КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2014 р.
Справа№ 910/21562/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

при секретарі: Богатчук К.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Ретерук Н.О.

від відповідача - Вілько Н.Г.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "Інго Україна" на рішення
Господарського суду міста Києва від
22.10.2014 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства

"Страхова компанія
"Універсальна"

до Приватного акціонерного
товариства

"Акціонерна страхова
компанія "Інго Україна"

про відшкодування
матеріальної шкоди 49490,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 22.10.2014 року по справі №910/21562/14
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Стягнуто з Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Універсальна" 49490 грн. 00 коп. -
страхового відшкодування та 1827 грн. 00
коп. - судового збору.

Не погодившись з рішенням, відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 22.10.2014 року по справі №910/21562/14
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги апелянт зазначив, що при
ухваленні оскаржуваного рішення судом
першої інстанції порушено та
неправильно застосовано норми
матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.11.2014 року
прийнято апеляційну скаргу до
провадження та призначено до розгляду
02.12.2014 року.

В судове засідання 02.12.2014 року з'явились
представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи, викладені
в апеляційній скарзі, та просив
скасувати оскаржуване рішення
Господарського суду міста Києва від
22.10.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти доводів,
викладених в апеляційній скарзі, та
просив залишити без змін оскаржуване
рішення Господарського суду міста
Києва від 22.10.2014 року.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд, за наявними у справі
та додатково поданими доказами,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення
господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши
матеріали справи та проаналізувавши,
на підставі встановлених фактичних
обставин справи, правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, апеляційний
господарський суд встановив наступне.

27 вересня 2012 року між позивачем та
Публічним акціонерним товариством
Київське автотранспортне підприємство
13061 укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
31110/249/001907 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивачем
застраховано майнові інтереси
страхувальника пов'язані з володінням,
експлуатацією та розпорядженням
наземного транспортного засобу
автомобіля "Мерседес", державний
реєстраційний номер АА 5867 ЕР від
страхових ризиків.

Місцевим господарським судом
встановлено, що 15.05.2013 року, трапилась
дорожньо-транспортна пригода за участю
вищезазначеного автомобіля та
автомобіля "Мерседес", державний
реєстраційний номер 18840 КА, що
знаходився під керуванням Рябовола
С.М., в результаті якої транспортні
засоби одержали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Ірпінського
міськрайонного суду Київської області
від 01.06.2013 року по справі № 367/3884/13-п
Рябовола С.М. визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення, що
спричинило вищезгадану
дорожньо-транспортну пригоду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, на підставі страхового акту №
6021/1, виплатив страхувальнику страхове
відшкодування на загальну суму 112832,81
грн. грн.

Місцевим господарським судом
встановлено, що цивільно-правова
відповідальність страхувальника
наземного транспортного засобу
"Мерседес", державний реєстраційний
номер 18840 КА,, застрахована
відповідачем.

Відповідно до полісу АЕ 1104593 ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну становить 50000,00 грн., франшиза -
510,00 грн.

Відповідно до ст. 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Згідно ч. 1 статті 1191 ЦК України особа,
яка відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду, що
особою, відповідальною за завдані
збитки у межах, передбачених договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, є відповідач.

Твердження апелянта, що позивач
звернувся із заявою про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу більш ніж через рік після
настання дорожньо-транспортної
пригоди, в зв'язку з чим відповідач має
право відмовити в виплаті такого
відшкодування, колегією суддів визнано
безпідставним з огляду на наступне.

Листом № 01-06/15/2014 від 14.01.2014 року «Про
деякі питання практики вирішення
спорів, що виникають з правовідносин
страхування» Вищий господарський суд
України роз'яснив наступне.

Відповідно до статті 993 Цивільного
кодексу України та статті 27 Закону
України "Про страхування" до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

З приписів зазначених норм не
вбачається, що позивач мав обов'язково
звертатись до страховика, в якого
застрахована цивільно-правова
відповідальність особи, винної у
скоєнні ДТП, з вимогою щодо отримання
суми виплаченого страхового
відшкодування, натомість ними
передбачено перехід до позивача права
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Враховуючи вищевикладене, позивач
отримує право вимоги потерпілої особи
після виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися до особи, відповідальної за
заподіяний збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільно-правову
відповідальність, з вимогою виплатити
матеріальне відшкодування. Відповідно
до зазначених законодавчих приписів
позивач може реалізувати своє право
шляхом подання позову до суду

Статтями 33, 34, 43 ГПК України
передбачено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності, сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний
господарський суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано
обставини справи, рішення ухвалено
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
відсутні підстави для задоволення
апеляційної скарги Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна" та
скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 22.10.2014 року.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва від
22.10.2014 року по справі №910/21562/14 - без
змін.

Матеріали справи №910/21562/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.Г. Сітайло

Судді
О.М. Баранець

С.А. Пашкіна

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 03.12.2014 року.