ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р.
Справа № 922/3762/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Здоровко Л.М., суддя

Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.,

при секретарі Міракові Г.А.

за участю представників:

позивача - Мех Д.В. за довіреністю від
31.12.2013р. №08-11/6035/2-13;

відповідача - Сивак А.Ю. за довіреністю
від 15.09.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Харківської міської
ради, м. Харків, (вх. 3350Х/2),

на рішення господарського суду
Харківської області від 01.10.2014р.

у справі № 922/3762/14

за позовом Харківської міської ради, м.
Харків

до відповідача ПФ "Розцвіт", м. Харків

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 01.10.2014р. (суддя
Інте Т.В.) в позові відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що виникнення спору
стосовно набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав виключає договірний характер
спільних правовідносин, а тому
можливість застосування до них
положень ст. 1212 Цивільного кодексу
України відсутня, тому правові
підстави для відшкодування отриманих
доходів також відсутні.

Харківська міська рада з рішенням суду
першої інстанції не погодилась,
звернулась до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 01.10.2014р. у
справі №922/3762/14 та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги Харківської міської ради у
повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги
заявник посилається на те, що речові
права відповідача на земельну ділянку
не зареєстровані, останній не набув
належних прав власності або
користування щодо земельної ділянки,
тому він використовує земельну ділянку
без достатніх правових підстав (за
відсутності ознак самовільного
зайняття). А також апелянт вважає, що
місцевий бюджет позбавлений
можливості отримати кошти за
використання майна територіальної
громади м. Харкова без достатніх
правових підстав.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014р.
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
на 24.11.2014р.

У судовому засіданні 24.11.2014р. оголошено
перерву до 03.12.2014р.

У судовому засіданні 03.12.2014р.
представник відповідача підтримав
вимоги апеляційної скарги та просив її
задовольнити, рішення скасувати.
Представник позивача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги
та просив рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

22.04.2005р. між Харківською міською радою
та Приватною фірмою «Розцвіт» укладено
договір оренди землі.

Відповідно до п. 1 договору Харківська
міська рада (орендодавець) на підставі
рішення XXII сесії Харківської міської
ради XXIV скликання від 23.06.2004р. №92/04 "Про
припинення та надання в користування
земельних ділянок юридичним та
фізичними особам" надає, а ПФ «Розцвіт»
(орендар) приймає в строкове платне
користування до 01.07.2029р. земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення - землі рекреаційного
призначення, яка знаходиться в м.
Харкові, вул. Новгородська, 85-а,
загальною площею 0,2391 га, у тому числі
під забудовою 0,0198 га, інших угідь 0,2193
га.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач звернувся до
Харківського міського голови листом
від 09.01.2008р. №1/08, з проханням припинити
право користування частиною земельної
ділянки площею 0,1790 га, що орендується
згідно з договором оренди землі
№76 від 12.04.2006р., а також частиною
земельної ділянки площею 0,0166 га, що
орендується згідно з договором оренди
землі №6382/05 від 22.04.2005р. у зв'язку з
суспільною необхідністю в
використанні частини земельних
ділянок, які знаходяться в його
користуванні.

Згідно з п. 25 додатку №1 "Перелік
замовників, стосовно яких надаються
земельні ділянки для будівництва" до
рішення XXV сесії Харківської міської
ради V скликання від 10.09.2008 р. №226/08 "Про
надання юридичним та фізичним особам
земельних ділянок для будівництва
об'єктів" припинено відповідачу право
користування земельною ділянкою по
вул. Динамівській площею 0,0105 га та 0,1285
га, за його добровільною відмовою (лист
від 09.01.2008р. №1/08).

Підпунктом 25.7 п. 25 додатку Управлінню з
будівництва, ремонту та реконструкції
Департаменту будівництва та шляхового
господарства Харківської міської ради
надано в постійне користування
земельні ділянки від вул. Сумської до
вул. Новгородської (в районі вул. Білої
Акації) загальною площею 9,9218 га, у тому
числі: земельна ділянка площею 4,1710 га
(ділянка А - площею 3,8954 га, ділянка Б -
площею, 0,2756 га) для будівництва
автодороги; земельна ділянка В
загальною площею 3,0484 га для
будівництва готельного комплексу;
земельна ділянка Г - площею 2,7024 га для
будівництва апартаментів.

Підпунктом 25.8 п. 25 додатку відповідача
зобов'язано звернутись в Департамент
містобудування, архітектури і
земельних відносин для оформлення
земельної ділянки, що залишилась.

Підпунктом 25.9. п. 25 додатку №1 "Перелік
замовників, стосовно яких надаються
земельні ділянки для будівництва" до
рішення XXV сесії Харківської міської
ради V скликання від 10.09.2008 р. №226/08
встановлено, що договори оренди землі
від 22.04.2005р. №6382/05, від 12.04.2006 р. №76
втрачають чинність з моменту державної
реєстрації державного акту на право
постійного користування землею
Управління з будівництва, ремонту та
реконструкції Департаменту
будівництва та шляхового господарства
Харківської міської ради.

Як вбачається з Рішення XXV сесії
Харківської міської ради V скликання
від 10.09.2008р. №226/08, право користування
відповідачем земельною ділянкою
несільськогосподарського призначення,
яка знаходиться в м. Харкові, вул.
Новгородська, 85-а, загальною площею 0,2391
га, не припинялося.

26.05.2010р. між орендодавцем (в особі
секретаря міської ради) та орендарем
(ПФ «Розцвіт») укладено угоду про
розірвання договору оренди землі №6382/05
від 22.04.2005р. на підставі рішення XXV сесії
Харківської міської ради V скликання
від 10.09.2008р. №226/08 (а.с. 38).

Відповідно до п. 4 даної угоди набрання
цією угодою чинності відбувається
згідно з п. 25.9. рішення XXV сесії
Харківської міської ради V скликання
від 10.09.2008р. №226/08, а саме з моменту
державної реєстрації державного акту
на право постійного користування
землею Управління будівництва, ремонту
та реконструкції Департаменту
будівництва та шляхового господарства
Харківської міської ради.

Відповідно до листа управління
Державного агентства земельних
ресурсів України у м. Харкові від
30.09.2014р. №4426/08, станом на 29.12.2012р.,
обліковується державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою №06 від 26.05.2010р.
Управління будівництва, ремонту та
реконструкції Департаменту
будівництва та шляхового господарства
Харківської міської ради площею 3,8954 га
для будівництва автодороги на земельну
ділянку від вул. Сумської до вул.
Новгородської (в районі вул. Білої
Акації), яка частково проходить через
земельну ділянку, що згідно з договором
оренди №6382/05 була в користуванні
відповідача.

Відповідно до п. 5 угоди від 26.05.2010р. про
розірвання договору оренди землі №6382/05
від 22.04.2005р., відповідач зобов'язався
повернути орендовану земельну ділянку
позивачу згідно з цієї угоди та вимог
чинного законодавства.

Харківська міська рада, вважаючи свої
права порушеними, звернулась до
господарського суду Харківської
області з позовом про витребування
земельної ділянки у ПФ «Розцвіт» на
підставі ст. 1212 - ст. 1214 Цивільного
кодексу України, а також стягнення суми
доходу в розмірі 1204824,94 грн.,
безпідставно одержаного позивачем від
земельної ділянки за період з 01.08.2011 р.
по 01.06.2014 р.

Господарським судом Харківської
області від 01.10.2014р. винесено
оскаржуване рішення з підстав,
зазначених вище.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає апеляційну скаргу
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню, а висновки
місцевого господарського суду є
обґрунтованими та законними, виходячи
з наступного.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України
регулює випадки набуття майна або його
збереження без достатніх правових
підстав.

Предметом регулювання інституту
безпідставного отримання чи
збереження майна є відносини, які
виникають у зв'язку з безпідставним
отриманням чи збереженням майна i які
не врегульовані спеціальними
інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття,
збереження майна виникають за
наявності трьох умов: а) набуття або
збереження майна (тобто особа набуває
нові цінності, збільшує кількість та
вартість належного їй майна або
зберігає майно, яке неминуче мало б
вибути із її володіння), б) набуття або
збереження за рахунок іншої особи
(тобто збільшення або збереження майна
у особи є наслідком втрати або
недоотримання цього майна іншою
особою), в) відсутність правової
підстави для набуття або збереження
майна (відсутність положень закону,
адміністративного акта, правочинну або
інших підстав, передбачених статтею 11
ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення
зобов'язань із набуття, збереження
майна без достатньої правової підстави
виступають: 1) набуття або збереження
майна однією особою (набувачем) за
рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у
вигляді зменшення або незбільшення
майна у іншої особи (потерпілого); 3)
обумовленість збільшення або
збереження майна на стороні набувача
шляхом зменшення або відсутності
збільшення на стороні потерпілого; 4)
відсутність правової підстави для
вказаної зміни майнового стану цих
осіб.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК
України безпідставно набутим майном є
майно, набуте особою або збережене нею
у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави.

Відповідно до частини першої, пункту 1
частини другої статті 11, частин першої
та другої статті 509 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Під відсутністю правової підстави
розуміється такий перехід майна від
однієї особи до іншої, який або не
ґрунтується на прямій вказівці закону,
або суперечить меті правовідношення i
його юридичному змісту. Тобто
відсутність правової підстави означає,
що набувач збагатився за рахунок
потерпілого поза підставою,
передбаченою законом, іншими правовими
актами чи правочином.

Частиною першою статті 202 ЦК України
встановлено, що правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою
статті 205 ЦК України правочин може
вичинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків.

Приписами частини першої статті 207 ЦК
України передбачено, що правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялися сторони.

Відповідно до частини першої, пункту 1
частини другої статті 11, частини першої
статті 177, частини першої статті 202,
частин першої та другої статті 205,
частини першої статті 207, частини
першої статті 1212 ЦК України дає
можливість дійти висновку про те, що
договір чи інший правочин є достатньою
та належною правовою підставою набуття
майна.

Відповідно до ст. 3, ст. 4 Земельного
кодексу України, земельні відносини
регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими
відповідно до них нормативно-правовими
актами. Земельне законодавство включає
цей Кодекс, інші нормативно-правові
акти у галузі земельних відносин.

Згідно з ч. 4. ст. 291 Господарського
кодексу України, правові наслідки
припинення договору оренди
визначаються відповідно до умов
регулювання договору найму Цивільного
кодексу України.

Нормою ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу
України передбачено, що відносини
щодо найму (оренди) земельної ділянки
регулюються законом.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про
оренду землі", у разі припинення або
розірвання договору оренди землі
орендар зобов'язаний повернути
орендодавцеві земельну ділянку на
умовах, визначених договором. У разі
невиконання орендарем обов'язку щодо
умов повернення орендодавцеві
земельної ділянки орендар зобов'язаний
відшкодувати орендодавцю завдані
збитки.

Згідно з ст. 152 Земельного кодексу
України, захист прав громадян та
юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

На підставі ст. 156 Земельного кодексу
України власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Зобов'язальні відносини між сторонами
виникли на підставі договору оренди
землі №6382/05 від 22.04.2005 р., угода від
26.05.2010 р. про розірвання якого в частині
повернення орендованої земельної
ділянки не виконана.

Позивач не вчиняв будь-яких дій,
спрямованих на повернення земельної
ділянки, щодо якої подав позов про
повернення безпідставно набутого
майна. А також, з матеріалів справи
вбачається, що відповідачем було
сплачено плату за землю за адресою м.
Харків, вул. Новгородська, 85-А у
відповідності до довідки Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного Управління
мін доходів у Харківській області.

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в не
заборонений цивільним законодавством
спосіб з метою забезпечення породження
учасниками відповідних правовідносин
у майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, унаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені частиною
другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті
1212 ЦК України звужує застосування
інституту безпідставного збагачення у
зобов'язальних (договірних) відносинах,
або отримане однією зі сторін у
зобов'язанні підлягає поверненню іншій
стороні на підставі статті 1212 ЦК
України тільки за наявності ознаки
безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача,
потерпілого, інших осіб або подія
утворюють правову підставу для набуття
(збереження) майна, стаття 1212 ЦК України
може бути застосована тільки після
того, як така правова підстава в
установленому порядку скасована,
визнана недійсною, змінена, припинена
або була відсутня взагалі.

Як вбачається матеріалів справи,
відповідач користується земельною
ділянкою за існування достатніх
правових підстав, у спосіб, що не
суперечить цивільному законодавству, з
метою його зберігання та передачі для
придбання у майбутньому земельних
ділянок.

Отже, правовідносини сторін
регулюються нормами зобов'язального
права, які застосовуються до окремих
видів угод, а не статтею 1212 ЦК України,
на яку посилався позивач як на підставу
позовних вимог. Таким чином, у разі
виникнення спору стосовно набуття
майна або його збереження без
достатніх правових підстав договірний
характер правовідносин виключає
можливість застосування до них судом
положень частини першої статті 1212 ЦК
України, у тому числі й щодо
зобов'язання повернути майно
потерпілому.

Щодо посилання апелянта про стягнення
доходів з відповідача колегія суддів
зазначає наступне.

Для застосування такого заходу
відповідальності за порушення
земельного законодавства, як стягнення
збитків, слід встановлювати наявність
у діях відповідача усіх чотирьох
елементів складу цивільного
правопорушення (протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою та
збитками і вини).

Предметом розгляду даної справи є
повернення безпідставно набутого
майна та стягнення доходів, отриманих
від безпідставно набутого майна в
розмірі 1204824,94 грн.

Проте, з урахуванням змісту редакції
ст. 377 Цивільного кодексу України,
чинної на момент набуття відповідачем
у власність нежитлових будівель літ.
"А-2", загальною площею 386,3 кв. м., літ. "Б-1"
загальною площею 62,5 кв. м., що
розташовані по вул. Новгородській, 85-А у
м. Харкові, та підстав такого набуття
згідно свідоцтва від 12.12.2003 р. та
судового рішення від 03.03.2006р. у справі
№50/14-06, місцевий господарський суд
дійшов до висновку, з яким погодився
апеляційний господарський суд, про
недоведеність доводів позивача про
безпідставне, в розумінні статті 1212
Цивільного кодексу України, набуття
відповідачем спірної земельної
ділянки.

Відповідно до приписів частини першої
статті 1214 Цивільного кодексу України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе без достатньої правової
підстави, зобов'язана відшкодувати всі
доходи, які вона одержала або могла
одержати від цього майна з часу, коли ця
особа дізналася або могла дізнатися
про володіння цим майном без
достатньої правової підстави.

У зв'язку з тим, що безпідставність
набуття відповідачем спірної
земельної ділянки позивачем не
доведено, матеріалами справи
спростовано, правові підстави для
відшкодування доходів, зазначених в
частині першої статті 1214 Цивільного
кодексу України також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками господарського суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
повернення в натурі територіальній
громаді м. Харкова безпідставно набуте
майно - земельну ділянку, а також
відсутність підстав для стягнення з
відповідача доходів, отриманих від
безпідставно набутого майна в розмірі
1204824,94грн.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга позивача
не підлягає задоволенню, у зв'язку з чим
рішення місцевого господарського суду
не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п.1 ч.1 ст.103, ст.105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Харківської міської
ради, м. Харків, залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 01.10.2014р. у
справі № 922/3762/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений
05.12.2014р.

Головуючий суддя
Л.М. Здоровко

Суддя
О.В. Плахов

Суддя
І.А. Шутенко