ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" грудня 2014 р.Справа № 916/3875/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "РН-Карт Україна";

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ман Сервіс"

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників:

від позивача: Рубаник Ю.В. - довіреність
від 16.01.2014р.

від відповідача: Благодир О.М.. на
підставі наказу від 14.08.2008р.

У судовому засіданні 08.12.2014р. брали
участь представники сторін:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю "РН-Карт Україна"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом про
стягнення з відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ман
Сервіс" заборгованості 160 423,82грн., яка
складається з суми основної
заборгованості 139 058,36грн., інфляційне
збільшення 17799,47грн., 3% річних 3565,99грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 24.09.2014р. порушено
провадження у справі № 916/3875/14.

13.11.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи та продовження строку розгляду
справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 17.11.2014р. строк розгляду
справи № 916/3875/14 продовжено до 07.12.2014 р.

До господарського суду Одеської
області від позивача надійшла заява
про зменшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить суд
стягнути з відповідача суму
заборгованості у розмірі 40 000грн.

Представник відповідача у судові
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву та витребувані судом
документи не надав, у зв'язку з чим
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

У судовому засіданні 08.12.2014р. після
виходу судді з нарадчої кімнати було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив:

26.12.2008р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТНК- Транс" (позивач)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ман Сервіс"
(відповідач) було укладено договір
поставки № 2788, відповідно до умов
Договору позивач зобов'язався
поставляти паливо та/або надавати
послуги відповідачу через мережу АЗС
на умовах EXW за місцезнаходженням АЗС, а
відповідач зобов'язався своєчасно
оплачувати вартість палива/послуг
відповідно до умов Договору.
Передача/отримання палива та/або
надання/отримання послуг здійснюється
виключно з використанням смарт-карток.

Відповідно до рішення засновників ТОВ
„ТНК-ТРАНС" внесені зміни до Статуту
Товариства щодо зміни найменування. З 16
січня 2014 року нова назва Товариства
-ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ „РН-КАРТ УКРАЇНА",
код ЄДРПОУ, юридична та поштова адреси
Товариства залишилися незмінними.

Відповідно до п.2.3. Договору від 26.12.2008р.,
з метою визначення (уточнення) розмірів
виконаних зобов'язань за Договором
Сторони зобов'язані оформлювати
видаткові накладні або акти приймання -
передачі палива та/або послуг за
звітний період. Фактична кількість,
асортимент і ціна поставленого
Відповідачеві палива та/або отриманих
послуг визначається виходячи з даних,
що міститься в електронних базах даних
про використання відповідної
смарт-картки, а саме в програмному
апаратному комплексі Petrol (виробником
даного програмного забезпечення є „ДП
центр автоматичної ідентифікації"
дочірнє підприємство фірми „Нові
комп'ютерні технології" м. Москва) та
фіксується в інформаційних чеках
наданих відповідною АЗС. В разі
виникнення спірних моментів щодо
положень відповідної видаткової
накладної або акту приймання - передачі
палива та/або послуг, сторони визнають
і погоджуються з даними, що фіксуються
вищезазначеним програмним
забезпеченням, автентичність даних,
яких гарантується компанією
виробником зазначеного програмного
забезпечення та/або даними, що
міститься у інформаційних чеках
наданих відповідною АЗС.

Відповідно до п. 4.1. Договору від
26.12.2008р., Відповідач зобов'язаний
своєчасно сплачувати Позивачу
вартість палива/послуг.

Додатковою угодою №4 від 04.02.2011р. до
Договору від 26.12.2008р. передбачено, що за
отримані паливо/послуги протягом
відповідного періоду, який складає 18
календарних днів, в межах ліміту в
розмірі 300000,00грн., Відповідач
зобов'язаний провести повний
розрахунок за отримане паливо/послуги
за зазначений період, не пізніше 2-го
банківського дня, наступного за
періодом в якому Відповідач отримав
паливо/послуги. В разі
досягнення/перевищення розміру ліміту
Відповідач зобов'язаний провести
повний розрахунок за поставлене
паливо/надані послуги протягом 1
(одного) банківського дня з моменту
досягнення/перевищення визначеного
ліміту.

На виконання Договору Позивачем було
поставлено та передано у власність
Відповідача товар, що підтверджується
видатковими накладними та
довіреностями на отримання ТМЦ на
загальну на суму 24562153,82грн,
Відповідачем частково оплачено
отриманий Товар на суму 24423095,46грн.
Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем складає
139058,36 грн. Строк для оплати за
поставлене паливо настав 22.10.2013р., але
Відповідач зобов'язання щодо оплати не
виконав.

Згідно з п. 5.2 договору від 26.12.2008р.,
паливо вважається поставленим, а
послуги наданими з моменту фактичного
отримання палива/послуг та оформлення
інформаційного чеку (або іншого
документу, що підтверджує отримання
палива/послуг).

З метою досудового врегулювання на
адресу Відповідача була направлена
претензія №324 з вимогою про сплату
заборгованості (вих. №0376 від 04.04.2014р.).

Пунктом 8.1. Договору від 26.12.2008р.
передбачено, що за невиконання або
неналежне виконання умов цього
договору винна сторона відшкодовує
спричинені таким невиконанням або
неналежним виконанням збитки у порядку
та в розмірах, передбачених чинним
законодавством та цим договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сума інфляційного збільшення складає
17 799,47грн., 3% річних - 3565,99грн.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за договором обов'язку
щодо оплати заборгованості за
отриманий товар, позивач звернувся до
суду з даною позовною заявою, згідно
якої просить суд стягнути з
відповідача заборгованість у розмірі
160 423,82 грн., яка складається з суми
основної заборгованості 139 058,36грн.,
інфляційне збільшення 17 799,47грн., 3%
річних 3565,99грн.

До господарського суду Одеської
області від позивача надійшла заява
про зменшення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить суд
стягнути з відповідача суму
заборгованості у розмірі 40 000грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов висновків про задоволення
позовних вимог в повному обсязі з
наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Так, судом встановлено наявність
заборгованості відповідача перед
позивачем за отриманий товар у розмірі
40 000грн. за договором від 26.12.2008р., у
зв'язку з чим позовна вимога позивача
щодо стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 40 000грн. є
обґрунтованою та підлягає судом
задоволенню.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
як обґрунтовані, підтверджені
належними доказами та наявними
матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ман
Сервіс" (67801, Одеська обл,
Овідіопольський р-н, смт. Овідіополь,
вул Одеська, 16, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "РН-Карт Україна" (03110,
м. Київ, вул Соломянська, 11, ) - заборгованість у розмірі 40
000грн.; витрати по сплаті судового збору
у розмірі 3210грн.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10-денного строку з моменту
складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його підписання,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Одеським апеляційним
господарським судом.

Суддя
О.Ю. Оборотова

Повне рішення складено 11 грудня 2014 р.