ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2014 року Справа № 909/790/14 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Божок В.С.- головуючого, Костенко Т.Ф.,
Сибіги О.М,перевіривши матеріали
касаційної скаргифінансового
управління виконавчого комітету
Івано-Франківської міської радина
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 16.10.2014 у
справігосподарського суду
Івано-Франківської області за
позовомфінансового управління
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської
радидофізичної особи - підприємця
ОСОБА_4третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачаІвано-Франківська
міська рада прозобов'язання укладення
договору про пайову участь замовників
будівництва у створенні і розвитку
інженерно - транспортної та соціальної
інфраструктури міста
Івано-Франківська в судовому засіданні
взяли участь представники:від
позивача:не з'явились;від
відповідача:не з'явились;від третьої
особи на стороні позивача:не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 05.08.2014 господарського суду
Івано-Франківської області (суддя
Гриняк Б.П.) в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Постановою від 16.10.2014 Львівського
апеляційного господарського суду
(судді: Кордюк Г.Т. - головуючий, Давид
Л.Л., Якімець Г.Г.) рішення від 05.08.2014
господарського суду
Івано-Франківської області залишено
без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що
укладення спірного договору про пайову
участь у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури м.Івано-Франківська,
після введення об'єкта будівництва в
експлуатацію є безпідставним та
суперечить вимогам ч. 9 ст. 40 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності".

Не погоджуючись з судовими рішеннями
фінансове управління виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою і просить їх
скасувати, посилаючись на
невідповідність висновків викладених
в оскаржуваних судових рішеннях
обставинам справи, що призвело до
порушення господарськими судами норм
матеріального права, а саме п. 2 ст. 40
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", ч. 3 ст. 179
Господарського кодексу України.

До Вищого господарського суду України
відзиви на касаційну скаргу іншими
учасниками судового процесу не надані.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акта, знаходить
необхідним у задоволенні касаційної
скарги відмовити.

Господарськими судами встановлено, що
20.05.2003 рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №226
відповідачу надано дозвіл на
проведення проектно-пошукових робіт
для реконструкції з влаштування
мансардного поверху власного кафе "Під
Горіхом" на орендованій земельній
ділянці на вул. Євгена Коновальця, 225 в
м. Івано-Франківську.

Пунктом 2 даного рішення зобов'язано
замовника укласти угоду про участь у
соціально-економічному розвитку міста
до видачі дозволу на будівництво.

Пунктом 3.14 рішення виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради №360 від 20.08.2003 відповідачу надано
дозвіл на реконструкцію з влаштування
мансардного поверху "Під горіхом" на
орендованій земельній ділянці на вул.
Євгена Коновальця, 225 в м.
Івано-Франківську.

02.03.2004 Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
відповідачу надано дозвіл № 59 на
виконання будівельних робіт.

Як встановлено господарськими судами,
після отримання всього обсягу
дозвільної документації відповідач
здійснив відповідні роботи, завершив
їх та оформив декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації, яку
було зареєстровано Інспекцією ДАБК
Івано-Франківської області №ІФ 1
від 25.07.2011. Отже відносини щодо
реконструкції належного відповідачу
об'єкту нерухомості завершились 25.07.2011.

Листом №2-15/289 від 02.06.2014 позивач
звернувся до відповідача щодо
прийняття участі у розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста та укласти
договір про пайову участь, примірники
якого долучені до листа. Відповідач
відповіді на дану пропозицію не надав,
договір не підписав, що стало причиною
звернення позивача з даним позовом до
суду.

Відповідно ст. 19 Конституції України,
органи держаної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За ч. 1 ст. 144 Конституції України та ч. 1
ст. 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" органи
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.
Рішення органів місцевого
самоврядування з мотивів їх
невідповідності Конституції чи
законам України зупиняються у
встановленому законом порядку з
одночасним зверненням до суду.

Статтею 627 Цивільного Кодексу України
передбачено, що відповідно ст.6
Цивільного Кодексу України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч.3 ст.179 Господарського Кодексу
України, укладення господарського
договору є обов'язковим для сторін,
якщо він заснований на державному
замовленні, виконання якого є
обов'язком для суб'єкта господарювання
у випадках, передбачених законом, або
існує пряма вказівка закону щодо
обов'язковості укладення договору для
певних категорій суб'єктів
господарювання чи органів державної
влади або органів місцевого
самоврядування.

Частинами 2 та 9 статті 40 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" визначено, що замовник,
який має намір щодо забудови земельної
ділянки у відповідному населеному
пункті, зобов'язаний взяти участь у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури населеного пункту.

Договір про пайову участь у розвитку
інфраструктури населеного пункту
укладається не пізніше ніж через 15
робочих днів з дня реєстрації
звернення замовника про його
укладення, але до прийняття об'єкта
будівництва в експлуатацію.

Отже, господарські суди дійшли
обґрунтованого висновку, що укладення
спірного договору про пайову участь у
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста
Івано-Франківська, в редакції,
запропонованій позивачем, після
введення об'єкта будівництва в
експлуатацію, що підтверджується
декларацією про готовність об'єкта №
ІФ 1 від 25.07.2011, суперечить ч.9 ст.40
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Відповідно ст.ст. 1115, 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція на підставі вже
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє рішення місцевого
господарського суду чи постанови
апеляційного суду виключно на предмет
правильності застосування згаданими
судами норм матеріального чи
процесуального права, тобто в межах
юридичної оцінки фактичних обставин
справи; касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
вважає, що господарськими судами дана
правильна юридична оцінка обставинам
справи, тому судові рішення
відповідають чинному законодавству
України та обставинам справи і підстав
для їх скасування немає.

На підставі викладеного, керуючись
ст.1115, п.1 ст.1119, ст.11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову від 16.10.2014 Львівського
апеляційного господарського суду зі
справи №909/790/14 залишити без змін.

Головуючий
В.С. Божок

Судді
Т.Ф. Костенко

О.М. Сибіга