ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р.
Справа № 920/1176/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя
Россолов В.В. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
відповідача (вх. №3738 С/1-42) на рішення
господарського суду Сумської області
від 09.10.14 у справі № 920/1176/14

за позовом ФОП ОСОБА_1

до Дочірнього підприємства
"Ямпільський агролісгосп"

про стягнення 67 003,35 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Сумської
області від 09 жовтня 2014 року (суддя
Левченко П.І.) позов задоволено
повністю. Стягнуто з Дочірнього
підприємства "Ямпільський агролісгосп"
(41200, Сумська область, смт. Ямпіль, вул.
75-ої Гвардійської Дивізії, буд. 1,
Ідентифікаційний код 23637220) на користь
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (41022,
АДРЕСА_1, Ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) заборгованість в розмірі 60400,00
грн., 3 % річних в розмірі 824,12 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 5779,23 грн. та
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1827,00 грн., розстрочивши
виконання рішення трьома рівними
частинами, а саме: до 31.10.2014 року - 22943,45
грн., до 30.11.2014 року - 22943,45 грн. і до 31.12.2014
року - 22943,45 грн.

Відповідач вказаним рішенням не
погодився, звернувся з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить його
скасувати, та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити
повністю.

20 листопада 2014 року позивач надав суду
відзив(вх.№10898)

25 листопада відповідач надав суду
клопотання (вх.№11178).

26 листопада відповідач надав суду
клопотання (вх.№11212).

У судове засідання, яке відбулось 26
листопада 2014 року, представники сторін
у судове засідання не з'явились, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце судового засідання.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка позивача та
відповідача не була визнана
обов'язковою, а також те, що їх неявка не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги, колегія суддів вважає за
можливе розглянути апеляційну скаргу
за їх відсутності за наявними
матеріалами у справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду зазначає наступне.

02.01.2013 року між позивачем та
відповідачем укладено договір про
надання послуг на лісосіці № 6 (далі -
договір), відповідно до умов якого
позивач зобов'язався надавати послуги
по проведенню комплексної заготівлі
деревини, а відповідач зобов'язався
приймати належним чином надані послуги
за актом приймання-передачі виконаних
робіт та оплачувати їх вартість,
відповідно до умов договору.

У відповідності до пункту 4 зазначеного
договору, замовник (відповідач)
зобов'язується оплатити виконавцю
(позивачу) послуги у розмірі 75,00 грн. за
один кубічний метр заготовленої
ліквідної деревини при виконанні
комплексу робіт, підтверджуваного
актом приймання-передачі виконаних
робіт. Розрахунок з позивачем за надані
послуги здійснюється на умовах
відстрочки платежу протягом 10 (десяти)
календарних днів з дня підписання акту
приймання-передачі виконаних робіт.

Позивачем у відповідності до умов
укладеного між сторонами договору в
період з 31.01.2013 року по 28.02.2013 року
надано відповідачеві послуги по
заготівлі деревини на загальну сум
23932,52 грн., що підтверджується актами
виконаних робіт №№ 1, 2 від 31.01.2013 року
та №№ 1,2 від 28.02.2013 року, але
відповідачем в порушення умов
зазначеного договору здійснено лише
часткову оплату наданих позивачем
послуг на суму 19332,52 грн., у зв'язку з чим
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 4600,00 грн.

Крім того 24.02.2014 року між позивачем та
ФОП ОСОБА_2 укладеного договір уступки
права вимоги.

За умовами договору уступки права
вимоги від 24.02.2014 року між ФОП ОСОБА_2 та
відповідачем, ОСОБА_1 одержав право
вимагати від Дочірнього підприємства
"Ямпільський агролісгосп" належного
виконання всіх зобов'язань за
договором про закупівлю послуг за
державні кошти № 3 від 17.04.2012 року.

На виконання зазначеного договору в
період з 17.04.2012 року по 31.12.2012 року
виконавцем (ФОП ОСОБА_2) надано, а
відповідачем прийнято послуги по
заготівлі деревини на загальну суму
164339,16 грн., що підтверджується актами
виконаних робіт: № 1 від 28.04.2012 року на
загальну суму 2750,77 грн.; №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8
від 31.05.2012 року на загальну суму 59432,12
грн.; №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 від 30.06.2012 року на
загальну суму 23869,84 грн.; №№ 1, 2 від
31.07.2012 року на загальну суму 18733,75 грн.;
№№ 1, 2, 3 від 31.08.2012 року на загальну суму
33524,04 грн.; № 1 від 25.09.2012 року на загальну
суму 21351,88 грн.; №№ 2, 3 від 30.09.2012 року на
загальну суму 34740,58 грн.; №№ 1, 2, 3, 4 від
31.10.2012 року на загальну суму 35284,77 грн.;
№№ 1, 2, 3, 4, 5 від 30.11.2012 року на загальну
суму 43185,98 грн.; №№ 1, 2, 3 від 27.12.2012 року
на загальну суму 25451,77 грн.

На момент укладення зазначеного
договору про уступку права вимоги
заборгованість відповідача перед ФОП
ОСОБА_2 склала 58300,00 грн. 05.03.2014 року
відповідачем здійснено останню оплату
вартості послуг на суму 500,00 грн.

У зв'язку з наведеним. заборгованість
відповідача перед позивачем за надані
послуги за договором № 6 про надання
послуг на лісосіці від 02.01.2013 року та
договором уступки права вимоги від
24.02.2014 року складає 60400,00 грн.

У звязку з несплатою вищезазначених
сум самостійно відповідачем, позивач
звернувся з позовною заявою про
стягнення даних сум в судовому порядку.

Господарський суд Сумської області з
огляду на доведеність та
обґрунтованість позовних вимог,
здійснив задоволення позовних вимог в
повному обсязі.

Заперечуючи проти наявної перед
позивачем заборгованості, відповідач
зазначає про необізнаність договору
уступки права вимоги та наголошує на
недоведеності та необгрунтованості
сум стягнення за договорами, з огляду
на недостовірність засобів
доказування.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм процесуального права, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про законність та обґрунтованість
рішення суду першої інстанції.

Так, колегія суддів звертає увагу, що
позивачем пред'явлено вимоги щодо
стягнення сум у зв'язку з неналежним
виконання відвідачем зобов'язання за
договором від 02.01.2013 року про надання
послуг на лісосіці № 6 та за договором
про закупівлю послуг за державні кошти
№3 від 17 квітня 2012 року.

Відповідно до приписів статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають з дій осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені актами цивільного
законодавства, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
а як визначено приписами статті 509
цього ж Кодексу, зобов'язання виникають
із підстав встановлених вищевказаною
правовою нормою.

Стаття 509 Цивільного кодексу України
визначає, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
частині першій статті 193
Господарського Кодексу України, яка
також передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530
Цивільного кодексу України, якщо в
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого
Кодексу визначає, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Погоджуючись з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення суми коштів з
огляду на не виконання відвідачем
зобов'язання за договором від 02.01.2013
року про надання послуг на лісосіці № 6,
колегія суддів зазначає наступне.

Так пунктом 4 договору від 02.01.2013 року
про надання послуг на лісосіці № 6
зазначеного договору, сторонами було
погоджено, що замовник (відповідач)
зобов'язується оплатити виконавцю
(позивачу) послуги у розмірі 75,00 грн. за
один кубічний метр заготовленої
ліквідної деревини при виконанні
комплексу робіт, підтверджуваного
актом приймання-передачі виконаних
робіт. Розрахунок з позивачем за надані
послуги здійснюється на умовах
відстрочки платежу протягом 10 (десяти)
календарних днів з дня підписання акту
приймання-передачі виконаних робіт.

Матеріалами справи, зокрема актами
виконаних робіт: №№ 1, 2 від 31.01.2013 року;
№№ 1, 2 від 28.02.2013 року, які підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені їх печатками,
підтверджується прийняття
відповідачем (замовником) виконаних
робіт без жодних зауважень (претензій)
щодо їх якості, кількості, строків їх
виконання.

Проте, звітами про дебітові та
кредитові операції по рахунку позивача
(том 1 а.с.22-23,28-59) підтверджується лише
часткова оплата відповідачем наданих
послуг.

Так, перевіривши звіти позивача,
колегія суддів, погоджуючись з судом
першої інстанції, встановила, що
відповідачем за розрахунок за
договором від 02.01.2013 року про надання
послуг на лісосіці № 6 не було
доплачено 4600,00 грн.

Таким чином, в порушення умов
укладеного договору а саме пункту 4
договору від 02.01.2013 року та вимог статей
526, 629 Цивільного кодексу України,
статті 193 Господарського кодексу
України, відповідач за виконані
позивачем роботи по заготівлі деревини
не розрахувався, чим порушив права та
охоронювані законом інтереси позивача.

За наведених обставин колегія суддів
наголошує про існування правових
підстав стягнення недооплачених
відповідачем коштів за виконані
позивачем роботи по заготівлі деревини
у сумі 4600,00 грн.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
суми на підставі неналежного виконання
зобов'язання за договором про
закупівлю послуг за державні кошти №3
від 17 квітня 2012 року виходячи з
наступних обставин.

Як зазначалось колегією суддів раніше,
24.02.2014 року між позивачем та ФОП ОСОБА_2
укладено договір про відступлення
права вимоги, відповідно до якого
ОСОБА_1 одержав право вимагати від
Дочірнього підприємства "Ямпільський
агролісгосп" належного виконання всіх
зобов'язань за договором про закупівлю
послуг за державні кошти № 3 від 17.04.2012
року.

Матеріали справи підтверджується, що
копія даного договору була направлена
на адресу відповідача 25.02.2014 року, що
підтверджується копією повідомлення
відповідача про відступлення права
вимоги № 2 від 25.02.2014 року та копією
повідомлення про вручення 27.02.2014 року
поштового відправлення, у зв'язку з чим
судом апеляційної інстанції
спростовується твердження відповідача
щодо його необізнаності щодо цього
договору.

За умовами договору уступки права
вимоги від 24.02.2014 року, ОСОБА_1 став
новий кредитором за договором про
закупівлю послуг за державні кошти № 3
від 17.04.2012 року, відповідно до якого
виконавець(ОСОБА_2) був зобов'язаний у
2012 році надати замовнику послуги в
лісовому господарстві, а замовник
зобов'язувався прийняти і оплатити ці
послуги в кількості та асортименті
відповідно до умов договору.

На виконання зазначеного договору в
період з 17.04.2012 року по 31.12.2012 року
виконавцем (ФОП ОСОБА_2) надано, а
відповідачем прийнято послуги по
заготівлі деревини на загальну суму
164339,16 грн., що підтверджується актами
виконаних робіт: № 1 від 28.04.2012 року на
загальну суму 2750,77 грн.; №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8
від 31.05.2012 року на загальну суму 59432,12
грн.; №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 від 30.06.2012 року на
загальну суму 23869,84 грн.; №№ 1, 2 від
31.07.2012 року на загальну суму 18733,75 грн.;
№№ 1, 2, 3 від 31.08.2012 року на загальну суму
33524,04 грн.; № 1 від 25.09.2012 року на загальну
суму 21351,88 грн.; №№ 2, 3 від 30.09.2012 року на
загальну суму 34740,58 грн.; №№ 1, 2, 3, 4 від
31.10.2012 року на загальну суму 35284,77 грн.;
№№ 1, 2, 3, 4, 5 від 30.11.2012 року на загальну
суму 43185,98 грн.; №№ 1, 2, 3 від 27.12.2012 року
на загальну суму 25451,77 грн.

Звітами про дебітові та кредитові
операції по рахунку ФОП ОСОБА_2,
вбачається, що відповідачем не було в
повному обсязі здійснено оплату за
виконані ФОП ОСОБА_2 роботи.

Проаналізувавши матеріали справи,
колегія суддів встановила, що на момент
укладення зазначеного договору про
уступку права вимоги, заборгованість
відповідача перед ФОП ОСОБА_2 склала
58300,00 грн.

Таким чином в порушення умов договору
про закупівлю послуг за державні кошти
№ 3 від 17.04.2012 року та вимог статей 526, 629
Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України,
відповідач за виконані позивачем
роботи не розрахувався, чим порушив
права та охоронювані законом інтереси
позивача.

За таких обставин, позивач як новий
кредитор за договором про закупівлю
послуг за державні кошти № 3 від 17.04.2012
року, враховуючи неналежне виконання
відповідачем зобов'язання щодо
розрахунку за отримані послуги,
наділений правом стягнення
недоотриманої суми коштів з боржника у
розмірі 55800,00 грн.

Враховуючи наведені обставини, а також
те, що фактично на момент розгляду
справи зобов'язання з оплати вартості
робіт відповідачем не виконано
(доказів оплати вартості виконаних
робіт відповідач суду не надав), судова
колегія підтримуючи повною мірою
висновок суду першої інстанції,
зазначає, що позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача заборгованості за
вищезгаданими договорами в розмірі
60400,00 грн є обґрунтованими, і такими, що
підлягають задоволенню на підставі
статей 525, 526, 629 Цивільного кодексу
України.

Суд апеляційної інстанції відхиляє
доводи апеляційної скарги щодо
недостовірність засобів доказування
неналежного виконанням ним
зобов'язання за вищенаведеними
договорами, оскільки надані позивачем
копії актів виконаних робіт підписані
уповноваженими представниками
сторін,скріплені їх печатками, та
завірені належним чином, натомість як
відповідачем не пред'явлено жодного
доказу на підтвердження
недостовірності поданих позивачем
документів.

Так, у відповідності до статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Крім того, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновком суду щодо
стягнення з відповідача 3 % річних в
розмірі 824,12 грн. та інфляційні втрати в
розмірі 5779,23 грн. з огляду на наступне.

Положенням статті 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимоги
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлено договором,
або законом.

Таким чином з огляду на прострочення
оплати відповідачем за зобов'язанням
за договором від 02.01.2013 року про надання
послуг на лісосіці № 6 , а саме за актом
виконаних робіт №1 починаючи з 11.02.13
року, за актом виконаних робіт №2
починаючи з 11.03.13 року, а також
прострочення оплати за договором про
закупівлю послуг за державні кошти № 3
від 17.04.2012 року,колегія суддів зазначає,
що позовні вимоги, стосовно стягнення з
відповідача на користь позивача 3 %
річних в розмірі 824,12 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 5779,23 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі положень
статті 625 наведеного вище Кодексу.

Рішенням Господарського суду Сумської
області було здійснено розстрочення
виконання рішення трьома рівними
частинами, а саме: до 31.10.2014 року - 22943,45
грн., до 30.11.2014 року - 22943,45 грн. і до 31.12.2014
року - 22943,45 грн.

Відповідно до ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Враховуючи законодавчо визначену
можливість здійснення судом
розстрочення судового рішення та
погодження позивача на дане
розстрочення терміном на три місяці,
висновок господарського суду в цій
частині є правомірним.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів Харківського апеляційного
господарського суду вважає, що під час
розгляду справи господарським судом
першої інстанції встановлені фактичні
обставини справи на основі повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
цим обставинам та їм надана правильна
юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права, а тому підстави
для скасування рішення суду першої
інстанції відсутні.

Враховуючи, що апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
відмову у задоволенні апеляційної
скарги, витрати Дочірнього
підприємства "Ямпільський агролісгосп"
по сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги не підлягають
відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 91, 99, 101, п.1 ст.
103, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Ямпільський агролісгосп"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської
області від 09.10.14 у справі № 920/1176/14
залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено
01.12.14

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Россолов В.В.

Суддя
Тихий П.В.