КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р. Справа№ 910/22049/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Шевченка Е.О.

Зеленіна В.О.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Корчинська Л.В., дов.
б/н від 02.11.2013 року;

від відповідача - Воробей Є.В., дов.
б/н від 10.07.2014 року;

Концевий Р.С., дов. б/н
від 12.11.2014 року;

від третьої особи - Малиновський Д.В.,
дов. № 3 від 08.01.2014 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного
науково-виробничого підприємства
«Синапс»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 29.09.2014 року

у справі № 910/22049/13 (суддя
Лиськов М.О.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегаполіс»

до Приватного
науково-виробничого підприємства
«Синапс»

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Публічне
акціонерне товариство
«Шахтоуправління

«Покровське»

про стягнення 1 016 978,17
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року по справі № 910/22049/13
позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного
науково-виробничого підприємства
«Синапс» на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегаполіс» 1 016 978,17 грн. основного
боргу та 20 339, 57 грн. судового збору за
подання позовної заяви.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Приватне науково-виробниче
підприємство «Синапс» звернулося до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
29.09.2014 року по справі № 910/22049/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, судові витрати
покласти на позивача.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.10.2014 року по
справі № 910/22049/13 апеляційну скаргу було
прийнято та призначено до розгляду на
18.11.2014 року.

17.11.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мегаполіс» надійшов відзив на
апеляційну скаргу, у якому позивач
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

18.11.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Приватного
науково-виробничого підприємства
«Синапс» надійшли додаткові письмові
пояснення до апеляційної скарги, у яких
відповідач підтримав свою апеляційну
скаргу.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Представники Приватного
науково-виробничого підприємства
«Синапс» у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, підтримали доводи,
викладені в апеляційній скарзі,
просили суд рішення Господарського
суду міста Києва від 29.09.2014 року по
справі № 910/22049/13 скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, судові витрати покласти на
позивача.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мегаполіс» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, заперечував проти доводів
апелянта, викладених в апеляційній
скарзі, просив суд відмовити в
задоволенні скарги та залишити без
змін оскаржуване судове рішення
місцевого господарського суду як таке,
що прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Шахтоуправління
«Покровське» у поясненнях, наданих у
судовому засіданні, підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, просив
суд рішення Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року по справі № 910/22049/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі, судові витрати
покласти на позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
21.03.2008 року Відкрите акціонерне
товариство «Вугільна компанія «Шахта
Красноарміська-Західна №1», яке
змінило свою назву на Публічне
акціонерне товариство
«Шахтоуправління «Покровське» (далі -
третя особа, інвестор) як замовник та
ПНВП «Синапс» як підрядник уклали
Договір підряду № 1099-2/2008.

За умовами вказаного договору ПНВП
«Синапс» зобов'язано збудувати
комплекс «Енергетичні блоки на базі
газопоршневих когенераційних модулів
для ВАТ «Вугільна компанія «Шахта
Красноарміська-Західна №1» у м.
Красноармійськ» (далі - КГЕС) загальною
електричною потужністю 75 МВт у дві
черги: перша - КГЕС електричною
потужністю 18 МВт з подальшим розвитком
загальної електричної потужності до 27
МВт, друга: КГЕС електричною потужністю
36 МВт з подальшим розвитком загальної
електричної потужності до 48 МВт.

24.04.2008 року, на виконання вищевказаного
договору підряду, між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Мегаполіс» (далі - позивач, підрядник,
ТОВ «Мегаполіс») та Приватним
науково-виробничим підприємством
«СИНАПС» (далі - відповідач, замовник,
ПНВП «Синапс») укладено договір
підряду № 022-08 (далі - Договір підряду).

За умовами Договору замовник доручає, а
підрядник приймає на себе зобов'язання
по виконанню будівельних робіт в
обсязі, визначеному замовником, при
спорудженні Першої черги КГЕС
електричною потужністю 18 МВт
комплексу: «Енергетичні блоки на базі
газопоршневих когенераційних модулів»
для ВАТ «Вугільна компанія «Шахта
Красноарміська-Західна №1» у м.
Красноармійськ».

Договором підряду встановлено, що
Відкрите акціонерне товариство
«Вугільна компанія «Шахта
Красноарміська-Західна №1» є
інвестором.

ТОВ «Мегаполіс» виконало роботи за
Договором підряду в жовтні 2008 року, що
підтверджується довідками форми КБ-3 та
актами форми КБ-2в на загальну суму 1 127
917,96 грн.

Замовник частково оплатив виконані
роботи, у результаті чого, його
заборгованість станом на 01.01.2009 року по
виконаних роботах за жовтень 2008 року
склала 151 710,71 грн.

Крім того, ТОВ «Мегаполіс» виконало
роботи по Договору підряду за період з
березня 2009 року по квітень 2009 року, що
підтверджується довідками форми КБ-3 та
актами форми КБ-2в на загальну суму 990
442,00 грн.

Вказане вище підтверджується актом
звірки взаєморозрахунків від 30.04.2009
року (т. 1 а.с. 26), який складено за період
з 01.01.2009 року по 30.04.2009 року.

Відповідачем по Договору підряду
позивачу надані послуги на загальну
суму 91 944,37 грн. та поставлені
будівельні матеріали на суму 33 230,17 грн.,
що підтверджується відповідними
актами здачі-прийняття робіт і надання
послуг та видатковою накладною №
СИ-0000026 від 09.04.2009 року.

За таких обставн, загальна сума
заборгованості відповідача перед
позивачем склала 1 016 978,17 грн. (151 710,71 грн.
+ 990 442,00 грн. - 91 944,37 грн. - 33 230,17 грн.), що
також підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків від 30.04.2009 року.

Як встановлено матеріалами справи,
позивач звертався до суду з вимогою про
стягнення даних коштів. Проте, рішенням
Господарського суду міста Києва від
21.09.2009 року про відмову в задоволенні
позовних вимог, яке залишено без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 23.12.2009 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 25.08.2010 року по справі № 7/515,
встановлено наступне.

Згідно із п. 4.1.2 Договору підряду
подальше фінансування замовником
здійснюється на підставі актів
виконаних БМР форми КБ-2в та довідок
(форма КБ-3), підписаних сторонами.
Замовник здійснює щомісячні платежі
підряднику за виконані та погоджені
інвестором БМР до 30 числа звітного
місяця за вирахуванням виплаченого
авансу за матеріали і генпідрядних
видатків. Облік робіт здійснюється за
період з 20 числа попереднього до 20
числа поточного (звітного) місяця.
Перевірка та підписання актів
виконаних робіт форми КБ-2в та довідки
форми КБ-3 здійснюється сторонами після
захисту їх підрядником перед службами
інвестора впродовж 5 (п'яти) робочих
днів з моменту надання їх підрядником.
Платежі підряднику здійснюються після
одержання коштів від інвестора.

Сторонами доказів оплати інвестором
замовнику виконаних підрядних робіт у
порядку, визначеному ст. 33, 34, 36 ГПК
України надано не було.

При цьому, суди дійшли висновку, що
термін виконання замовником грошових
зобов'язань не настав з огляду на те, що
за змістом п. 4.1.2 Договору підряду
моментом виникнення у ПНВП «Синапс»
обов'язку оплати ТОВ «Мегаполіс»
виконаних підрядних робіт по Договору
підряду № 022-08 від 24.04.2008 року є
посилання на подію - на перерахування
інвестором відповідачу належних
коштів. Зазначена умова виникнення у
відповідача вказаного обов'язку за
своєю правовою природою є
відкладальною обставиною у розумінні
ст. 212 Цивільного кодексу України.

При зверненні з позовом у даній справі,
суд першої інстанції ухвалою від 17.01.2014
року припинив провадження у справі №
910/22049/13 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

У зв'язку з оскарженням зазначеної
ухвали, Вищий господарський суд
України у постанові від 28.05.2014 року
зазначив, що у даній справі № 910/22049/13
порівняно зі справою № 7/515 змінено
підстави позову. Тобто, змінено
обставину, на якій ґрунтується вимога
позивача - наявність оплати інвестором
відповідачу виконаних позивачем робіт.

Таким чином, позивач вказує на
відсутність відкладальної обставини
та настання його права на отримання
оплати за Договором підряду.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов'язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
- п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач проти розміру вказаної
заборгованості не заперечує, проте
зазначає, що у нього, відповідно до п.
4.1.2 Договору підряду, не виникло
підстав для сплати коштів за прийняті
ним роботи, виконані позивачем.
Оскільки інвестором не було
перераховано йому кошти за виконані
позивачем роботи.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача з вимогою про сплату
заборгованості за прийняті ним роботи,
проте, відповідач у відповідях
посилався на відсутність оплати з боку
інвестора.

На лист ТОВ «Мегаполіс» № 0929/1 від 29.09.2009
року, адресований інвестору, було
отримано відповідь, що між позивачем та
інвестором відсутні договірні
відносини або інші обставини, які
передбачають надання запитуємої
інформації.

У судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник третьої особи
вказав, що розрахунки за Договором
підряду № 1099-2/2008 від 21.03.2008 року
проводяться з лише з відповідачем, а
відповідач далі розраховується зі
своїми підрядниками, в тому числі з
позивачем.

На питання, які саме роботи оплачені
відповідачу та чи входять до них
виконані позивачем роботи, представник
третьої особи зазначив про відсутність
в нього даних відомостей.

У матеріалах справи містяться
банківські виписки, з яких вбачається
що за період з 11.02.2010 року по 18.11.2013 року
інвестором сплачувались кошти
відповідачу як «оплата за
будівельно-монтажні роботи
Енергетичні блоки на базі
газопоршневих когенераційних модулів
згідно дог. № 1099-2/2008 від 21.03.2008 р.» (т.2
а.с.88 - т. 4 а.с. 149).

За період з 21.03.2008 року по 10.02.2010 року
відповідач виписок не надав та
послався на акт № 2 від 30.04.2013 року про
вилучення для знищення документів не
віднесених до Національного архівного
фонду.

Згідно з ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу
України передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами.

Належним доказом, що підтверджує факт
виконання підрядних робіт та їх
вартість, відповідно до спільного
наказу Державного комітету статистики
України та Державного комітету України
з будівництва та архітектури від 21.06.2002
року № 237/5 «Про затвердження типових
форм первинних документів з обліку в
будівництві», є акти форм № КБ-2в і КБ-3.

З довідок форми № КБ-3 та актів форми №
КБ-2в встановлено, що позивач виконував
роботи у 2008-2009 році.

Вказані акти погоджені, підписані та
скріплені печатками сторін.

Як встановлено вище з довідок форми №
КБ-3 та актів форми № КБ-2в, а також акту
звірки від 30.04.2009 року, заборгованість
відповідача перед позивачем склала 1 016
978,17 грн.

З предмету Договору підряду № 022-08 від
24.04.2008 року вбачається, що роботи, які
ним передбачені, входять до першого
етапу, передбаченого Договором підряду
№ 1099-2/2008 від 21.03.2008 року.

Логічним є висновок, що в першу чергу
відповідач мав оплачувати роботи,
передбачені першим етапом.

Відповідач доказів перерахування
отриманих від інвестора коштів іншим
підрядникам, які завершили роботи по
договорам, укладеним саме на виконання
Договору підряду № 1099-2/2008 від 21.03.2008
року, суду не надав.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про відсутність відкладальної
обставини, тобто, інвестором
перераховано кошти на рахунок
відповідача за Договором підряду №
1099-2/2008 від 21.03.2008 року, у зв'язку з чим
відповідач мав розрахуватися з
позивачем за роботи виконані за
Договором підряду № 022-08 від 24.04.2008 року.

Враховуючи встановлену заборгованість
та відсутність відкладальної
обставини, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
задоволення позовних вимог та
стягнення з відповідача на користь
позивача 1 016 978,17 грн. заборгованості.

Судова колегія вважає безпідставним
посилання апелянта на Додаткову угоду
№ 62 від 03.02.2010 року до Договору підряду
№ 1099-2/2008 від 21.03.2008 року, укладену між
відповідачем та третьою особою, якою
передбачено інший графік розрахунків
за виконані роботи першого етапу, що, на
його думку, підтверджує відкладення
оплати за виконані позивачем роботи, з
огляду на наступне.

Дійсно, разом з вказаною вище
додатковою угодою відповідач та третя
особа уклали додатки до неї, згідно
яких строк, порядок та сума оплати за
перший етап змінилися. Проте, згідно
додатку № 3а до додаткової угоди № 62
інвестор мав повністю розрахуватися з
відповідачем за будівельно-монтажні та
пусконалагоджувальні роботи першої
черги до грудня 2010 року. Таким чином, на
момент звернення позивача з позовом, не
було доведено, що обов'язок оплати
інвестора за виконані відповідачем
роботи не настав.

Слід звернути увагу на подальші
додаткові угоди до Договору підряду №
1099-2/2008 від 21.03.2008 року, якими відповідач
та інвестор погоджували, зокрема,
пусконалагоджувальні роботи та їх
вартість.

Крім того, відповідач посилається на
загальну суму перелічених у
оскаржуваному рішенні платежів від
інвестора, які складають 416 325,40 грн., як
на значно меншу суму від ціни позову,
вказане на його думку свідчить, що
судом першої інстанції неповно
досліджені обставини справи.

Колегія суддів звертає увагу, що
перелічені судом першої інстанції
платежі є лише частиною здійснених
інвестором платежів у 2013 році. Платежі
з призначенням платежу за монтажні
роботи, згідно банківських виписок,
здійснювались з 2010 року та загалом
значно перевищують заборгованість
відповідача перед позивачем.

З огляду на вказане, судова колегія
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про задоволення
позовних вимог.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені Приватним
науково-виробничим підприємством
«Синапс» в апеляційній скарзі, не
знайшли підтвердження під час розгляду
даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року по справі № 910/22049/13
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Приватного
науково-виробничого підприємства
«Синапс» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Приватне
науково-виробниче підприємство
«Синапс» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
науково-виробничого підприємства
«Синапс» залишити без задоволення, а
рішення Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року по справі № 910/22049/13
без змін.

2. Матеріали справи № 910/22049/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
Е.О. Шевченко

В.О. Зеленін

Повний текст рішення складено 24.11.2014
року.