ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 р.
Справа № 914/3709/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Бортник О.Ю. при секретарі
судових засідань Бобаку Т.О., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м. Нововолинськ,

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю (надалі - ТзОВ)
«НТД-Україна», м. Борислав,

про стягнення 4224,98 грн.

За участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - Кожан А.В. -
представник.

Суть спору: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_2, м. Нововолинськ, звернувся до
господарського суду Львівської
області з позовом про стягнення з ТзОВ
«НТД-Україна», м. Борислав, 3980 грн.
заборгованості, 21,59 грн. трьох
процентів річних, 43,47 грн. інфляційних,
179,92 грн. процентів річних за
користування чужими коштами,
нарахованих у розмірі, встановленому
ст.. 1048 ЦК України. Позовні вимоги
мотивовані неоплатою відповідачем
продукції, отриманої ним по видатковій
накладній від 04 січня 2013 р., а також
нормами ст.ст. 11, 206, 208, 526, 536, 530, 625, 638 ЦК
України, ст.ст. 144, 180, 181, 265 ГК України.

Представник позивача у судовому
засіданні 11.11.2014 р. позовні вимоги
підтримав повністю.

Відповідач проти позову заперечив,
посилаючись на те, що поставлений товар
не відповідав вимогам якості товару, що
звичайно ставляться до такої групи
товарів, та був неякісно змонтований.

Розгляд справи відкладався з підстав,
наведених у наявних в матеріалах
справи ухвалах суду.

Заслухавши пояснення
представника відповідача, дослідивши
наявні у справі докази, господарський
суд Львівської області дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525, 526, 536, 599, 625, 629
Цивільного кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від зобов'язання
не допускається. Договір є обов'язковим
до виконання сторонами. Зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. За користування
чужими грошовими коштами боржник
зобов'язаний сплачувати проценти, якщо
інше не встановлено договором між
фізичними особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Позивач поставив ТОВ «Етол-Україна»,
яке відповідно до протоколу № 1
засідання загальних зборів учасників
від 27.01.2014 р. змінило назву на ТзОВ
«НТД-Україна», по видатковій накладній
№ РН-0000005 від 6 лютого 2013 р. двері ПВХ
загальною вартістю 3980 грн. Станом на
день вирішення справи судом у
матеріалах справи відсутні та
відповідачем суду не подані докази
оплати ним отриманої від позивача
продукції. Згідно з п. 1 інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 17.07.2012 р. № 01-06/928/2012
відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, і положення ч. 2 ст.
530 ЦК України до відповідних
правовідносин не застосовуються.
Відтак, 3980 грн. підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

За наведених обставин, позивачем
обґрунтовано заявлено до стягнення на
підставі ст. 625 ЦК України 21,59 грн. трьох
процентів річних за період
прострочення виконання грошового
зобов'язання з 06.08.2014 р. по 10.10.2014 р. та 43,47
грн. інфляційних за період з серпня по
вересень 2014 р.

Позовні вимоги в частині стягнення 179,92
грн. процентів за користування чужими
коштами на підставі ст. 536 ЦК України
задоволенню не підлягають, виходячи з
такого. Відповідно до п. 6 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17 грудня 2013 р. № 14 проценти,
зазначені у статті 536 ЦК України, - це
плата за користування чужими коштами, в
тому числі безпідставно одержаними,
збереженими грішми (стаття 1214 ЦК
України). Підставами для застосування
до правовідносин сторін статті 536 ЦК
України є, по-перше, факт користування
чужими коштами, по-друге - встановлення
розміру відповідних процентів
договором або чинним законодавством
(наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК
України). Тому, зокрема, якщо в законі
або в укладеному сторонами договорі
передбачено розмір процентів за
користування чужими коштами (стаття 536
ЦК України), то це не позбавляє
кредитора права звернутися до боржника
з позовом про стягнення як зазначених
процентів, так і трьох процентів річних
(якщо інший їх розмір не передбачено
договором або Законом) - за наявності
порушення боржником грошового
зобов'язання. Якщо договором або чинним
законодавством не передбачено розміру
процентів за користування чужими
коштами, то може бути застосований
господарським судом припис частини
другої статті 625 ЦК України лише за
наявності порушення боржником
грошового зобов'язання. Між сторонами у
справі Договір щодо поставки дверей
ПВХ не укладався. Відтак, розмір
процентів за користування чужими
коштами (стаття 536 ЦК України) договором
не встановлений. Не передбачено
розміру таких процентів у випадку
несвоєчасної оплати продукції,
отриманої за договором купівлі-продажу
й чинним законодавством. Застосування
позивачем до спірних правовідносин
розміру процентів, встановлених ст. 1048
ЦК України, необґрунтоване. Вказана
стаття ЦК України встановлює проценти
за договором позики. Договори позики та
договори купівлі-продажу (поставки) є
різними за своєю правовою природою та
регулюють різні види цивільних
правовідносин. Такий висновок суду
відповідає висновкам Вищого
господарського суду України,
викладеним у його Інформаційному листі
№ 01-06/1164/2013 від 12.08.2013 р.

Заперечення відповідача проти позову
судом до уваги не беруться як
необґрунтовані. Відповідачем суду не
надано жодних, передбачених діючим
законодавством, доказів поставки
позивачем неякісного товару. Видаткову
накладну № РН-0000005 від 6 лютого 2013 р.
відповідач також підписав без жодних
зауважень та застережень щодо якості
поставленої продукції.

На підставі ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі слід покласти на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 33, 43, 49, 75, 84, 85, 116 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «НТД-Україна» (82300,
Львівська область, м. Борислав, вулиця
Коваліва, будинок 46-Б, ідентифікаційний
код 25227710) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) 3980 грн.
заборгованості, 21,59 грн. трьох
процентів річних, 43,47 грн. інфляційних
та 1749,2 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

3. Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

4. Рішення може бути оскаржене до
Львівського апеляційного
господарського суду в порядку,
встановленому розділом ХІІ ГПК
України.

Повне рішення складено 28.11.2014р.

Суддя
Бортник О.Ю.