ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.11.14р. Справа № 904/7062/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-монтажний трест
"ДНІПРО-ІНВЕСТ-БУД", м. Дніпропетровськ

про стягнення 1 654 821,54 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Деркач В.А., довіреність №
24-5-02 від 23.12.2013 року, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ
ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" звернулося до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-монтажний трест
"ДНІПРО-ІНВЕСТ-БУД" заборгованості у
сумі 1 494 187,71 грн., з яких: 1 196 389,44 грн. -
попередня оплата, 161 153,66 грн. -
інфляційні втрати, 86598,93 грн. - пеня, 21
824,00 грн. - штраф, 28 221,68 грн. - 3% річних.
Судовий збір у сумі 31 840,05 грн. позивач
просить покласти на відповідача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що ним на виконання
умов договору підряду № 560131171 від 06.06.2013
року було перераховано відповідачу
1 251 261,84 грн., з яких 54 872,40 грн. - за
виконані підрядні роботи, а 1 196 389,44 грн.
- попередня оплата за вказаним
договором підряду. У свою чергу
відповідач у встановлений договором
строк роботи у повному обсязі не
виконав, що і стало підставою для
вимоги про повернення вказаної
передоплати з нарахуванням на неї 161
153,66 грн. інфляційних втрат, 86 598,93 грн.
пені, 21824,00 грн. штрафу за договором та 3%
річних у порядку статті 625 Цивільного
кодексу України у сумі 28 221,68 грн.

10.11.2014 року від позивача до
господарського суду надійшла заява про
збільшення розміру позовних вимог,
якою позивач просить стягнути з
відповідача заборгованість у сумі 1654
821,54 грн. з яких: 1 196 389,44 грн. - попередня
оплата, 215 667,12 грн. - інфляційні втрати,
170 936,19 грн. - пеня, 46 950,45 грн. - штраф, 24 878,34
- 3% річних.

27.11.2014 року через канцелярію суду
позивач подав клопотання про
відстрочення сплати судового збору із
суми, на яку збільшилась ціна позову, до
прийняття у даній справі рішення,
посилаючись при цьому на тяжкий
фінансовий стан підприємства позивача,
на підтвердження чого надав копію
фінансового балансу підприємства
станом на 30.09.2014 року.

Розгляд справи призначався на 20.10.2014
року, 10.11.2014 року, 27.11.2014 року.

Ухвалою господарського суду від 10.11.2014
року за письмовим клопотання позивача
розгляд справи було продовжено на 15
днів до 02.12.2014 року.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
наведених у позові підстав.

Відповідач відзиву на позов не надав,
свого повноважного представника у
судові засідання не направив, хоча про
час та місце розгляду справи
повідомлявся судом належним чином
відповідно до вимог частини першої
статті 64 Господарського
процесуального кодексу України за
адресою, зазначеною у позові, яка
збігається з адресою місцезнаходження
відповідно до Спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 27.11.2014 року (а.с. 76 - 78 том 1).

Направлені господарським судом на
адресу відповідача ухвала суду про
порушення провадження у справі з
призначенням її до розгляду у судовому
засіданні на 20.10.2014 року та ухвали про
відкладення розгляду справи на 10.11.2014
року і 27.11.2014 року повернулися з
відміткою "за закінченням терміну
зберігання" (а.с. 53-54, 59-60, 74-75 том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

За вказаних обставин, а також беручи до
уваги, що відповідно до статті 33
Господарського процесуального України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно зі статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

У судовому засіданні 27.11.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.06.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (далі - Позивач, Замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-монтажний трест
"ДНІПРО-ІНВЕСТ-БУД" (далі - Відповідач,
Підрядник) укладено договір підряду №
560131171 (далі - Договір).

Відповідно до пункт 1.1. договору (в
редакції додаткової угоди № 2 від 10.09.2013
року) підрядник приймає на себе
виконання робіт по капітальному
ремонту побутових приміщень 1, 2 3
поверхів АКБ КПЦ (ТПЦ-1) в рамках
реалізації проекту "Підвищення
культури виробництва", інв. № 10310502, у
об'ємі згідно кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується прийняти і сплатити
виконані роботи відповідно до
узгоджених договірних цін, які є
невід'ємною частиною договору.

Підрядник приймає на себе виконання
додаткового об'єму робіт по
капітальному ремонту побутових
приміщень АКБ КПЦ (ТПЦ-1) в рамках
реалізації проекту "Підвищення
культури виробництва" - утеплення
повітропроводів, установка
дросель-клапана, інв. №10310502, у об'ємі
згідно кошторисної документації, а
замовник зобов'язується прийняти і
сплатити виконані роботи відповідно до
узгоджених договірних цін, які є
невід'ємною частиною договору. Роботи
виконуються із матеріалів підрядника.

Згідно з пунктом 2.1. договору сума
договору складає 2 916 666,67 грн. без ПДВ (з
них: вартість матеріалів - 2 495 534,00 грн.
без ПДВ), крім того ПДВ 583 333,33 грн. Усього
сума договору складає 3 500 000,00 грн.

Додатковою угодою № 2 від 10.09.2013 року до
договору сума договору збільшена на
39874,80 грн. з ПДВ (з них вартість
матеріалів - 28 762,80 грн. з ПДВ) та
визначена у сумі 3 638 995,28 грн. (з них
вартість матеріалів - 3 119 576,40 грн. з ПДВ),
у тому числі ПДВ 606499,21 грн.

Таким чином, загальна сума договору
складає 3 539 874,80 грн. з ПДВ (3 500 000,00 + 39874,80 =
3 539 874,80), з яких:

вартість матеріалів - 3 023 403,60 грн. з ПДВ
(2 994 640,80 /2495534,00х20%=2994640,80/ + 28762,80 = 3 023 403,60);

вартість робіт - 516 471,20 грн. з ПДВ (505 359,20
/3500000,00-2994640,80=505 359,20/+ 11112,00
/39874,80-28762,80=11112,00/ = 516 471,20).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що
термін виконання робіт - 180 робочих днів
згідно із затвердженим графіком
виконання робіт (додаток № 1 до
договору, що є його невід'ємною
частиною). Приховані роботи
проводяться підрядником під контролем
уповноважених представників дирекції
з безпеки замовника.

Приймання виконаних робіт
здійснюється шляхом підписання акту
здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в
уповноваженими представниками сторін
із зазначенням матеріалів, з яких ці
роботи були виконані (пункт 3.2.
договору).

Відповідно до пункту 4.1. договору
розрахунки за договором проводяться
замовником в наступному порядку:

- 2 994 640,80 грн. з ПДВ замовник перераховує
на розрахунковий рахунок підрядника
згідно графіку фінансування (додаток №
2 до договору, що є його невід'ємною
частиною) за наявністю рахунку
підрядника;

- залишок суми замовник перераховує на
розрахунковий рахунок підрядника
протягом 60 календарних днів після
підписання сторонами акта
здачі-приймання виконаних робіт КБ-2в
за наявності рахунку і податкової
накладної.

Цей договір набуває чинності з моменту
фактичного підписання його
повноважними представниками сторін і
діє до 31.12.2013 року. Закінчення терміну
дії договору не звільняє сторони від
виконання зобов'язань, що залишились
невиконаними (пункт 8.1. договору).

Відповідно до погодженого сторонами
графіку фінансування робіт з ремонту
побутових приміщень 3, 2, 1 поверхів АКБ
КПЦ (додаток № 2 до договору) вартість
матеріалів складає 2 994 640,80 грн., з яких:
стосовно ремонту 3-го поверху - 944 896,80
грн. з оплатою протягом 10-ти днів після
підписання договору; стосовно ремонту
2-го поверху - 1 021 625,00 грн. з оплатою
через 3 тижні після першої передоплати
за умови дотримання графіку робіт по
3-му поверху; стосовно ремонту 1-го
поверху - 1 028 119,00 грн. після виконання 100%
робіт по 3-му поверху та за умови
дотримання графіку робіт по 2-му
поверху (а.с. 15 том 1).

На виконання вимог пункту 2.1. договору
та зазначеного графіку фінансування
позивач перерахував на користь
відповідача 1 251 261,84 грн., з яких:

- 944 896,80 грн. - передоплата за роботи за
рахунком СФ-0000009 від 06.06.2013 року що
підтверджується платіжними
дорученнями № 7408 від 10.07.2013 року на суму
344 896,80 грн., № 7508 від 15.07.2013 року на суму
200 000,00 грн., № 7748 від 18.07.2013 року на суму
100 000,00 грн., № 7841 від 19.07.2013 року на суму
100 000,00 грн., № 8056 від 24.07.2013 року на суму
100 000,00 грн., № 8207 від 26.07.2013 року на суму
100 000,00 грн.;

- 273 000,00 грн. - передоплата за роботи за
рахунком № СФ-0000020 від 01.08.2013 року;

- 33 365,04 грн. - оплата за виконані роботи
за рахунком № СФ-0000016 від 12.06.2013 року
(а.с. 18 - 25 том 1).

Таким чином, визначені пунктом 2.1.
договору умови для початку виконання
відповідачем робіт позивачем були
забезпечені шляхом належного
виконання ним прийнятих на себе
договірних зобов'язань щодо здійснення
перерахування на користь відповідача
суми передоплати.

Відповідно до умов договору за
підрахунком позивача кінцевим
терміном виконання робіт за умовами
договору є 13.02.2014 року, однак як до того
часу, так і на час розгляду справи
роботи за договором у повному обсязі
відповідачем не виконані.

За актом КБ-2в приймання виконаних
робіт № 1 за червень 2013 року на суму 33
365,04 грн. та за актом КБ-2в приймання
виконаних робіт № 3 за серпень 2013 року
на суму 13991,48 грн., підписаними
керівниками та скріпленими печатками
обох сторін, відповідач здав, а позивач
прийняв виконані роботи з вартістю
витрачених матеріалів на загальну суму
54 872,40 грн., з яких за розрахунком
позивача 31 134,13 грн. - вартість робіт за
актом № 1 за червень 2013 року та 4 720,56 грн.
- вартість робіт за актом № 3 за серпень
2013 року (а.с. 26 - 38, 64 том 1).

Отже, невиконаними відповідачем у
передбачений договором строк
залишилися підрядні роботи на суму 480
616,51 грн. (516471,20 - 31 134,13 - 4 720,56 = 480616,51).

За розрахунком позивача невиконані
підрядні роботи складають меншу суму -
469504,51 грн., яку він визначає, беручи за
основу загальну вартість робіт за
договором у сумі 505 359,20 грн. без
урахування додаткової вартості робіт
на суму 11 112,00 грн. за додатковою угодою
№ 2 від 10.09.2013 року (505359,20 - 31134,13 - 4720,56 =
469504,51), що є його правом.

Невиконання відповідачем договірних
робіт у повному обсязі і є причиною
виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 837
Цивільного кодексу України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

За умовами частини першої статті 854
Цивільного кодексу України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
перша статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

За частиною першою статті 846 Цивільного
кодексу України строки виконання
роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Приймаючи до уваги встановлені
обставини справи, слід дійти висновку
про невиконання відповідачем договору
у визначений ним строк. Сума
передоплати, не закрита актами
виконаних робіт форми КБ-2в, складає 1 196
389,44 грн. (1 251 261,84 - 54872,40 = 1196 389,44).

Відповідно до частини першої статті 612
Цивільного кодексу України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Якщо внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків
(частина третя статті 612 Цивільного
кодексу України).

Згідно з частинами третьою, четвертою
статті 849 Цивільного кодексу України
якщо під час виконання роботи стане
очевидним, що вона не буде виконана
належним чином, замовник має право
призначити підрядникові строк для
усунення недоліків, а в разі
невиконання підрядником цієї вимоги -
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків або
доручити виправлення роботи іншій
особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до
закінчення роботи відмовитися від
договору підряду, виплативши
підрядникові плату за виконану частину
роботи та відшкодувавши йому збитки,
завдані розірванням договору.

Згідно з частиною другою статті 224
Господарського кодексу України під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до листа № 24-10-29 від 28.03.2014
року позивач повідомив відповідача про
відмову від прийняття робіт за
договором та заявив вимогу про
повернення передоплати у сумі 1 196 389,44
грн., яка залишена відповідачем без
будь-якого реагування (а.с. 39 - 42 том 1). На
підтвердження надсилання відповідачу
вимоги позивач надав суду копію
фіскального чеку від 28.03.2014 року (а.с. 42
том 1).

Обов'язок підрядника повернути
замовнику його грошові кошти у разі
невиконання підрядних робіт,
передбачений також пунктом 5.3. договору
за змістом якого якщо після отримання
від замовника грошових коштів
підрядник не виконав прийняті на себе
зобов'язання, підрядник зобов'язаний
повернути замовнику здобуті від нього
як передоплата грошові кошти протягом
10-ти банківських днів з дати
встановленого цим договором терміну
виконання робіт.

Доказів на підтвердження повернення
відповідачем вказаної суми
передоплати останнім суду не надано.

Враховуючи викладене, заявлені позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача передоплати у сумі 1 196 389,44
грн. підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Згідно з частиною першою статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

За пунктом 5.1. договору у разі порушення
терміну виконання робіт, підрядник
сплачує замовнику штраф у сумі розмірі
10% вартості робіт за договором.

Позивачем заявлений до стягнення з
відповідача штраф у сумі 46 950,45 грн.,
який визначений ним із суми 469 504,51 грн. -
вартості невиконаних робіт за
договором, що є правом позивача (а.с. 64
том 1).

Перевіркою здійсненого розрахунку
штрафу порушень не встановлено, а тому
позовні вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Заявлені позивачем до стягнення з
відповідача пеня у сумі 170 936,19 грн., 3 %
річних у порядку статті 625 Цивільного
кодексу України у сумі 24 878,34 грн. та
інфляційні втрати у сумі 218 667,12 грн.,
розраховані на суму передоплати - 1 196
389,44 грн., задоволенню не підлягають з
огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-06/1666/14
від 27.10.2014 року "Про доповнення
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2011 N
01-06/249 "Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів" обов'язок щодо
повернення грошових коштів, отриманих
як передоплата, не можна розцінювати як
грошове зобов'язання в розумінні
статті 625 Цивільного кодексу України,
оскільки повернення суми попередньої
оплати є поверненням суми авансу (а не
грошовим зобов'язанням). На аванс
можуть нараховуватися лише проценти,
передбачені статтею 536 Цивільного
кодексу України.

Постановою Верховного суду України від
16.09.2014 року про перегляд Верховним
судом України постанови Вищого
господарського суду України від 13
травня 2014 року у справі № 921/266/13-г/7 за
позовом першого заступника прокурора
Тернопільської області в інтересах
держави в особі Аграрного фонду
України до ТОВ "Агрополіс" про
стягнення суми встановлено, що за своєю
суттю обов'язок щодо повернення
грошових коштів, отриманих як
передоплата, не можна розцінювати як
грошове зобов'язання. Повернення суми
попередньої оплати є поверненням суми
авансу (а не грошовим зобов'язанням), на
який можуть нараховуватися лише
проценти, передбачені статтею 536 ЦК
України.

Відповідно до частин першої та другої
статті 111-28 Господарського
процесуального кодексу України
рішення Верховного суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
суду України. Невиконання судових
рішень Верховного суду України тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

За викладеного позовні вимоги
підлягають задоволенню частково у
загальній сумі 1 243 339,89 грн., з яких: 1
196 389,44 грн. - попередня оплата, 46 950,45 -
штраф.

Щодо клопотання позивача про
відстрочення сплати судового збору до
прийняття у даній справі рішення суд
зазначає таке

Під час подання заяви про збільшення
розміру позовних вимог позивачем не
було надано доказів сплати судового
збору з урахуванням нової ціни позову.
Суд керуючись нормами пункту 2.8.
постанови пленуму Вищого
господарського суду № 7 від 21.02.2013 року
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
прийняв заяву до розгляду.

За змістом пункту 2.8. постанови пленуму
Вищого господарського суду № 7 від
21.02.2013 року "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" у разі
коли позивач на підставі частини
четвертої статті 22 ГПК до прийняття
рішення зі справи збільшив розмір
позовних вимог, в зв'язку з чим зросла
ціна позову, він відповідно до абзацу
другого частини другої статті 6 Закону
повинен сплатити недоплачену в зв'язку
з цим суму судового збору до звернення
з відповідною заявою до господарського
суду. З урахуванням конкретних
обставин справи суд може розглянути й
змінені вимоги позивача без доплати
останнім суми судового збору з
подальшим розподілом останнього між
сторонами за правилами статті 49 ГПК.

Відповідно до статті 8 Закону України
"Про судовий збір", враховуючи майновий
стан сторони, суд може своєю ухвалою
відстрочити або розстрочити сплату
судового збору на певний строк, але не
довше ніж до ухвалення судового
рішення у справі.

Оскільки судом у судовому засіданні
27.11.2014 року вирішено закінчити розгляд
справи по суті, суд не вбачає підстав
для задоволення клопотання позивача
про відстрочення сплати судового збору
до прийняття у даній справі рішення, а
тому недоплачена сума судового збору
має бути розподілена між сторонами за
правилами статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом (частина
друга статті 44 Господарського
процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру підлягає сплаті
судовий збір у розмірі 2% ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
а за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
підлягає сплаті судовий збір у розмірі
1 мінімальної заробітної плати.

Отже, з урахуванням заявлених
позивачем позовних вимог майнового
характеру у сумі 1 654 821,54 грн. судовий
збір складає 33 096,43 грн. (1 654 821,54 грн. х 2% =
33 096,43 грн.).

Під час звернення до суду позивач
сплатив за платіжним дорученням № 8647
від 12.09.2014 року судовий збір у загальній
сумі 31 840,05 грн. (а.с. 11 том 1).

Таким чином, недоплаченим до
державного бюджету є судовий збір у
сумі 1 256,38 грн. (33 096,43 - 31840,05 = 1256,38), який
покладається на позивача.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір у сумі 24 866,80 грн.
покладається на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Будівельно-монтажний трест
"ДНІПРО-ІНВЕСТ-БУД" (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Тверська, буд. 5,
офіс 1А, ідентифікаційний код 30375573) на
користь Публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (49081, м.
Дніпропетровськ, вул. Столєтова, 21,
ідентифікаційний код 05393116) попередню
оплату у сумі 1 196 389,44 грн., штраф у сумі 46
950,45 грн., судовий збір у сумі 24 866,80 грн.

У решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (49081, м. Дніпропетровськ, вул.
Столєтова, 21, ідентифікаційний код
05393116) в доход Державного бюджету
України в особі Управління Державної
Казначейської Служби України у
Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області (49027, м. Дніпропетровськ, пл.
Шевченка, 7, ідентифікаційний код 37989269,
рахунок 3005 в ГУ ДКСУ у
Дніпропетровській області (Головне
управління Державної казначейської
служби України у Дніпропетровській
області, код банку за ), МФО
805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ
господарського суду Дніпропетровської
області 03499891, КБКД 22030001) судовий збір у
сумі 1 256,38 грн.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 02.12.2014 року.

Суддя І.І. Колісник