ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2014 р.
Справа №917/2050/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 50089

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод",
вул. Івана Приходька, 141, м. Кременчук,
Полтавська область, 39621

про стягнення 227 902,28 грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, адвокат, посв.
НОМЕР_1

від відповідача: не з'явились.

У судовому засіданні 09.12.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
Договором поставки №0665-СН від 11.12.2013 в
сумі 227 902,28 грн., з яких: 202 296,96 грн. -
основна заборгованість, 25 605,32 грн. -
пеня.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримував у
повному обсязі.

Відповідач у відзив на позов від
17.11.2014р. вих. №40-21/603 проти позову
заперечує. Відповідач посилається на
відсутність висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
та сертифікат відповідності на товари,
які підлягають обов"язковій
сертифікації в Україні, в зв"язку з чим
поставка товару є незакінченою.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

11.12.2013р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(Постачальник, Позивач) та Публічним
акціонерним товариством
"Кременчуцький сталеливарний завод"
(Покупець, Відповідач) був укладений
Договір поставки товару № 0665-СН
(Договір).

Відповідно до умов Договору
Постачальник зобов'язався поставити і
передати у власність Покупцю
визначений цим Договором товар (надалі
- товар), а Покупець зобов'язався
прийняти цей товар та своєчасно
здійснювати його оплату (п.1-1 Договору).

Відповідно до п.1.2 Договору
найменування, одиниця виміру, загальна
кількість товару, що підлягає поставці
за цим Договором, ціна за одиницю
товару, його часткове співвідношення
(асортимент, номенклатура),
визначаються специфікацією (ями), що є
додатками до даного Договору.

Відовідно до пунктів 6.1., 6.2. Договору
розрахунки за товар здійснюються на
умовах відстрочки оплати 40 календарних
днів від дати поставки. Оплата
здійснюється шляхом переказу Покупцем
грошових коштів на розрахунковий
рахунок Постачальника, що визначений у
Договорі.

На виконання умов Договору
Постачальником були здійснені такі
поставки товару: 1. поставка від 14.01.2014р.
на загальну суму 150982,50 грн. (видаткова
накладна № 24 від 14.01.2014р.; 2. поставка від
13.02.2014р. на загальну суму 135608,46грн.
(видаткова накладна № 228 від 13.02.2014р.); 3.
поставка від 13.02.2014р. на загальну суму
5706,00 грн. (видаткова накладна № 229 від
13.02.2014р.); 4. поставка від 03.07.2014р. на
загальну суму 42140,58 грн. (видаткова
накладна № 991 від 03.07.2014р.); 5. поставка
від 16.07.2014р. на загальну суму 18207,00 грн.
(видаткова накладна № 1096 від 16.07.2014р.).

Позивач посилається на порушення
відповідачем своїх зобов"язань за
Договором в частині оплати товару,
оскільки заборгованість за Договором
сплачена відповідачем лише частково.

Так, 03.07.2014 року відповідачем була
перерахована грошова сума у розмірі 90000
грн., чим була частково сплачена
заборгованість за поставку товару від
14.01.2014р. (виписка AT "Райффайзен банк
аваль" від 18.09.2014р. по рахунку щодо
взаєморозрахунків між сторонами).

Також, 21.08.2014р. відповідач повністю
розрахувався за поставку товару від
03.07.2014р., сплативши грошову суму
розміром 42140,58 грн., а 27.08.2014р. відповідач
повністю розрахувався за поставку
товару від 16.07.2014р., сплативши грошову
суму розміром 18207,00 грн.

Проте, розрахунок за поставки товару
від 14.01.2014р. та 13.02.2014р. відповідач не
здійснив.

Отже, позивач просить суд стягнути з
відповідача заборгованість за
поставку товару від 14.01.2014р. у розмірі
60982,5 грн. та за поставки товару від
13.02.2014р. складає у розмірі 141314,46 грн..

Таким чином, загальна сума боргу
становить 202296,96 грн.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 даної статті до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускається одностороння
відмова від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною першою ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент пред'явлення позову та розгляду
справи, відповідач свої зобов'язання за
Договором поставки №0665-СН від 11.12.2013
року в частині оплати боргу в сумі
202296,96грн. не виконав.

Судом встановлено, що
видатковими накладними (оригінали
даних документів було оглянуто судом в
судовому засіданні) підписаних
сторонами, підтверджується факт
поставки позивачем товару відповідачу.

Частиною 1 статті 216
Господарського кодексу України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК України). Предметом неустойки
може бути грошова сума, рухоме і
нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ст.551 ЦК
України).

Відповідно до пункту 10.6. Договору у
випадку порушення Покупцем строку
розрахунку за поставлений товар,
останній сплачує на користь
Постачальника неустойку у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла під час порушення грошового
зобов'язання, від суми заборгованості
за кожен день прострочення.

Так, відповідачу нараховано пеню у
розмірі 25605,32 грн.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача пені у
розмірі 25605,32грн., суд визнає їх
правомірними (розрахунок здійснено за
допомогою калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга.Еліт 8.1.5" ).

Заперечення відповідача стосовного
того, що поставка товару є не
закінченою, оскільки, згідно п.4.1
Договору підтвердженням якості та
комплектності товару з боку
постачальника (позивача) є сертифікат
якості, паспорт якості, сертифікат
відповідності, протокол узгодження
якості, а ненадання перелічених
документів позбавляє відповідача
права використати поставлений товар за
призначенням судом відхиляються
виходячи з наступного.

Відповідно до п.9.4 Договору - з інших
питань приймання-передачі товару, що не
передбачені цим Договором сторонам
слід керуватися Інструкцією про
порядок приймання передачі продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання за
кількістю, затвердженої постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від15.06.1965 №П-6 та Інструкцією про
порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення та
товарів народного споживання за
якістю, затвердженої постановою
Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР
від 25.04.1966 №П-7.

Відповідно до п.14 Інструкції №П-7
"Приемка продукции по качеству и
комплектности производится в точном
соответствии со стандартами,
техническими условиями, Основными и
Особыми условиями поставки, другими
обязательными для сторон правилами, а
также по сопроводительным документам,
удостоверяющим качество и
комплектность поставляемой продукции
(технический паспорт, сертификат,
удостоверение о качестве, счет-фактура,
спецификация и т. п.). Отсутствие
указанных сопроводительных документов
или некоторых из них не
приостанавливает приемку продукции. В
этом случае составляется акт о
фактическом качестве и комплектности
поступившей продукции и в акте
указывается, какие документы
отсутствуют".

Відповідачем не надано акт про
фактичну якість та комплектність в
якому зазначалося б, що сертифікат
якості відсутній.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129
Конституції України та ст. 33, ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З урахуванням того, що норми статті 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а норми
статті 129 Конституції України одним з
принципів судочинства визначають
свободу у наданні сторонами суду
доказів та у доведенні перед судом їх
переконливості, судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів.

Судовими доказами, за визначенням
статей 32-36 Господарського
процесуального кодексу України, слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджуються
наявними доказами (в мат. справи) і
підлягають задоволенню.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" (вул. Івана
Приходька, 141, м. Кременчук, Полтавська
область, 39621, ідентифікаційний код
НОМЕР_2 на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_2) - 202 296,96 грн. - сум основного
боргу, 25 605,32 грн. - пені та 4 558,05 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.12.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.