ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" листопада 2014 р.Справа № 916/3856/14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Газовик"

до відповідача: товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕСТА СЕРВІС"

про стягнення 30 566,40 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Васильєв Ю.Ю.,
довіреність №04/09/2014 від 04.09.2014р.

У відповідності до ст.77 ГПК України в
судовому засіданні було оголошено
перерву з 09.10.2014р. до 10 год. 20 хв. 13.11.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, товариство з
обмеженою відповідальністю "Газовик",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕСТА СЕРВІС" 30 566,40
грн., де 26 833,37 грн. - основний борг, 3
223,56 грн. - інфляційних втрат, 509,47 грн. - 3%
річних.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 22.09.2014р. позовну заяву
(вх.№3936/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі №916/3856/14
та справу призначено до розгляду в
судовому засіданні.

Письмове клопотання відповідача про
продовження строку розгляду справи
(вх.№2-5207/14) судом задоволено, у зв'язку з
чим строк розгляду справи було
продовжено до 04.12.2014р.

Представник позивача в судове
засідання, призначене на 24.11.2014р. не
з'явився, подав до суду заяву (вх.№29800/14)
про розгляд справи без його участі.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Представник відповідача заявлені
позовні вимоги не визнає частково та
просить суд відмовити у їх задоволенні,
з підстав викладених у відзиві на позов
(вх.№27846/14 від 22.10.2014р.).

Згідно з ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представника відповідача,
суд встановив:

02 січня 2013р. між товариством з
обмеженою відповідальністю "Газовик"
(Виконавець) та товариством з обмеженою
відповідальністю "Веста Сервіс"
(Замовник) було укладено договір про
надання послуг із сервісного
обслуговування АГЗП №02012013, згідно п.1.1.
якого, Виконавець зобов'язується
виконувати планове сервісне
обслуговування автомобільних газ
оправних пунктів (далі по тексту АГЗП)
для заправки автомобілів зрідженим
газом (пропан-бутан), які розташовані за
адресами (Додаток 3).

Відповідно до п.1.2. Договору Замовник
зобов'язується прийняти виконані
роботи і оплатити їх вартість.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що
вартість з сервісного обслуговування
одного АГЗП складає 320,83 грн. без ПДВ,
ПДВ - 64,17 грн., разом з ПДВ 385 грн. в
місяць. Загальна сума формується
згідно кількості об'єктів, які
обслуговуються (додаток №3 даного
Договору).

Як встановлено пунктом 4.2. Договору,
Замовник до 5-го числа кожного місяця
здійснює попередню оплату за поточний
місяць планового сервісного
обслуговування АГЗП шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок Виконавця.

У відповідності до п.5.1. Договору за
порушення Замовником терміну оплати
робіт Замовник сплачує Виконавцю пеню
в розмірі 0,5% від суми заборгованості за
кожний календарний день прострочки
платежу.

Цей Договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами та діє до
моменту його повного виконання, але не
більш 365 (триста шістдесят п'ять)
календарних днів. У разі, якщо жодна із
сторін не виявила бажання припинити
дію цього Договору по закінченню
вказаного терміну, Договір автоматично
вважається пролонгованим на наступні
365 днів.

В обґрунтування заявленого позову
позивач зазначає, що на виконання умов
вищенаведеного договору, товариством з
обмеженою відповідальністю "Газовик"
було надано послуги з планового
обслуговування автомобільних
газозаправних станцій, що
підтверджується актами виконаних
робіт від 12.12.2012р. на суму 16,58 грн., від
15.12.2012р. на суму 467,24 грн., від 24.12.2012р. на
суму 810,55 грн., від 07.12.2012р. на суму 16,58
грн., від 11.12.2012р. на суму 16,58 грн., від
05.12.2012р. на суму 337,42 грн., від 08.12.2012р. на
суму 16,58 грн., від 08.12.2012р. на суму 16,58
грн., від 15.12.2012р. на суму 574,33 грн., від
14.12.2012р. на суму 549,15 грн., від 13.12.2012р. на
суму 16,58 грн., від 07.12.2012р. на суму 152,70
грн., від 12.12.2012р. на суму 419,85 грн., від
11.12.2012р. на суму 16,58 грн., від 09.10.2013р. на
суму 135,56 грн., від 15.10.2013р. на суму 567,65
грн., від 29.11.2013р. на суму 326,40 грн., від
26.11.2013р. на суму 326,40 грн., від 22.11.2013р. на
суму 3 686,69 грн., від 16.11.2013р. на суму 16,90
грн.,від 16.11.2013р. на суму 156,40 грн., від
14.11.2013р., від 14.11.2013р. на суму 458,12 грн., від
14.11.2013р. на суму 16,90 грн., від 12.11.2013р. на
суму 16,90 грн., від 12.11.2013р. на суму 458,12
грн., від 11.11.2013р. на суму 146,12 грн., на
суму від 08.11.2013р. на суму 16,90 грн., від
08.11.2013р. на суму 98,20 грн., від 08.11.2013р. на
суму 146,12 грн., від 07.11.2013р. на суму 16,90
грн., від 12.07.2013р. на суму 220,67 грн., від
16.07.2013р. на суму 2 975,00 грн., від 17.07.2013р. на
суму 2 387,80 грн., від 12.07.2013р. на суму 502,91
грн., від 11.07.2013р. на суму 90,00 грн., від
02.12.2013р. на суму 240,67 грн., від 04.12.2013р. на
суму 2 644,54 грн., від 06.12.2013р. на суму 475,68
грн., від 06.12.2013р. на суму 200,56 грн., від
10.12.2013р. на суму 547,65 грн., від 02.12.2013р. на
суму 716,35 грн., від 15.12.2013р. на суму 306,40
грн., однак відповідачем вартість
отриманих послуг з сервісного
обслуговування не здійснена в повному
обсязі, внаслідок чого за відповідачем
утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 26 833,37 грн.

25.11.2013р. позивач звернувся до
відповідача з листом (вих.№25/11/13-1),
відповідно до якого повідомив
останнього про відмову від договору
про надання послуг із сервісного
обслуговування АГЗП.

31.12.2013р. між сторонами було укладено
додаткову угоду про припинення дії
договору про надання послуг із
сервісного обслуговування АГЗП.

З підстав існування боргу позивач
звернувся до відповідача з вимогою
(вих.№274 від 27.06.2014р.), згідно якої
вимагав від відповідача здійснення
оплати отриманих послуг протягом
десяти банківських днів з моменту з дня
отримання даної вимоги.

Неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за вищенаведеним договором
в частині здійснення оплати отриманих
послуг і стало підставою для позивача
звернутись до господарського суду
Одеської області із даним позовом за
захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
часткове задоволення позовних вимог з
наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Частиною 1 ст.903 Цивільного кодексу
України визначено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків та
матеріальної шкоди.

В доведеність існування суми боргу
позивач посилається на вищенаведені
акти виконаних робіт, при цьому судом
було встановлено, що зазначені акти
виконаних робіт, відповідності до умов
договору та додатку №2 до договору з
боку відповідача мали бути підписані
або відповідальною особою, начальником
відділу експлуатації по Одеському
регіону Ходикіним В., або головним
спеціалістом з технічного
обслуговування ТОВ "Веста Сервіс"
Поповим В.

Дослідивши зазначені акти виконаних
робіт, суд встановив, що підпис
уповноваженої особи з боку замовника
Попова В. містить лише акт виконаних
робіт від 15.12.2012р. на суму 467,24 грн. та акт
здачі прийняття робіт (надання послуг)
№81509 від 18.01.2013р. на суму 3 507,30
грн., всі інші акти містять підписи лише
робітників технічного персоналу ТОВ
"Веста Сервіс", які не мають повноважень
для підписання таких актів, у зв'язку з
чим належним чином виконання позивачем
відповідачу робіт та послуг з
сервісного обслуговування АГЗП
позивач суду не довів.

Проте, з усних пояснень відповідача,
вбачається що, не підтвердженими
належним чином актами виконаних робіт
є роботи (послуги), які оформлені актами
виконаних робіт від 09.10.2013р., від
15.10.2013р., від 29.11.2013р., від 26.11.2013р., від
22.11.2013р., від 16.11.2013р., від 12.07.2013р., від
17.07.2013р., від 12.07.2013р., від 11.07.2013р., від
02.12.2013р., від 06.12.2013р., від 10.12.2013р., від
02.12.2013р. та від 15.12.2013р. на загальну суму
10 904,69 грн.

Як вбачається із матеріалів справи,
зокрема з розрахунку заборгованості
приведеного позивачем в позовній заяві
та частково визнаного відповідачем,
останнім договірні зобов'язання щодо
оплати вартості отриманих послуг із
сервісного обслуговування АГЗП не
виконані належним чином, внаслідок
чого за ним утворилась заборгованість,
встановлена судом в розмірі 15 928,68 грн.,
у зв'язку з чим стягненню з відповідача
на користь позивача підлягає сума
заборгованості, встановлена судом в
розмірі 15 928,68 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з відповідача 3
223,56 грн. - інфляційних втрат, 509,47 грн. - 3%
річних.

Оцінюючи вимоги про стягнення 3% річних,
суд зазначає наступне:

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за укладеним
договором.

Перевіривши розрахунок 3% річних,
поданий позивачем до матеріалів
справи, суд встановив, що він містить
арифметичні помилки, у зв'язку з чим
судом було самостійно розраховано
розмір 3% річних за період з 01.01.2014р. по
20.08.2014р. виходячи з наступного
розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період
прострочкиКількість днів
прострочкиРозмір процентів
річнихЗагальна сума
процентів15928.6801.01.2014 - 20.08.20142323 %303.74

Отже загальна сума 3% річних за
самостійним розрахунком суду складає
303,74 грн., у зв'язку чим, стягненню з
відповідача на користь позивача сума 3%
річних в розмірі 303,74 грн. В іншій
частині заявлених до стягнення 3%
річних в розмірі 205,73 грн. суд відмовляє.

Щодо позовної вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача втрат
від інфляції, суд зазначає наступне:

Інфляційні втрати є наслідком
інфляційних процесів в економіці, а
тому їх слід вважати складовою
частиною основного боргу, стягнення
яких передбачене статтею 625 Цивільного
кодексу України. Передбачене законом
право кредитора вимагати сплату боргу
з урахуванням індексу інфляції є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів.

Перевіривши розрахунок втрат від
інфляції, поданий позивачем до
матеріалів справи, суд встановив, що
він містить арифметичні помилки, у
зв'язку з чим судом було самостійно
розраховано розмір втрат від інфляції
за період з 01.01.2014р. по 20.08.2014р. виходячи
з наступного розрахунку:

Період заборгованостіСума боргу
(грн.)Сукупний індекс інфляції за
періодІнфляційне збільшення суми
боргуСума боргу с врахуванням індексу
інфляції01.01.2014 - 20.08.201415928.681.1292056.2917984.97

Отже загальна сума втрат від інфляції
за самостійним розрахунком суду
складає 2 056,29 грн., у зв'язку чим,
стягненню з відповідача на користь
позивача сума втрат від інфляції в
розмірі 2 056,29 грн. В іншій частині
заявлених до стягнення втрат від
інфляції в розмірі 1 167,27 грн. суд
відмовляє.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до приписів ст. 44, 49 ГПК
України слід стягнути з відповідача на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам, а саме 1
093,09 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Газовик" -
задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕСТА СЕРВІС" (67822,
Одеська обл., Овідіопольський район, с.
Нова Долина, код ЄДРЮОФОП 30251215) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Газовик" (08132,
Київська обл., Києво-Святошинський
район, м. Вишневе, вул. Жовтнева, буд. 35,
кв. 26, код ЄДРЮОФОП 30161072) 15 928
(п'ятнадцять тисяч дев'ятсот двадцять
вісім) грн. 68 коп. - основного боргу, 303
(триста три) грн. 74 коп. - трьох процентів
річних, 2 056 (дві тисячі п'ятдесят шість)
грн. 29 коп. - втрат від інфляції, 1 093 (одна
тисяча дев'яносто три) грн. 09 коп. -
витрат на оплату судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду
Одеської області набирає чинності у
порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено 01.12.2014р.

Суддя
О.В. Цісельський

Повне рішення складено 01 грудня 2014 р.