номер провадження справи 14/118/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014
Справа № 908/4403/14

Суддя господарського суду Запорізької
області Сушко Л.М., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
(адреса - 87504 м. Маріуполь Донецької
області, вул. Левченка, 1)

до відповідача Державного
підприємства «Донецька залізниця»
(адреса - 83062 м. Донецьк, вул. Артема, 68)

про стягнення збитків

За участю уповноважених представників
сторін:

від позивача: Огненний А.Б.,
довіреність №09/29 від 01.01.2014р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору:

28 жовтня 2014 року Позивач - Публічне
акціонерне товариство «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
(далі за текстом ПАТ «ММК ім. Ілліча»)
звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовом до
Відповідача - Державного підприємства
«Донецька залізниця» (далі за текстом
ДП «Донецька залізниця») про стягнення
заборгованості.

Системою документообігу
господарського суду здійснено
автоматичний розподіл справи для
розгляду між суддями та справу
призначено до розгляду головуючому
судді Сушко Л.М.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 29.10.2014р.
порушено провадження у справі №908/4403/14,
розгляд справи призначено в судовому
засіданні 19.11.2014р., при цьому
витребувано від сторін документи,
необхідні для вирішення спору.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 19.11.2014р.
розгляд справи відкладено до 03.12.2014р.

В судовому засіданні 03.12.2014р. справу
розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК
України, за згодою представника
Позивача, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
повідомлено про час складання повного
рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
зазначив, що на виконання умов договору
№УПр/28/162, укладеного 30.12.2013 р. Позивачем
та ТОВ «ДТЕК Трейдінг», на адресу
Позивача за досилковою накладною
№52314432 до основної накладної №52297124 у
напіввагоні № 68718964 зі станції прибув
антрацит у вологому стані.
Вантажовідправником спірного вантажу
є ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит». На шляху
прямування була виявлена часткова
втрата спірного вантажу, про що на
станції «Маріуполь-Сортувальний»
Донецької залізниці 22.04.2014р. був
складений комерційний акт БН 720788/215. У
розділі Г «Опис пошкодження»
зазначеного комерційного акту вказано
наступне: «На підставі акту з/ф ст.
«Маріуполь-Сорт.» Дон. залізниці № 1-050
від 22.04.2014 р. здійснювалося комісійне
переважування вагону № 68718964 за
відправкою, зазначеною на лицьовому
боці акту. За документом зазначено:
вантаж - антрацит у вологому стані,
навалом. Вага визначена відправником
на вагонних вагах (150 т): брутто - не
вказано, тара - 20 400 кг, нетто - 71 000 кг. При
переважуванні вага виявилася: брутто -
88 750 кг, тара з брусу - 20 400 кг, нетто - 68 350
кг, що менш за документ на 2 650 тн.
Навантаження у вагоні нижче рівня
бортів на 500 мм, рівномірне. Поверхня
вантажу маркована двома паралельними
борознами з нанесенням на них вапна.
Праворуч вагону за ходом потягу
маркування порушене, є заглиблення: над
1-2 лядами розмірами 700 мм х 700 мм х 200 мм,
над 3-4 лядами розмірами 1 500 мм х 1 500 мм х
500 мм у глибину, над 6-7 лядами розмірами
500 мм х 500 мм х 200 мм. Течії вантажу ...
немає... Вагон технічно справний, є
щілини в обв'язці кузова до 5 мм... ».

Відповідно до ст.. 110 Статуту залізниць
України залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу з моменту його прийняття до
перевезення до видачі одержувачу.
Позивач вважає, що відповідач як
перевізник покладених на нього
цивільно-правових обов'язків належним
чином не виконав. Порушення
відповідачем зобов'язання позивач
вбачає у здійснені перевезення у
технічно несправному вагоні № 68718964, що
призвело до заподіяння Позивачу
збитків у вигляді часткової втрати
вантажу внаслідок недбалого
перевезення та перебуває з ними у
причинно-наслідковому зв'язку. Позивач
з посиланням на ст. 526 ЦК України, ст. 110
Статуту залізниць України просить
стягнути з Відповідача 1 258,92 грн.
збитків.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
спростував, представник Відповідача в
судові засідання 19.11.2014р. та 03.12.2014р. за
викликом суду не з'явився.

25.11.2014р. від Відповідача надійшло
клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи, але представник
Відповідача для ознайомлення не
з'явився.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р., особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК. За
змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Ухвали господарського суду
Запорізької області від 29.10.2014р. про
порушення провадження у справі та від
19.11.2014р. про відкладення розгляду
справи були направлені за адресою
місця реєстрації ДП «Донецька
залізниця», вказаною у Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців. Таким
чином, Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду господарським судом та про
час і місце проведення судових
засідань.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав ї охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Крім того, відповідно
до статті 65 Господарського
процесуального кодексу України з метою
забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя зобов'язує сторони
виконати певні дії, витребовує від них
документи, відомості, висновки,
необхідні для вирішення спору та
вчиняє інші дії спрямовані на
забезпечення правильного і
своєчасного розгляду справи.
Відповідачем вимоги ухвали суду не
виконано, не надано письмового відзиву
та письмових заперечень по суті
заявлених вимог, а також не надано
доказів які б підтверджували
поважність та винятковість причин
пропуску судових засідань.

Згідно зі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

За клопотанням представника Позивача
розгляд справи здійснювався без
застосування технічних засобів
фіксування судового процесу.

Судом у відповідності з вимогами
статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, заслухавши пояснення
представника Позивача, суд встановив
наступне.

Укладення договору перевезення
вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК
України та ч.2 ст.307 ГК України,
підтверджується складанням
транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України
визначає, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до
Статуту та Правил і наданий залізниці
разом з вантажем. Накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажів,
яка укладається між відправником і
залізницею. Накладна супроводжує
вантаж на всьому шляху перевезень до
станції призначення.

Як вбачається з матеріалів справи,
23.04.2014 року ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит»
по залізничній накладній № 52297124 зі
станції Фащевка Донецької залізниці на
станцію призначення
Маріуполь-Сортувальний Донецької
залізниці на адресу ПАТ
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» відвантажило у
напіввагоні № 68718964 вантаж - антрацит.
При оформленні вказаної залізничної
накладної відправником вказано масу
вантажу 209000 кг. У накладній
відображено, що маркування вантажу
здійснено двома паралельними
борознами шириною 100 мм вздовж вагону з
нанесенням вапна. Завантажений нижче
бортів. У вологому стані.

На шляху прямування була виявлена
часткова втрата спірного вантажу, про
що на станції «Маріуполь-Сортувальний»
Донецької залізниці 22.04.2014р. був
складений комерційний акт БН 720788/215. У
розділі Г «Опис пошкодження»
зазначеного комерційного акту вказано
наступне: «На підставі акту з/ф ст.
«Маріуполь-Сорт.» Дон. залізниці № 1-050
від 22.04.2014 р. здійснювалося комісійне
переважування вагону № 68718964 за
відправкою, зазначеною на лицьовому
боці акту. За документом зазначено:
вантаж - антрацит у вологому стані,
навалом. Вага визначена відправником
на вагонних вагах (150 т): брутто - не
вказано, тара - 20 400 кг, нетто - 71 000 кг. При
переважуванні вага виявилася: брутто -
88 750 кг, тара з брусу - 20 400 кг, нетто - 68 350
кг, що менш за документ на 2 650 тн.
Навантаження у вагоні нижче рівня
бортів на 500 мм, рівномірне. Поверхня
вантажу маркована двома паралельними
борознами з нанесенням на них вапна.
Праворуч вагону за ходом потягу
маркування порушене, є заглиблення: над
1-2 лядами розмірами 700 мм х 700 мм х 200 мм,
над 3-4 лядами розмірами 1 500 мм х 1 500 мм х
500 мм у глибину, над 6-7 лядами розмірами
500 мм х 500 мм х 200 мм. Течії вантажу ...
немає... Вагон технічно справний, є
щілини в обв'язці кузова до 5 мм... ».

Комерційний акт підписаний належними
особами згідно п.10 Правил складення
актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 334
від 28.05.2002р.

В комерційному акті БН 720788/215 від 22.04.2014
р. зазначено, що вагон № 53528436 в
технічному відношенні справним, однак
наявні щілини в обв'язці кузова до 5 мм.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення
перевізник зобов'язується доставити
довірений йому відправником вантаж до
пункту призначення та видати його
управомоченій на отримання вантажу
особі.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу
України перевізник відповідає за
втрату, нестачу, псування або
пошкодження прийнятих до перевезення
вантажу, багажу, пошти у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведе, що це
сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України
встановлено, що у випадку порушення
зобов'язань, що випливають із договору
перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено цим кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами).

Статтею 12 Закону України «Про
залізничний транспорт» та ст.110 Статуту
залізниць України передбачено, що
залізниці забезпечують збереження
вантажів на шляху слідування та на
залізничних станціях.

Статтею 23 Закону «Про залізничний
транспорт» передбачено, що перевізники
несуть відповідальність за
зберігання вантажу з моменту його
прийняття і до видачі одержувачу в
межах, визначених Статутом залізниць
України. Частиною 2 цієї ж статті
встановлено, що за незбереження
(втрату, нестачу, псування,
пошкодження) прийнятого до перевезень
вантажу перевізники несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України
передбачає, що залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу з часу його прийняття до
перевезення і до моменту видачі
одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць
України за незбереження прийнятого до
перевезення вантажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача чи пошкодження виникли
з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України «Про
залізничний транспорт» обставини, які
можуть служити підставою для
матеріальної відповідальності
перевізників вантажу засвідчуються
актами; порядок і терміни складення
актів визначаються Статутом залізниць
України.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту.

Невідповідність фактичної маси
вантажу з масою вантажу, яка зазначена
відправником (відповідачем) у
накладній, засвідчено належним доказом
- комерційним актом.

Згідно зі ст. 31 Статуту залізниць
України, залізниця зобов'язана
подавати під завантаження справні,
придатні для перевезення відповідного
вантажу, очищені від залишків вантажу,
сміття, реквізиту, а у необхідних
випадках - продезінфіковані вагони та
контейнери.

За приписами п. 12.1. Правил технічної
експлуатації залізниць України, які
затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 20.12.1996р. N 411,
забороняється випускати в
експлуатацію і допускати до руху в
поїздах рухомий склад, у тому числі
спеціальний рухомий склад, що має
несправності, які загрожують безпеці
руху, порушують охорону праці, а також
ставити в поїзди вантажні вагони, стан
яких не забезпечує збереження
вантажів, що перевозяться.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею» №04-5/601 від 29.05.2002 року
зазначено, що відповідно до параграфу 1
Технічних умов розміщення та
закріплення вантажів на відкритому
рухомому складі, правильність
розміщення та закріплення вантажів
перевіряє залізниця.

Згідно абзацу 4 пункту 28 Правил
приймання вантажів до перевезення,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №644 від 21.11.2000 року
вантажі, завантажені відправниками у
вагони відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т. ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Частиною 3 ст. 32 Статуту залізниць
України та п.4 Правил приймання
вантажів до перевезення передбачено
обов'язок відправника підготувати
вантаж до навантаження відповідно до
вимог, які забезпечували б збереження
його на всьому шляху перевезення та
екологічну безпеку та захист
навколишнього середовища, а не вагон.

Згідно даних накладної № 52638400 вантаж
завантажено у вагон відправником,
вантаж розміщено й закріплено згідно
СМГС Ср.2 ЇЗ-5 Гл. 1 п.4.1, п.4,3, п.8 прил.14.

На станції відправлення залізницею
будь-яких зауважень до стану вантажу та
вагону не було, наведене дає підстави
вважати, що нестача виникла під час
перевезення, оскільки після
візуального огляду вагону, вантажу,
його маркування та розміщення у вагоні,
залізницею на станції відправлення
вантаж прийнятий без зауважень,
протікання вантажу не було виявлено,
про наявність заглиблень у вагоні
залізницею зазначено не було.

Зауваження з боку залізниці до стану
спірного вагону та вантажу у ньому
відсутні і на попутних залізничних
станціях від станції відправлення до
станції призначення, при цьому
відстань між станціями відправлення та
призначення 220 км.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
залізниця не довела відсутність своєї
вини у виникненні недостачі.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць
України право на пред'явлення до
залізниці претензій та позовів у разі
недостачі, псування або пошкодження
вантажу має одержувач - за умови
пред'явлення накладної, комерційного
акта і документа, що засвідчує
кількість і вартість відправленого
вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць
України передбачено, що вартість
вантажу визначається на підставі
загальної суми рахунка або іншого
документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи рахунку вантажовідправника № 739
від 30.04.2014р. вартість 1 тони вугілля АС
6-13 складає 853 грн. (без ПДВ).

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту
недостача маси вантажу, за яку
відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення.

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №644 від 21.11.2000 року,
вантаж вважається доставленим без
утрати, якщо різниця між масою,
вказаною в пункті відправлення в
залізничній накладній, та масою,
визначеною на станції призначення, не
перевищує норми природної втрати і
граничного розходження у визначенні
маси нетто. При видачі вантажів, маса
яких унаслідок їх властивостей
зменшується при перевезенні, норма
недостачі (сума норми природної втрати
та граничного розходження визначення
маси нетто) у даному спірному
перевезенні становить 1 % маси,
зазначеної в перевізних документах.

Нестача згідно комерційного акту БН
720788/215 від 26.04.2014 року у вагоні №68718964
складає 2650 кг. Таким чином,
відповідальна недостача (з урахуванням
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто 2 %
маси, зазначеної в перевізному
документі) у спірному вагоні складає
1,23т.

Як вбачається з розрахунку, що
міститься в позовній заяві, вартість
недостачі, яку позивач просить
стягнути з відповідача, розрахована з
урахуванням норми природної втрати
маси вантажу з застосуванням 2% маси,
зазначеної в перевізному документі, та
складає 1 258,92 грн. Розрахунок позовних
вимог судом перевірено.

За приписами ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів віднесено на сторони. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відтак, Позивачем надано всі належні та
допустимі докази на підтвердження
своїх вимог.

При цьому, Відповідач заявлені позовні
вимоги не спростував.

З огляду на встановлені обставини, суд
вважає вимоги позивача про стягнення
1258,92 грн. обґрунтованими, доведеними та
такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
Відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
ст.ст. 82-84 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд Запорізької області,
-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
«Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча» до Державного
підприємства «Донецька залізниця»
задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
«Донецька залізниця» (83000, м. Донецьк,
вул. Артема, 68, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча»
(87504, м. Маріуполь, вул. Левченко,1, ) збитки у розмірі 1 258 (одна
тисяча двісті п'ятдесят вісім) грн. 92
коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Л.М. Сушко

Рішення оформлено та підписано
відповідно до вимог ст. 84
Господарського процесуального кодексу
України 08.12.2014р.