ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р.Справа № 922/4347/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Приватного вищого
навчального закладу Харківський
гуманітарний університет "Народна
українська академія", м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківський
проектний інститут", м. Харків про
стягнення 90 000,20грн. за участю
представників сторін:

позивача - Замікула Б.С., дов. № 326 від
18.08.2014р., Тихоновець М.І., дов. № 5 від
14.01.2014р;

відповідача - Мілованов С.Б., дов. № 105/01
від 30.09.2014р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
відповідача грошові кошти в сумі 90
000,20грн. в якості вартості невід'ємних
поліпшень орендованих нежитлових
приміщень, а також покласти на
відповідача понесені витрати зі сплати
судового збору. Позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що ним був проведений
капітальний ремонт орендованого
приміщення на загальну суму 90 000,20грн.,
тому, відповідно до ч.3 ст.778 Цивільного
кодексу України, він має право на
відшкодування вартості понесених ним
витрат на поліпшення цих приміщень.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримує,
просить позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач проти позову заперечує
повністю з підстав, викладених у
відзиві на позов, та заявив про пропуск
позивачем строку позовної давності.
Звернувся до суду з клопотанням, в
якому просить суд зупинити провадження
у справі, посилаючись на те, що в
провадженні господарського суду
Харківської області є справа
№ 922/4421/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Харківський проектний інститут" до
Приватного вищого навчального закладу
Харківський гуманітарний університет
"Народна українська академія" про
стягнення збитків в сумі 571 514,00грн. та
розірвання договору оренди № 36 від
01.02.1998р., яка, на думку відповідача, є
пов'язаною з даною справою.

Представник відповідача в судовому
засіданні повторно заявив клопотання
про зупинення провадження у даній
справі до вирішення судом пов'язаної з
нею справи № 922/4421/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківський
проектний інститут" до Приватного
вищого навчального закладу
Харківський гуманітарний університет
"Народна українська академія" про
стягнення збитків в сумі 571 514,00грн. та
розірвання договору оренди № 36 від
01.02.1998р.

Відповідно до частини першої статті 79
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 Господарського
процесуального кодексу України ).

Розглянувши клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі до
розгляду пов'язаної з нею іншої справи,
суд відмовляє в його задоволенні,
оскільки вважає його необґрунтованим.
Обставини, на які посилається
відповідач, в обґрунтування заявленого
ним клопотання, не мають значення для
вирішення спору у даній справі та не є
пов'язаними між собою. Також, розгляд
господарської справи № 922/4421/14 не може
бути перешкодою для встановлення у
відповідності зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
істотних обставин у даній справі при її
розгляді.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

01.02.1998р. між Приватним вищим навчальним
закладом Харківський гуманітарний
університет "Народна українська
академія" (позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Харківський проектний інститут"
(відповідач) було укладено договір
оренди нежитлових приміщень № 36 (далі -
договір), відповідно до умов якого
відповідач передає, а позивач приймає у
користування наступні нежитлові
приміщення для проведення учбових
занять: в корпусі літ. "А-5", площею
1497,6кв.м.; в корпусі літ. "Б-8", площею
3312,5кв.м.; в корпусі літ. "В-3", площею
1015,5кв.м., що розташовані за адресою: вул.
Лермонтовська, 27 у м. Харків (том 1 аркуш
справи 16 - 18).

Сторонами був підписаний акт приймання
- передання приміщень (додаток № 1 до
договору), відповідно до якого
відповідач передав, а позивач прийняв
в оренду приміщення загальною площею
5825,6кв.м. (том 1 аркуш справи 19).

В подальшому сторонами укладались
додаткові угоди до договору, зокрема:
додаткова угода до договору № 1 від
01.07.2000 р., відповідно до якої сторони
змінили строк оренди, встановивши його
до 01.02.2020 р. та встановили, що загальна
площа приміщень, які підлягають оренді
складає 7145,75 кв.м. (том 1 аркуш справи 21);
додаткова угода б/н від 01.12.2011 р., якою
сторони визначили зокрема те, що
орендодавець передає орендатору з
правом викупу приміщення другого
поверху корпусу "А-5", а також "скляний"
перехід (том 1 аркуш справи 22); додаткова
угода № 2 від 01.10.2012р., якою сторони
внесли зміни до основного договору
щодо площі нежитлових приміщень, які
підлягають оренді - 2215,06 кв.м., та
визначили їх перелік станом на 01.10.2012р.
(том 1 аркуш справи 23-24); додаткова угода
№ 3 від 01.03.2013 р., відповідно до якої
сторони внесли зміни до основного
договору щодо площі приміщень, які
підлягають оренді - 2189,68 кв.м., та
визначили їх перелік станом на 01.03.2013р.
(том 1 аркуш справи 25-26).

Надаючи правову кваліфікацію спірним
правовідносинам суд встановив
наступне.

Укладений між сторонами договір, який є
підставою позову, за своєю правовою
природою є договором оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Аналогічні приписи містяться у ч. 1 ст.
759 Цивільного кодексу України,
відповідно до якої за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до ч. 6. ст. 283 Господарського
кодексу України до відносин оренди
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Позивач, в обґрунтування позовних
вимог, посилається на те, що ним
впродовж дії договору оренди був
зроблений капітальний ремонт
приміщень, що розташовані на VII поверсі
в корпусі літ. "Б-8". Даний ремонт є
поліпшенням, яке не може бути
відокремлено від речі без її
пошкодження, а тому позивач просить
стягнути з відповідача кошти,
потрачені на здійснення ним цих
поліпшень.

Порядок компенсації орендодавцем
поліпшень речі, зроблених орендарем,
встановлений ст. 778 Цивільного кодексу
України.

За приписами ст. 778 Цивільного кодексу
України наймач може поліпшити річ, яка
є предметом договору найму, лише за
згодою наймодавця. Якщо поліпшення
можуть бути відокремлені від речі без
її пошкодження, наймач має право на їх
вилучення. Якщо поліпшення речі
зроблено за згодою наймодавця, наймач
має право на відшкодування вартості
необхідних витрат або на зарахування
їх вартості в рахунок плати за
користування річчю. Якщо в результаті
поліпшення, зробленого за згодою
наймодавця, створена нова річ, наймач
стає її співвласником. Частка наймача у
праві власності відповідає вартості
його витрат на поліпшення речі, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо наймач без згоди
наймодавця зробив поліпшення, які не
можна відокремити без шкоди для речі,
він не має права на відшкодування їх
вартості.

Таким чином, орендар має право на
відшкодування зроблених ним поліпшень
речі, яка є предметом договору оренди,
лише за згодою орендодавця.

З аналізу положень спірного договору
оренди судом вбачається, що сторони у
договорі передбачили порядок надання
такої згоди.

Так, відповідно до п. 2.2.2. договору
позивач зобов'язався проводити за свій
рахунок поточний ремонт орендованих
ним приміщень, пов'язаних з його
діяльністю. Виконання робіт, які
виходять за межі поточного ремонту,
можливо лише за попереднім узгодженням
об'ємів, строків та порядку оплати з
«орендодавцем», про що складається
відповідний протокол.

Таким чином, сторони у договорі
передбачили можливість компенсації
поліпшень орендованих приміщень, однак
лише за попередньою згодою
орендодавця, яка повинна бути
викладена в конкретній формі, а саме:
протоколі, в якому погоджуються об'єм,
строки та порядок оплати цих поліпшень.

Позивач доказів отримання такої
попередньої згоди від відповідача на
відшкодування поліпшень орендованих
приміщень, що розташовані на VII поверсі
в корпусі літ. "Б-8", суду не надав. В
матеріалах справи такі докази також
відсутні.

Лист № 510 від 30.09.2008р. (аркуш справи 57 том
1), на який посилається позивач, як на
підтвердження погодження з
відповідачем здійснення поліпшень
орендованих приміщень, суд не вважає
належним та допустимим доказом,
оскільки в зазначеному документі не
визначений ні обсяг, ні строки, ні
порядок оплати поліпшень орендованих
приміщень, погодження яких сторони у
договорі визначили як обов'язкові для
можливості отримання орендарем
компенсації їх вартості.

Оскільки в матеріалах справи
відступній будь - який документ, яким би
сторони погоджували об'єм, строк та
порядок оплати поліпшень орендованих
приміщень, що розташовані на VII поверсі
в корпусі літ. "Б-8", суд дійшов висновку
про відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України
закріплює принцип належності та
допустимість доказів, відповідно до
якої господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Сторонами до матеріалів справи надано
документи (копії платіжних доручень, що
свідчать про оплату орендованих
приміщень, розрахунки оплати оренди,
висновок комплексного експертного
будівельно-технічного та
електротехнічного дослідження № 6712/6713
від 24.09.2014р. про розмір збитків,
спричинених відповідачу від
руйнування приміщень, що розташовані
на VII поверсі в корпусі літ. "Б-8"), які не
приймаються судом в якості належних та
допустимих доказів, оскільки надані
сторонами документи підтверджують ті
обставини, які не входять в предмет
доказування у даній справі та не мають
значення для правильного вирішення
спору.

Оскільки позивач не довів суду
наявності в нього права на
відшкодування поліпшень орендованих
ним за договором приміщень, що
розташовані на VII поверсі в корпусі літ.
"Б-8", суд не вважає необхідним
встановлювати факт того, чи були
позивачем взагалі проведені ці роботи
та яка їх вартість.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позову.

Оскільки суд дійшов висновку про
відсутність у позивача права на
звернення з відповідним позовом до
суду, то правові підстави для
можливості застосування строків
позовної давності до позовних вимог
відповідно до зробленої відповідачем
заяви також відсутні.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судові
витрати зі сплати судового збору при
відмові в позові покладаються на
позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.778
Цивільного кодексу України, ст. 283
Господарського кодексу України, ст.ст.1,
4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 08.12.2014 р.

Суддя Т.А. Лавренюк