ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.Справа № 922/4398/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання
Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України", м. Київ до КП
"Харківські теплові мережі", м. Харків
про стягнення 9056316,68 грн. за участю
представників:

позивача - Онищенко І.П., довіреність №
49/10 від 19.09.14 р.,

відповідача - Счастлива Я.О.,
довіреність № 38-1867 від 28.05.2010 р.,

ВСТАНОВИВ:

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"
звернулось до господарcького суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій просить стягнути з КП
"Харківські теплові мережі" інфляційні
збитки в сумі 5280021,52 грн., 3% річних за
несвоєчасні розрахунки в сумі 3776295,15
грн. Судові витрати просить покласти на
відповідача.

Ухвалою суду від 071014р. за позовною
заявою було порушено провадження по
справі та призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

05.11.14р. представник відповідача надав
відзив на позовну заяву, в якому
зазначив, що Рішенням господарського
суду Харківської області від 02.08.2007р. по
справі № 33/20/-07 з КП "Харківські теплові
мережі" на користь ДП "Газ-тепло",
правонаступником якого є ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України",
стягнуто 44 117 836,89 грн. заборгованості за
природний газ за договором № 12/06-1101 від
12.10.2006р. На сьогоднішній основний борг в
сумі 39 403 145,70 грн. не погашений у зв'язку
з важким фінансовим становищем
підприємства. Тривалий час
підприємство знаходиться у тяжкому
фінансовому стані, викликаному зокрема
неплатежами різних категорій
споживачів за спожиту теплову енергію,
невідповідністю тарифів за теплову
енергію для населення фактичним
витратам на її виробництво. На протязі
останніх років господарської
діяльності підприємства
заборгованість споживачів за спожиту
теплову енергію щомісяця складає сотні
мільйонів гривень. З кожним роком ця
заборгованість неухильно зростає,
незважаючи на заходи, що приймаються по
її стягненню. Приблизно 86 % від
загального обсягу виробленої теплової
енергії споживається населенням.
Тарифи для населення, що діяли до
01.07.2014р.. на 30 % не покривають
собівартість виробництва теплової
енергії. Станом на 01.09.2014р. загальна
сума заборгованості за теплову енергію
складає 1 036.9 млн грн., у тому числі
заборгованість населення 658.1 млн грн.,
бюджетних установ 278,9 млн грн.,
госпрозрахункових підприємств 84.8 млн
грн., заборгованість місцевого бюджету
з субсидій та пільг 15.0 млн грн. Крім
того, причиною важкого фінансового
стану підприємства є невиконання
державою зобов'язань по перерахуванню
субвенцій з державного бюджету на
погашення заборгованості з різниці в
тарифах. Станом на 01.09.2014р. сума
заборгованості державного бюджету на
покриття збитків, викликаних
невідповідністю діючих тарифів
фактичним витратам підприємства
становить 1 069,2 млн грн. Господарська
діяльність по наданню
житлово-комунальних послуг підпадає
під сферу дії окремих законів, що
спрямовані на захист інтересів
споживачів цих послуг, але ущемляють
інтереси підприємств, що надають ці
послуги. Так, Законом України "Про
тимчасову заборону стягненні пені з
громадян України за несвоєчасне
внесення плати за житлово-комунальні
послуги" № 486/96 від 13.11.96р. до 01.01.2011р.
було заборонено нараховувати і
стягувати із громадян пеню за
несвоєчасну оплату
житлово-комунальних послуг, що не
ініціювало проведення оплат та
позбавляло КП "Харківські теплові
мережі" джерела погашення по штрафних
санкціях. Хоча з 01.01.2011р. заборона на
нарахування й стягнення пені знята, але
дотепер розмір пені для населення не
передбачений жодним нормативним актом,
що унеможливлює її нарахування та
стягнення. Законом України "Про
реструктуризацію заборгованості по
квартирній платі, платі за
житлово-комунальні послуги, спожитий
газ і електроенергію" дозволяється
реструктуризовати заборгованість за
комунальні послуги строком до п'яти
років. Станом на 01.09.2014р. сума
реструктуризованої заборгованості
складає 88,8 млн грн. Все це привело до
того, що підприємство є збитковим. Сума
збитків станом на 30.06.2014р. становить 704,1
млн грн.

24.11.14р. представник позивача надав
документи для долучення до матеріалів
справи, які долучено судом до
матеріалів справи.

Представник позивача в с удовому
засідання 24.11.14р. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засідання 24.11.14р. зазначає, що дійсно
існує заборгованість, але оскільки
підприємство є збитковим, та погасити
її до теперішнього часу не є можливим.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

12.10.06 між ДП "Газ-тепло" НАК "Нафтогаз
України", правонаступником якого є ДК
"Газ України" укладено договір комісії
№12/06-1101. Позивач свої зобов'язання за
даним договором виконав в повному
обсязі, в свою чергу Відповідач
прострочив виконання зобов'язання, що
спричинило порушення прав та інтересів
ДК "Газ України" та подання
відповідного позову до господарського
суду.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 02.08.07 у справі
№33/207- 07. скасованим постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 10.12.07 в частині
розстрочення виконання рішення на 12
місяців, позов ДК "Газ України" до
Відповідача задоволено в повному
обсязі-стягнуто з останнього основний
борг у розмірі 44 117 836.89 грн.

31.05.13 між сторонами укладено договір
про припинення зобов'язань №1-14/13-60,
згідно якого сторони погодили зменшити
дебіторську заборгованість
Відповідача за вищевказаним договором
(підтвердженим зазначеним рішенням) на
суму 4 740 309,19 грн., з яких 4 714 691,19 грн.
припиняють зобов'язання з оплати
основного боргу, а 25 500,00 грн. та 118,00 грн.
припиняють зобов'язання з оплати
судових витрат. Таким чином, на момент
звернення з даним позовом до суду, сума
основного боргу Відповідача перед
Позивачем, становить 39 403 145,70 грн.
(рішення суду №33/207-07 від 02.08.07р.

Рішення господарського суду
Харківської області від 02.08.2007р. по
справі №33/207-07 набрало законної сили
10.12.07р. і відповідно до ст. 35 ГПК України
встановлені ним факти не потребують
доказування.

Однак, як зазначає позивач, це рішення
до цього часу є невиконаним. Такі дії
відповідача на думку позивача свідчать
про порушення його прав та законних
інтересів, що і стало підставою для
нарахування інфляційних витрат та 3%
річних.

Надаючи правову кваліфікацію
обставинам справи, суд виходить із
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11 ЦК
України. За приписами частини 2 цієї
статті підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є
договір та інші правочини та юридичні
факти. Підставою виникнення цивільних
прав та обов'язків є дії осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також дії, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
господарювання (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний
вичинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкту (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими ЦК України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом та
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених законом або
договором, а згідно ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не припустив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Таким чином, чинне законодавство не
пов'язує припинення зобов'язання з
прийняттям судового рішення чи
відкриттям виконавчого провадження з
його примусового виконання, а
наявність судових актів про стягнення
заборгованості не припиняє грошових
зобов'язань боржника та не виключає
його відповідальності за порушення
строків розрахунків ( Інформаційний
лист ВГСУ від 17.07.2012р. № 01-06/928/2012).

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних з простроченої суми, якщо
законом або договором не встановлений
інший розмір відсотків.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" у разі коли
судовим рішенням з боржника стягнуто
суму неустойки (штрафу, пені), то
правова природа відповідної
заборгованості саме як неустойки у
зв'язку з прийняттям такого рішення
залишається незмінною, і тому на неї в
силу припису частини другої статті 550
ЦК України проценти не нараховуються,
інфляційні ж нарахування та
нарахування трьох процентів річних на
цю заборгованість можуть
здійснюватися на загальних підставах
відповідно до частини другої статті 625
названого Кодексу з дня, наступного за
днем набрання законної сили
відповідним судовим рішенням.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Слід зазначити, що період нарахування
позивачем визначений правильно, крім
того, розрахунок 3% річних та
інфляційних втрат проведений також
правильно та згідно вимог діючого
законодавства.

Оскільки рішення суду № 33/207-07 фактично
не виконане у позивача є законні
підстави для нарахування 3% річних та
інфляційних втрат за прострочення
виконання зобов'язання.

Таким чином, суд приходить до висновку
про правомірність нарахування
позивачем 3% річних в розмірі 3776295,15 грн.
та інфляційних втрат в розмірі
5280021,52грн., а тому задовольняє позовні
вимоги в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 44-49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Враховуючи те, що позов
підлягає задоволенню у повному обсязі,
судові витрати в розмірі 18842,40грн.
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 11, 525, 598, 599, 612, 625, 629 ЦК України;
ст.ст. 173, 174, 179 ГК України; ст.ст. 1, 12, 35, 43,
44-49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11; ) на користь Дочірньої компанії
„Газ України" Національної
акціонерної компанії „Нафтогаз
України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1;
; в тому числі рахунок №
003 в ПАТ Банк "Київська Русь", МФО
319092) суму 3% річних у розмірі 3 776 295,15 грн.,
суму інфляційних втрат у розмірі 5 280
021,52 грн. та 73 080,00 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку для оскарження.
Зазначений строк обчислюється з дня
підписання повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 01.12.2014 р.

Суддя Л.В. Шарко