м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24042/14 01.12.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ФІРМА "ДІСНА"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "АВТОРИТЕТ-2010"

про стягнення 40.328,37 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Карпенко І.В. - за довіреністю
від 10.06.2014 № б/н;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ФІРМА "ДІСНА"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
"АВТОРИТЕТ-2010" про стягнення з
останнього заборгованості в сумі 40.328,37
грн, яка виникла внаслідок порушення
відповідачем грошового зобов'язання за
укладеним між сторонами спору
договором поставки від 01.04.2014 № 179/14. Як
вказує позивач, відповідач поставлений
останньому товар оплатив частково, що
призвело до виникнення перед позивачем
основної заборгованості в сумі 29.496,22
грн; штрафу в сумі 5.899,24 грн; пені 3.057,87
грн; трьох відсотків річних в сумі 387,87
грн; інфляційних втрат в сумі 1.487,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.11.2014 позовну заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФІРМА "ДІСНА"
прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі № 910/24042/14. Розгляд
справи призначено судом на 01 грудня 2014
року.

Ухвалу від 05.11.2014 було надіслано судом
відповідачеві на адресу
місцезнаходження останнього, яка
відповідає відомостям, внесених до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. Крім
того, в матеріалах даної справи
міститься повідомлення поштового
зв'язку про вручення уповноваженій
особі відповідача поштового
відправлення суду.

Повноважний представник відповідача і
судове засідання не з'явився,
відповідач про поважні причини
нез'явлення його представника суд не
повідомив.

Крім того, відповідач правом наданим
ст. 59 Господарського процесуального
кодексу України не скористався,
відзиву на позов від останнього до суду
не надійшло. Таким чином, відповідно до
положень статті 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 01 грудня 2014 року
судом оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного
представника позивача по суті даного
спору та дослідивши наявні докази у
матеріалах даної справи, Господарський
суд міста Києва

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "ФІРМА "ДІСНА", як
ПОСТАЧАЛЬНИКОМ, (далі - позивач) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "АВТОРИТЕТ-2010", як
покупцем, (далі - відповідач) укладено
Договір поставки від 01.04.2014 № 179/14 (далі -
Договір).

У відповідності до предмету Договору
позивач поставляє і передає у
власність відповідача, а останній
приймає і оплачує алкогольні та
безалкогольні напої (далі - товар) в
асортименті, партіями згідно з
накладними, на умовах, визначених
Договором. Безпосередній перелік,
кількість, асортимент та ціна товару,
що поставляється за Договором,
визначається у відповідних додатках
(специфікаціях) до Договору або можуть
погоджуватися сторонами при
підписанні видаткових накладних
(товарних чи товарно-транспортних
накладних) накладної (-их), що є
невід'ємною частиною Договору (п. 1.1
Договору).

Оплата товару здійснюється
відповідачем шляхом перерахування
грошових коштів на поточний
банківський рахунок позивача протягом
30 (тридцяти) календарних днів з дати
поставки (п. 4.1 Договору).

Як визначено сторонами у п. 7.1 Договору,
за порушення строків оплати згідно з п.
4.1 відповідач сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного баку України від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення. Крім цього, відповідач
сплачує штраф у розмірі 20 % від
простроченої оплати при простроченні
оплати на строк більше ніж 60 днів.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків (зобов'язань), які повинні
виконуватися належним чином і у
встановлений строк відповідно до
вказівок закону, договору (ст. 526
Цивільного кодексу України), а
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин,
останні є відносинами з поставки
товару, відтак права і обов'язки сторін
визначаються, у тому числі, положеннями
глави 54 ЦК України.

Згідно з частинами 1 і 2 ст. 712 ЦК України
унормовано, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Так, судом встановлено, позивачем на
виконання взятих на себе зобов'язань за
Договором поставлено відповідачеві
товар загальною вартістю 44.496,22 грн.
Дана фактична обставина
підтверджується видатковими і
товарно-транспортними накладними, а
також відомостями про вантаж, які
підписані з боку відповідача його
уповноваженими на отримання
товарино-матеріальних цінностей
особами і скріплені відбитками штампів
(засвідчені копії первинних
бухгалтерських документів містяться в
матеріалах справи).

Спір між сторонами даного судового
процесу виник внаслідок порушення
відповідачем грошового зобов'язання за
Договором, відповідач у строк,
визначений п. 4.1 Договору, отриманий
товар на користь позивача оплатив
частково в сумі 15.000,00 грн.

Таким чином, невиконання відповідачем
умов Договору призвело до виникнення в
останнього перед позивачем
заборгованості в сумі 29.496,22 грн та
звернення постачальника до
господарського суду з позовними
вимогами про стягнення вказаної суми
бору; штрафу в розмірі 20 % від суми
боргу, що складає 5.899,24 грн; пені 3.057,87
грн; трьох відсотків річних в сумі 387,87
грн; інфляційних втрат в сумі 1.487,17 грн.

За результатами оцінки доказів,
наявних в матеріалах справи, та
виходячи з викладених вище фактичних
обставин, суд дійшов висновку, що позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФІРМА "ДІСНА"
підлягає задоволенню частково з
урахуванням такого.

Положеннями частин 1, 2 ст. 692 ЦК України
унормовано, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

За приписом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу
України визначено, що у разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати, у тому числі, оплати
товару.

Суд відзначає, будь-яких доказів щодо
погашення відповідачем перед
позивачем заборгованості в сумі 29.496,22
грн, сторонами спору до суду не подано.

Підсумовуючи сукупність встановлених
вище фактів, суд дійшов висновку, що
позовна вимога про стягнення з
відповідача боргу в сумі 29.496,22 грн
підлягає задоволенню повністю, з тих
підстав, що факт наявності
заборгованості у відповідача перед
позивачем належним чином останнім
доведено, документально підтверджено
та, в той же час, відповідачем в порядку,
визначеному статтями 33, 36
Господарського процесуального кодексу
України, не спростовано.

З огляду на те, що відповідач своїми
діями порушив зобов'язання за
Договором (ст. 610 Цивільного кодексу
України), то він вважається таким, що
прострочив виконання (ст. 612 Цивільного
кодексу України), тому є підстави для
застосування відповідальності,
встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

За приписом ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що у
правовідносинах між сторонами спору
має місце допущене відповідачем
порушення грошового зобов'язання, суд
вважає, що позовні вимоги про
застосування до відповідача, по-перше,
господарської санкції шляхом
стягнення з відповідача штрафу в сумі
5.899,24 грн і, по-друге, відповідальності,
передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у
вигляді стягнення трьох відсотків
річних в сумі 387,87 грн та інфляційних
втрат в сумі 1.487,17 грн є правомірними та
такими, що підлягають задоволенню
повністю за розрахунками позивача, які
перевірені і визнані судом вірними.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача пені суд зазначає, що така
вимога підлягає задоволенню частково в
сумі 2.973,04 грн, оскільки позивачем
невірно розраховано таку санкцію за
прострочення виконання зобов'язання за
видатковими накладними від 18.04.2014 №
РН-0011136 і № РН-0011137.

Судом встановлено, що розмір пені за
вказаними накладними складає 285,37 грн,
згідно з таким розрахунком:

за період прострочення з 19.05.2014 по 16.07.2014
- 2.762,14 * 19 % / 365 * 59 днів = 84,83 грн;

за період прострочення з 17.07.2014 по 30.10.2014
- 2.762,14 * 25 % / 365 * 106 днів = 200,54 грн.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що спір виник в результаті
неправильних дій відповідача, тому суд,
керуючись ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладає витрати по сплаті судового
збору на товариство з обмеженою
відповідальністю "АВТОРИТЕТ-2010".

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "АВТОРИТЕТ-2010" (03039, м.
Київ, проспект 40-річчя Жовтня, буд. 6;
ідентифікаційний код 36884645) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "ФІРМА "ДІСНА" (01015, м.
Київ, вул. Лаврська, буд. 16;
ідентифікаційний код 31566495) основну
заборгованість в сумі 29.496,22 (двадцять
дев'ять тисяч чотириста дев'яносто
шість) грн 22 коп.; штраф в сумі 5.899,24
(п'ять тисяч вісімсот дев'яносто
дев'ять) грн 24 коп.; пеню в сумі 2.973,04 (дві
тисячі дев'ятсот сімдесят три) грн 04
коп.; три відсотки річних в сумі 387,87
(триста вісімдесят сім) грн 87 коп.;
інфляційні втрати в сумі 1.487,17 (одна
тисяча чотириста вісімдесят сім) грн 17
коп.; витрати по сплаті судового збору в
сумі 1.827,00 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08 грудня 2014
року.

Cуддя
С.В. Балац