ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"08" грудня 2014 р.№ 916/4901/14

Суддя господарського суду Одеської
області Петров В.С., розглянувши
матеріали позовної заяви № 5046/14
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агротехніка" до
Приватного підприємства
„Богуславське" про стягнення 20677,00 грн.,
-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Агротехніка"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з Приватного підприємства
„Богуславське" заборгованості за
договором поставки у розмірі 17980,00 грн.
та штрафу у розмірі 2697,00 грн.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України позовна заява повинна містити,
зокрема, виклад обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги; зазначення
доказів, що підтверджують позов;
обґрунтований розрахунок сум, що
стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги.

Так, як вбачається зі змісту позовної
заяви, спір виник у зв'язку неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань по
договору поставки № 50 від 22.07.2014 р.,
внаслідок чого у відповідача виник
борг та останнього нараховано штраф.
При цьому позовна заява не містить
обґрунтованого розрахунку стягуваної
суми штрафу, а зазначена у позовній
заяві загальна сума не є розрахунком,
також відповідний розрахунок
заявленої до стягнення суми штрафу до
позовної заяви заявником не додано.

Про відповідні наслідки недотримання
позивачем приписів ГПК щодо
необхідності надання обґрунтованого
розрахунку стягуваної чи оспорюваної
суми наведено в п. 3.5 Постанови Пленуму
ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", за
яким господарський суд повертає
позовну заяву, що не містить
обґрунтованого розрахунку стягуваної
чи оспорюваної суми, або такий
розрахунок не додано до заяви.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового
збору визначені Законом України „Про
судовий збір" від 08.07.2011 р. (зі змінами і
доповненнями, внесеними Законом
України від 6 жовтня 2011 року N 3828-VI), який
набрав чинності 01 листопада 2011 р.

Так, згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 ч. 2
ст. 4 вказаного Закону ставка судового
збору за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру становить 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, а за подання до
господарського суду позовної заяви
немайнового характеру ставка
становить 1 розмір мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня календарного року, в якому
подана відповідна заява.

З огляду на те, що на 01.01.2014 р.
встановлено розмір мінімальної
заробітної плати - 1218 грн., відповідно
за подану заявником у 2014 році позовну
заяву майнового характеру розмір
судового збору становить 1827,00 грн. (1218
грн. х 1,5).

Так, заявником в якості доказів сплати
судового збору до позовної заяви
додано копію платіжного доручення № 3596
від 06.11.2014 р. на суму 359,60 грн., а також
платіжні доручення № 231 від 24.11.2014 р. на
суму 858,40 грн., № 239 від 03.12.2014 р. на суму
609,00 грн., всього на суму 1827,00 грн.

Як зазначено в п. 2.21 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 „Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором. Відповідні
документи подаються до господарського
суду тільки в оригіналі; копії, у тому
числі виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

З огляду на вказані положення та
враховуючи вимоги Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", за якими документи про сплату
судового збору подаються до суду
тільки в оригіналі, надана копія
платіжного доручення № 319 від 06.11.2014р.
не може вважатись належним доказом
сплати судового збору. Той факт, що на
зворотній стороні копії документа
менеджером з обслуговування
корпоративних клієнтів ПАТ КБ
„Приватбанку" Казак О.І. вчинено напис
про зарахування до держбюджету
держмита, не вказує на те, що документ є
оригіналом. Так, за призначенням
платежу мав бути зарахований саме
судовий збір, а не держмито, до того ж на
печатці банку, якою скріплено підпис
Казак О.І. (якою вчинено напис),
зазначено, що документ є дійсним тільки
за підписом Вєнік О.

В свою чергу вказане свідчить про
надання позивачем належних доказів
сплати судового збору в розмірі 1467,40
грн., тобто у розмірі, що не відповідає
вимогам чинного законодавства.

Разом з тим в силу приписів ч. 1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України позивач, прокурор зобов'язані
при поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Так, позивачем в підтвердження
відправки копії позову відповідачу
надано лише поштову квитанцію від
11.11.2014 р. Проте, вказана квитанція не
може бути належним доказом направлення
відповідачу копію поданого позову,
оскільки позовну заяву датовано 05.12.2014
р., тоді як згідно квитанції лист
направлено 11.11.2014 р., тобто коли поданий
до суду позивачем позов не існував
взагалі. При цьому доказів
відправлення відповідачу доданих до
позовної заяви документів заявник не
надав, про що свідчить відсутність
опису вкладення у поштове
відправлення. Дана обставина є
суттєвою, оскільки нормами ст. 59
Господарського процесуального кодексу
України передбачено право відповідача
після одержання ухвали про порушення
провадження у справі надіслати суду
відзив на позовну заяву, тоді як у
даному випадку відповідач
позбавляється можливості підготувати
обґрунтовані заперечення на позовну
заяву, з урахуванням усіх обставин, на
які посилається позивач та поданих ним
доказів.

Положення ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України в
редакції Закону, що діяла до 18.06.2011 р.,
наділяли позивача альтернативним
обов'язком направлення відповідачу
доданих до позову документів, якщо цих
документів у сторін немає.

Водночас приписи чинної ч. 1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України (в редакції Закону України від
19.05.2011 р. N 3382-V, що набрав чинності з
18.06.2011 р.) носять імперативний характер,
отже закон покладає на позивача
обов'язок щодо надіслання копії
позовної заяви і доданих до неї
документів незалежно від наявності цих
документів у відповідача.

Статтями 4-2 та 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що правосуддя у
господарських судах здійснюється на
засадах рівності всіх учасників
судового процесу перед законом і судом.
Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Принцип рівності сторін у процесі
вимагає, щоб кожній стороні надавалася
розумна можливість представляти
справу в таких умовах, які не ставлять
цю сторону у суттєво невигідне
становище відносно другої сторони (п. 87
Рішення Європейського суду з прав
людини у справі "Салов проти України"
від 06.09.2005 року).

У Рішенні Європейського суду з прав
людини у справі "Надточий проти
України" від 15.05.2008 року зазначено, що
принцип рівності сторін передбачає, що
кожна сторона повинна мати розумну
можливість представляти свою сторону в
умовах, які не ставлять її в суттєво
менш сприятливе становище в порівнянні
з опонентом.

Змагальність означає таку побудову
судового процесу, яка дозволяє всім
особам - учасникам певної справи
відстоювати свої права та законні
інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною
гарантією всебічного, повного та
об'єктивного з'ясування судом обставин
справи, ухвалення законного,
обґрунтованого і справедливого
рішення у справі.

З огляду на відсутність доказів
направлення відповідачу копії доданих
до позову документів, позивач не
дотримався принципів господарського
процесу та порушив норми п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України.

Про відповідні наслідки недотримання
позивачем приписів ГПК щодо
необхідності відправки відповідачу
копій доданих до позову документів
наведено в п. 3.5 Постанови Пленуму ВГСУ
№ 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", за яким у разі коли
до позовної заяви додано докази
надсилання відповідачеві копії лише
самої заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 63 ГПК.

Таким чином, приймаючи до уваги
вищенаведене, суд вважає, що позивачем
не дотримані вищенаведені вимоги
чинного законодавства при подачі
позову.

Відповідно до п. 3, 4, 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо у позовній заяві не вказано
обґрунтований розрахунок стягуваної
чи оспорюваної суми, якщо не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі, а
також якщо не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

З урахуванням вищенаведеного,
господарський суд вважає за необхідне
позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агротехніка"
повернути без розгляду.

Керуючись ст.ст. 54, 57, п. 3, 4, 6 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „Агротехніка" до
Приватного підприємства
„Богуславське" про стягнення 20677,00 грн.
повернути без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено у 5-денний
термін з дня її прийняття.

Додаток: позовна заява з додатком на
16-ти арк.

Суддя
В.С. Петров