ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2014 року Справа №
904/9886/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Сизько І.А.
(доповідач),

суддів: Герасименко І.М., Кузнецової
І.Л.,

при секретарі судового засідання:
Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: представник у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином;

від відповідача: Козіна А.М.,
довіреність №2753 від 04.11.2014р.,
представник;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 09.09.2014р. по справі №904/9886/13

за позовом публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до міського комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі", м. Дніпропетровськ

про стягнення 74 253 744, 84 грн.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (далі ПАТ
"НАК "Нафтогаз України") звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до міського
комунального підприємства
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" (далі МКП "Дніпропетровські
міські теплові мережі") про стягнення 58
156 216, 63 грн. заборгованості за
поставлений природний газ, 5 640 473, 42 грн.
пені за прострочення виконання
зобов'язання, 7 716 772, 66 грн. 7% штрафу, 2 279
611, 45 грн. 3% річних, 465 644, 99 грн.
інфляційних втрат та судового збору.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 18.02.2014р.,
залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 10.04.2014р. по
справі №904/9886/13, позов задоволено
частково: залишено без розгляду
провадження у справі в частині
стягнення заборгованості в сумі 20 870 324,
10 грн.; стягнуто з МКП "Дніпропетровські
міські теплові мережі" на користь ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" 37 285 892, 53 грн.
заборгованості за поставлений
природний газ, 1 036 842, 67 грн. 3% річних, 232
624, 87 грн. інфляційних втрат, 415 418, 05 грн.
пені, 1 054 820, 50 грн. 7% штрафу та 46 178, 22 грн.
витрат по сплаті судового збору. В
решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 26.06.2014р. касаційну скаргу
ПАТ "НАК "Нафтогаз України" задоволено
частково, рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 18.02.2014р.
та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014р. у справі №904/9886/13 скасовано в
частині відмови в стягненні пені та 7%
штрафу, справу в цій частині направлено
на новий розгляд до господарського
суду Дніпропетровської області. В
решті постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
10.04.2014р. у справі №904/9886/13 залишено без
змін.

Після нового розгляду, рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 09.09.2014р. по справі №904/9886/13
(суддя Бєлік В.Г.) позов задоволено
частково: стягнуто з МКП
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" 1 692 142, 03 грн. пені, 2 315 031, 80 грн.
штрафу та 3 300, 00 грн. витрат по сплаті
судового збору. В решті позову
відмовлено.

Рішення господарського суду
мотивовано неналежним виконання
відповідачем умов договору №14/2484/11 на
купівлю-продаж природного газу від
30.09.2011р. в частині своєчасної та повної
оплати вартості отриманого газу.
Скориставшись наданим ст. 233
Господарського кодексу України правом,
суд зменшив на 70% розмір пені та штрафу,
пославшись на скрутне фінансове
становище відповідача та його важливе
стратегічне значення для міста.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09.09.2014р.
по справі №904/9886/13 в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення пені в сумі 3 948 331, 40 грн., 7%
штрафу в розмірі 5 401 740, 87 грн. та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" щодо стягнення пені в сумі 3 948
331, 40 грн. та 7% штрафу в розмірі 5 401 740, 87
грн. задовольнити.

В апеляційній скарзі скаржник
посилається на те, що оскаржуване
рішення суду в частині обґрунтування
зменшення розміру неустойки містить
лише доводи та аргументи відповідача,
тоді як господарський суд повинен був
виходити з інтересів обох сторін;
укладаючи договір на поставку
природного газу відповідач
усвідомлював всі ризики та погодився
на умови поставки, в тому числі і щодо
нарахування пені та штрафу; єдиним
джерелом часткової компенсації
понесених ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
втрат є стягнення з боржників пені та
штрафу в розмірі, передбаченому
умовами договору.

В відзиві на апеляційну скаргу МКП
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" просить змінити рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 09.09.2014р. по справі №904/9886/13
шляхом виправлення арифметичної
помилки, зазначивши, що стягненню з МКП
"Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" підлягає 1 470 238, 55 грн., з яких: 415
418, 05 грн. - пеня, 1 054 238, 50 грн. - штраф;
відмовити ПАТ "НАК "Нафтогаз України" у
задоволенні апеляційної скарги.

Представник ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
в судове засідання 02.12.2014р. не з'явився,
про час та місце проведення судового
засідання позивач був повідомлений
належним чином (т.4 а.с.15).

Клопотань про відкладення розгляду
справи від скаржника не надходило.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

30.09.2011р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
(продавець) та МКП "Дніпропетровські
міські теплові мережі" (покупець)
укладено договір №14/2484/11 на
купівлю-продаж природного газу, за
умовами якого продавець зобов'язується
передати у власність покупцю у IV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами, а
покупець зобов'язується приймати та
оплачувати газ на умовах цього
договору (п.1.1. договору).

За п. 6.1 договору, оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100 % поточної
оплати протягом місяця поставки газу;
остаточний розрахунок за фактично
поставлений газ здійснюється до 14го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом; зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

На виконання умов договору позивач в
жовтні 2011 року та з жовтня по грудень 2012
року передав, а відповідач отримав
природний газ об'ємом 27 447, 659 тис. м. куб.
на суму 131 118 333, 55 грн.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач за поставлений природний
газ розрахувався частково на суму 72 962
116, 92 грн., залишок боргу склав 58 156 216, 63
грн.

Позовні вимоги в частині стягнення 20 870
324,10 грн. заборгованості за природний
газ, поставлений у жовтні 2011 року були
залишені без розгляду відповідно п. 2 ч.
1 ст. 81 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки
господарським судом Дніпропетровської
області по справі №21/5005/4856/2012
розглянуто питання щодо стягнення з
МКП "Дніпропетровські міські теплові
мережі" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" заборгованості за поставлений
у жовтні 2011 року природний газ в сумі 20
870 324, 10 грн. і штрафних санкцій,
нарахованих по цій заборгованості.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

Відповідно ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно п. 7.2. договору, у разі
невиконання покупцем умов п. 6.1.
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу.

Суд апеляційної інстанції не
погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
про наявність підстав для зменшення на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
розміру пені та штрафу на 70% та
стягнення 30% від належної до стягнення
суми.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу
України закріплено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України встановлює, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей
свідчить, що вони не є імперативними та
застосовуються за визначених умов на
розсуд суду.

Отже, питання про зменшення розміру
неустойки вирішується судом на
підставі аналізу конкретної ситуації,
тобто, сукупності з'ясованих ним
обставин, що свідчать про наявність
підстав для вчинення зазначеної дії.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, господарський
суд повинен об'єктивно оцінити, чи є
даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків), тощо.

Зменшуючи заявлену до стягнення
неустойку на 70%, господарський суд
зазначив, що підприємство відповідача
знаходиться в скрутному матеріальному
становищі; для забезпечення своєї
господарської діяльності відповідач
закуповує природний газ, електричну
енергію, труби, запчастини за ринковими
цінами; підприємство здійснює виплату
заробітної плати не меншу, ніж
встановлено законодавством України;
збитки відповідача в зв'язку з
підвищення тарифів на газ,
електроенергію та мінімальної
заробітної плати без відповідного
підвищення тарифу на теплову енергію у
2012 році склали 154 014 000, 00 грн.; відповідно
балансу підприємства станом на 31.12.2012р.
збитки за 2012 рік складають 95 073 000, 00 грн.;
тарифи на теплову енергію, що
вироблялася, транспортувалася та
постачалася для потреб установ та
організацій, що фінансуються з
державного та місцевого бюджетів, не
відшкодовують витрати на виробництво
теплової енергії; відповідач постачає
теплову енергію 316 установам та
організаціям, які фінансуються із
бюджетів усіх рівнів; на час звернення
позивача до суду боржниками
відповідача рахувалось 208 бюджетних
установ; загальна сума заборгованості
бюджетних установ за 2012р. складає 38 310
628, 87 грн.; в зв'язку з відсутністю
грошових коштів казначейство не
проводить оплату за виставленими
рахунками; значна сума заборгованості
рахується за закладами освіти та
медичними закладами; підприємство
відповідача є стратегічно - важливим
об'єктом господарювання для міста,
оскільки виробляє теплову енергію.

Колегія суддів апеляційної інстанції
вважає, що зменшення пені та штрафу на
70% не відповідає вимогам
співрозмірності та не враховує
інтереси позивача, що у свою чергу,
суперечить принципу рівності сторін у
господарському процесі.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач не розрахувався в повному
обсязі за поставлений в жовтні - грудні
2012р. природний газ, чим порушив строки
розрахунків, які встановлені
договором.

З наданого позивачем звіту про
фінансові результати за 1 півріччя 2013р.
вбачається, що збитки від операційної
діяльності ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
склали 4 706 644 000 грн. (рядок 2195) (т.3 а.с.19).
Відповідно звіту про фінансові
результати за 2013 рік за невиконання
зобов'язань контрагентами збиток
компанії складає більше дванадцяти
мільярдів гривень (т.3 а.с.116).

ПАТ "НАК "Нафтогаз України" як
підприємство є об'єктом, що має
стратегічне значення для економіки
держави, забезпечує галузі
національної економіки і населення
природним газом.

За спірним договором постачався
імпортований природний газ, який ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" закуповує за
зовнішньоекономічними контрактами,
якими встановлені чіткі строки
розрахунків за поставлений газ, а також
санкції за порушення цих строків, аж до
припинення постачання природного газу
на територію України.

Позивач є гарантованим постачальником
та не може відмовитись від постачання
природного газу споживачам,
законодавчо зобов'язаний надавати
природний газ незалежно від свого
фінансового становища, наявності чи
відсутності заборгованості
контрагентів, тоді як в свою чергу несе
обов'язок щодо своєчасного розрахунку
з газодобувними підприємствами за
договорами, а несвоєчасність
розрахунків за поставлений природний
газ споживачів, як наслідок нестача
коштів, тягне за собою заборгованість
перед газодобувними підприємствами
відповідно до договорів, які
передбачають санкції за прострочення
оплат.

При вирішенні питання про зменшення
неустойки, суд повинен враховувати
інтереси обох сторін.

Розмір, до якого суд зменшив неустойку
(на 70%) не є співрозмірним, в контексті
інтересів позивача та відповідача.

Суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про зменшення на 50% належних
до стягнення сум пені та штрафу.

За розрахунком позивача пеня за
прострочення виконання грошового
зобов'язання складає 5 640 473, 42 грн., 7%
штрафу за прострочення виконання
грошового зобов'язання понад 30
(тридцять) днів складає 7 716 772, 66 грн.

Господарським судом було перераховано
розмір пені та 7% штрафу у зв'язку з
залишенням позову без розгляду в
частині стягнення заборгованості за
жовтень 2011 року в сумі 20 870 324, 10 грн.

Вирішуючи питання про зменшення пені
та штрафу, суд при первинному розгляді
провів зменшення пені на 85% до 415 418,05
грн. з суми 2 769 453, 65 грн., а зменшення
штрафу на 85% до 1 054 820, 50 грн. з суми 7 032 136,
69 грн., правомірність чого не скасовано
постановою Вищого господарського суду
України від 26.06.2014р. по даній справі та
було залишене без змін за результатом
касаційного перегляду.

Тобто, в частині стягнення пені в сумі
415 418, 05 грн., 7% штрафу в сумі 1 054 820, 50
грн., судового збору в сумі 46 178, 22 грн.
(що відображено в наказі від 22.04.2014р.)
судові акти залишені без змін. На новий
розгляд справа направлена не в частині
стягнення пені, штрафу та судового
збору в цілому, а лише в частині відмови
у стягненні пені та штрафу.

Розглядаючи справу, господарський суд
не звернув увагу та не дав належної
правової оцінки тим обставинам, що
рішенням господарського суду при
первинному розгляді справи з
відповідача на користь позивача
стягнуто пеню в розмірі 415 418, 05 грн.,
штраф в розмірі 1 054 820, 50 грн., судовий
збір в розмірі 46 178, 22 грн. та відмовлено
у стягненні пені в сумі 2 354 035, 60 грн. та
штрафу в сумі 5 977 316, 19 грн., які повинні
були бути предметом розгляду місцевого
господарського суду при новому
розгляді справи.

Проте, господарський суд при новому
розгляді справи в основу розрахунку
стягнення пені та штрафу взяв розмір
пені та штрафу, які були заявлені
позивачем при зверненні з позовом до
суду.

Враховуючи, що при новому розгляді
справи суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про зменшення розміру
пені та штрафу, що підлягають стягненню
на 50%, то розмір стягнення буде
становити:

1) щодо пені 969 308, 78 грн. (2 769 453, 65 грн. * 50% -
415 418, 05 грн.), а в цілому розмір пені,
стягнутий господарським судом, буде
становити 1 384 726, 83 грн. з врахуванням
стягнутої судом при первинному
розгляді справи суми 415 418, 05 грн.;

2) щодо штрафу 2 461 247, 85 грн. (7 032 136, 69 грн. *
50% - 1 054820, 50 грн.), а в цілому розмір
штрафу, стягнутий господарським судом,
буде становити 3 516 068, 35 грн. з
врахуванням стягнутої судом при
первинному розгляді справи суми 1 054 820,
50 грн.

Щодо стягнутого господарським судом з
відповідача при повторному розгляді
справи судового збору в розмірі 3 300, 00
грн., то судовий збір у разі зменшення
судом розміру неустойки покладається
на відповідача повністю, без
урахування зменшення неустойки.

У разі, коли господарський суд на
підставі п. 3 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України
зменшує розмір неустойки (штрафу, пені),
витрати позивача, пов'язані зі сплатою
судового збору, відшкодовуються за
рахунок відповідача у сумі, сплаченій
позивачем за позовною вимогою, яка
підлягала б задоволенню, якби
зазначений розмір судом не було
зменшено (п.4.3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України").

Таким чином, питання розподілу судових
витрат було вирішено господарським
судом при первинному розгляді справи.

За викладених обставин рішення
господарського суду слід скасувати в
частині сум пені, 7% штрафу та витрат по
сплаті судового збору, що підлягають
стягненню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
м. Київ задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09.09.2014р.
по справі №904/9886/13 скасувати в частині
стягнення з міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі", м. Дніпропетровськ 722
833, 25 грн. пені, 3 300, 00 грн. витрат по
сплаті судового збору та в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м. Київ про
стягнення 146 216, 05 грн. 7% штрафу, з
прийняттям нового рішення в цій
частині, в зв'язку з чим абзац другий
резолютивної частини рішення суду
викласти в наступній редакції:

"Стягнути з міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі", м. Дніпропетровськ на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ 969
308, 78 грн. пені та 2 461 247, 85 грн. 7% штрафу."

В іншій частині рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
09.09.2014р. по справі №904/9886/13 залишити без
змін.

Стягнути з міського комунального
підприємства "Дніпропетровські міські
теплові мережі", м. Дніпропетровськ на
користь публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ 1 462,
16 грн. витрат по сплаті судового збору
за апеляційною скаргою.

Виконання постанови доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України через апеляційний
господарський суд.

Головуючий суддя
І.А. Сизько

Суддя
І.М. Герасименко

Суддя
І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складений
05.12.2014р.)