Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "09" грудня 2014 р.
Справа № 906/1378/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Терлецької-Байдюк Н.Я.

за участю представників сторін:

від позивача: Грицай М.Г. - довіреність
№ 221 від 31.12.2013

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вог Рітейл" (м. Луцьк
Волинська область)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вудпак" ( (с. Нова
Романівка Новоград-Волинський район
Житомирська область)

про стягнення 34162,00 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 34162,00грн. за
несвоєчасний розрахунок за отриманий
товар, з яких: 2045,56грн. - пеня, 11050,43грн. -
штраф, 2859,31грн. - 19% річних, 18206,70грн. -
збитки від зміни курсу. Витрати по
сплаті судового збору просить покласти
на відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав в повному
обсязі з підстав, викладених у позовній
заяві.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надіслав письмовий відзив на
позовну заяву від 21.11.2014, в якому
заперечує проти одночасного стягнення
позивачем з ТОВ "Вудпак" пені та штрафу,
а також збитків внаслідок зміни курсу
долара США (а.с.55-56).

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
25.12.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вог Рітейл"
(продавець/позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Вудпак"
(покупець/відповідач) укладено
генеральний договір поставки
нафтопродуктів №08-ДГ/2 (а.с.10-13), за
умовами якого продавець зобов'язується
поставити та передати у власність
покупця нафтопродукти в кількості та в
асортименті, що передбачені в Додатках
до даного договору, в подальшому Товар,
а покупець зобов'язується прийняти
Товар від продавця та оплатити його
загальну вартість на умовах даного
договору (п.1.1 договору).

Одиниця виміру кількості Товару та
кількість поставки кожної партії
Товару, визначається сторонами в
Додатках, що є невід'ємними частинами
даного Договору. Загальна кількість
Товару за даним Договором становить
суму кількості поставленого протягом
терміну дії даного Договору Товару
згідно Додатків (п.1.2 договору).

Датою поставки вважається дата
видаткової накладної на Товар (п.2.1
договору).

Об'єми та строки поставок кожної
окремої партії Товару узгоджуються
сторонами додатково в Додатках до
даного договору (п.2.2 договору).

Ціна товару та загальна сума договору
визначені пунктом 3 даного договору.

Згідно п.3.1 договору ціна за одиницю
виміру кількості Товару погоджується
сторонами в Додатках до даного
договору, ціна Товару включає податки
та обов'язкові платежі, передбачені
чинним законодавством України.

Пунктом 3.2 договору сторони погодили,
що у випадку збільшення курсу купівлі
долара США по відношенню до гривні на
міжбанківській валютній біржі станом
на дату оплати покупцем вартості
Товару, порівняно з курсом купівлі
долара США станом на дату підписання
сторонами відповідного Додатку до
даного Договору, ціна Товару підлягає
коригуванню відповідно до порядку та
умов, викладених в цьому пункті.

Коригування гривневої вартості Товару
не вважається зміною умов Договору та
не потребує укладення додаткових угод.
Покупець самостійно здійснює
перерахунок ціни Товару при здійсненні
оплати за формулою, наведеною в
договорі.

Загальна сума Договору становить суму
вартості Товару, поставленого протягом
терміну дії даного Договору, згідно
Додатків до даного Договору (п.3.3
договору).

Розрахунки між Сторонами здійснюються
в українській національній валюті -
гривнях. Вид розрахунків -
безготівковий. Форма розрахунків -
платіжним дорученням (п.4.1 договору).

Розрахунки за Товар здійснюються
Покупцем протягом 5-ти (п'яти
календарних днів з моменту поставки
товару, якщо інший строк (термін) оплати
не визначений у Додатках, що є
невід'ємними частинами даного Договору
(п.4.2 договору).

Зобов'язання Покупця по оплаті Товару
вважаються виконаними з моменту
надходження грошових коштів за кожну
окрему партію товару на розрахунковий
рахунок Продавця (п.4.2 договору).

14.01.2014 між тими ж сторонами укладено
Додаток № 1 до даного договору,
відповідно до якого сторони погодили,
що позивач зобов'язується поставити, а
відповідач прийняти та оплатити
дизельне паливо у кількості 4815 л на
загальну суму 44 201,70 грн. (а.с.14).

На виконання умов вказаного Договору
позивач у січні 2014 року здійснив
поставку партії нафтопродукту на
загальну суму 44 201,70грн., що
підтверджується видатковою накладною
№2506 від 15.01.2014, довіреністю №10 від
14.01.2014 та товарно-транспортною
накладною від 15.01.2014 (а.с.15-17).

В порушення умов Договору відповідач
здійснив розрахунки за отримані
нафтопродукти з простроченням, чим
суттєво порушив умови укладеного
Договору.

Із долучених до матеріалів справи
актів звірки, підписаних
уповноваженими представниками сторін
та скріплених їх печатками, вбачається,
що станом на 24.03.2014 сальдо розрахунків
на користь позивача складає 44 201,70 грн.
(а.с.18). Погашення заборгованості
відбувалось в період з квітня по липень
2014 року (а.с.19).

У зв'язку з несвоєчасною оплатою
поставленого товару позивач 14.05.2014 на
адресу відповідача направив претензію
з вимогою сплати боргу (а.с.20), а 01.08.2014 -
вимогу про сплату штрафних санкцій,
передбачених договором за несвоєчасне
виконання зобов'язань, яка залишена без
відповіді та задоволення (а.с.22-23).

За таких обставин позивач просить
стягнути з відповідача 2045,56грн. - пені,
11050,43грн. - штрафу, 2859,31грн. - 19% річних та
18206,70грн. - збитки від зміни курсу долара
США.

З врахуванням встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистими, сімейними,
домашніми або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

В силу ст.655 Цивільного кодексу України,
за договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом .

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
Кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 6.2.1 договору за
несвоєчасне проведення розрахунків у
відповідності до умов даного договору
покупець сплачує продавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочення платежу.

У випадку якщо термін прострочення
покупцем проведення взаєморозрахунків
перевищує 15 календарних днів, покупець
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
25% від суми заборгованості (п.6.2.2
договору).

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Пунктом 6.2.3 договору визначено, що за
несвоєчасне проведення розрахунків у
відповідності до умов даного договору
продавець має стягнути з покупця
проценти за користування чужими
коштами в розмірі 19% річних від
неоплаченої вартості Товару. Проценти
підлягають сплаті за весь період
прострочення покупцем зобов'язання.

Відповідно до п.6.2.4 договору, за
несвоєчасне проведення розрахунків у
відповідності до умов даного договору
продавець має право стягнути завдані
збитки, спричинені несвоєчасним
проведення розрахунків за товар та
зміні курсу долара США до гривні, які
обраховуються за формулою: S=(CхАо/А1)-С,
де S-завдані збитки, які підлягають
сплаті покупцем; Ао - вартість долара
США у гривнях на день пред'явлення
вимоги до покупця; А1 - вартість долара
США у гривнях на дату поставки товару
(п.2.1 даного договору); С - вартість
поставленого, але неоплаченого товару
відповідно до умов договору. При цьому
сторони приймають курс долара США до
гривні, встановлений Національним
банком України.

Сторони прийшли до взаємної згоди, що
нарахування штрафних санкцій (штрафу,
пені) за прострочення виконання
зобов'язань за даним Договором не
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано, і такі штрафні санкції (пені,
штрафи) продовжують нараховуватися до
дати повного виконання Стороною
відповідних прострочених зобов'язань
за Договором (п.6.4 договору).

Суд, перевіривши розрахунок позивача
щодо сплати відповідачем пені, штрафу,
річних та збитків від зміни курсу,
вважає його вірним, а вимоги про їх
стягнення правомірними.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України,
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Стосовно заперечень відповідача суд
зазначає наступне.

Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" (з подальшими
змінами) передбачено, що пеня, за
визначенням частини третьої статті 549
ЦК України, - це вид неустойки, що
забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.
Застосування іншого виду неустойки -
штрафу до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі,
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

Також пункт 2.7 вказаної постанови
визначає, що застосування пені не
виключає одночасного нарахування
процентів за користування чужими
грошовими коштами (стаття 536 ЦК
України), зокрема процентів на
прострочену суму оплати товару,
проданого в кредит (частина п"ята
статті 694 названого Кодексу), оскільки
стягнення відповідних процентів не є
ні видом забезпечення виконання
зобов"язань, ані штрафною санкцією.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
обгрунтовані, заявлені відповідно до
вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
наявними в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.33,34,43,44,49,75,82-85 ГПК
України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вудпак" (11744,
Житомирська область,
Новоград-Волинський район, с. Нова
Романівка, вул.Молодіжна, 26а, )

- на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вог Рітейл"
(Волинська область, м. Луцьк, вул.
Кременецька, 38, ) -
34162,00грн., з яких: 2045,56грн. - пеня, 11050,43грн.
- штраф, 2859,31грн. - 19% річних, 18206,70грн. -
збитки від зміни курсу долара США, а
також 1827,00грн. сплаченого судового
збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12 грудня 2014
року.

Суддя
Терлецька-Байдюк Н.Я.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - відповідачу (рек. з повід.)