини 1
статті 143 Земельного кодексу України
Примусове припинення прав на земельну
ділянку здійснюється у судовому
порядку у разі використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням.

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до положень статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, котра з
сторін посилається на юридичні факти,
які обґрунтовують її вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Відповідачем не надано до матеріалів
справи доказів того, що ним
використовуються виробнича база на
спірній земельній ділянці, не надано
доказів на підтвердження законності
проведення будівництва двоповерхової
будівлі, альтанок відкритого типу з
навісом, господарчої будівлі,
водно-моторного гаражу, приміщення
охорони, причалу для моторних човнів,
чисельні замощеня і огорожа. як не
надано доказів і того, що кафе-бар «Риф»
використовуються як будівля для
обслуговування пляжної зони.

Додатково слід зазначити, що
відповідно до положень частини 1 статті
101 Господарського процесуального
кодексу України у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Додаткові докази приймаються
судом, якщо заявник обґрунтував
неможливість їх подання суду першої
інстанції з причин, що не залежали від
нього.

Враховуючи викладені обставини в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
прокурором доведено факт використання
відповідачем земельних ділянок не за
цільовим призначенням, а тому позовні
вимоги підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Колегія суддів зазначає, що рішення є
законним тоді, коли суд, виконавши всі
вимоги норм процесуального права і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин, і при їх відсутності - на
підставі закону, що регулює подібні
відносини, або виходячи із загальних
засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображені обставини, які
мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені
обставини і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Мотивувальна частина рішення повинна
містити встановлені судом обставини,
які мають значення для справи, їх
юридичну оцінку, а також оцінку всіх
доказів.

Під час розгляду справи, місцевим
господарським судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для
справи, у зв'язку з чим це рішення
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга - задоволенню.

Відповідно до положень частини 1 та
пункту 10 частини 2 статті 105
Господарського процесуального кодексу
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги апеляційний
господарський суд приймає постанову, в
якій має бути, зокрема, зазначений
новий розподіл судових витрат у разі
скасування чи зміни рішення.

При вирішення питання про розподіл
судових витрат колегія суддів
керується положеннями статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 99, 101, 103, 104 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 18.08.2014 року
скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Припинити Товариству з обмеженою
відповідальністю «Тавр Лимитед» () право постійного
користування земельною ділянкою,
переданою у постійне користування на
підставі державного акту серія ІІ-ЗП №
002363 загальною площею 1,1354 га, загальною
вартістю 1 628 045,75 грн., яка складається
із земельної ділянки №1 площею 1,0470 га
вартістю 1 501 213,00 грн., розташованої по
вул. Придніпровській, 27 «б» у м.
Енергодарі та земельної ділянки №2
площею 0,0844 га, вартістю 126 832,75 грн.,
розташованої по вул. Придніпровській, 27
«в» у м. Енергодарі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тавр Лимитед» (71500,
бул. Каштановий, 16, кв. 18, м Енергодар,
) на користь Державного
бюджету України 1218 грн. судового збору
за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Тавр Лимитед» (71500,
бул. Каштановий, 16, кв. 18, м Енергодар,
) на користь Державного
бюджету України 609 грн. судового збору
за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду
Запорізької області видати відповідні
судові накази.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її підписання і може бути оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 01.12.2014
року.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Ільїн О.В.