м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/26144/14 26.11.14

Суддя Сташків Р.Б., без проведення
судового засідання та виклику
представників сторін, розглянувши
подану разом з позовом заяву
Публічного акціонерного товариства
«Христинівський молокозавод» про
забезпечення позову у справі №910/26144/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Христинівський
молокозавод»

до: 1) Публічного акціонерного
товариства «ФІДОБАНК»; 2) Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «ВЕНДОР»; 3) Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України; 4)
Приватного нотаріуса Київського
міського нотаріального округу
Потапчук Зої Анатоліївни

про визнання договору недійсним та
виконавчого напису таким, що не
підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
«Христинівський молокозавод» до
Публічного акціонерного товариства
«ФІДОБАНК», Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фінансова компанія
«ВЕНДОР», Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України та Приватного нотаріуса
Київського міського нотаріального
округу Потапчук Зої Анатоліївни про
визнання недійсним договору
відступлення права вимоги №3 від 30.07.2014,
укладеного між Публічним акціонерним
товариством «ФІДОБАНК» та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Фінансова компанія «ВЕНДОР», та про
визнання таким, що не підлягає
виконанню, виконавчого напису,
вчиненого Приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу Потапчук Зоєю Анатоліївною
19.09.2014, та зареєстрованого в реєстрі за
№ 256.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.11.2014 за вищевказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 910/26144/14 та призначено її розгляд на
14.01.2015.

При цьому, позивачем подано заяву про
забезпечення позову шляхом зупинення
стягнення на підставі оскаржуваного
виконавчого напису.

Вказана заява обґрунтована тим, що
примусове виконання незаконного
виконавчого напису призведе до
незворотних наслідків для позивача,
зокрема у вигляді вчинення щодо нього
виконавчих дій - стягнення значної суми
виконавчого збору та накладення арешту
на майно, транспортні засоби позивача,
які він безпосередньо використовує у
господарської діяльності, що в свою
чергу призведе до майнових втрат,
ускладнення та навіть зупинення
господарської діяльності підприємства
позика, що пов'язана з швидкопсувними
продуктами молочної індустрій, тому
невжиття заходів забезпечення позову
може утруднити виконання рішення у
разі його задоволення (при поверненні
до стану, що існував до порушення), і
натомість жодним чином не порушить
права відповідачів у разі відмови у
задоволенні позову.

Згідно п. 10 ч. 1 статті 65 ГПК України, з
метою забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя в необхідних випадках
вирішує питання про вжиття заходів до
забезпечення позову.

Відповідно до статті 66 ГПК України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Таким чином, заходи до забезпечення
позову застосовуються господарським
судом, якщо невжиття цих заходів може
ускладнити чи унеможливити виконання
рішення суду та як засіб запобігання
можливим порушенням майнових прав чи
охоронюваних законом інтересів особи
та гарантія реального виконання
рішення.

Відповідно до абз. 3 п.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Абзацами 2, 3 п. 3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 16
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову» передбачено, що
достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Згідно з ч.1 статті 67 ГПК України, позов
забезпечується:

- накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про звільнення
цього майна з-під арешту.

Дослідивши збалансованість інтересів
сторін, суд вважає, що застосування
вищезгаданих заходів не порушує прав
та охоронюваних законом інтересів
відповідачів по справі чи інших осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Одним з предметів розгляду даної
справи є визнання таким, що не підлягає
виконанню виконавчого напису
нотаріуса.

За таких обставин, враховуючи
пов'язаність заходів забезпечення
позову з його предметом, ймовірність
утруднення або унеможливлення
виконання рішення суду у разі
задоволення позову та невжиття заходів
забезпечення позову, суд вважає за
необхідне задовольнити заяву позивача
та до набрання рішення у справі
законної сили зупинити стягнення на
підставі оскаржуваного виконавчого
напису.

Керуючись п. 10 ч. 1 ст. 65, ст.ст. 66, 67, 86
Господарського процесуального кодексу
України , суд -

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного
товариства «Христинівський
молокозавод» про вжиття заходів до
забезпечення позову задовольнити.

Зупинити, до набрання рішенням у справі
законної сили, звернення стягнення на
транспортні засоби, що належать
Публічного акціонерного товариства
«Христинівський молокозавод» в
рахунок задоволення вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «ВЕНДОР» на підставі
виконавчого напису № 256, вчиненого
19.09.2014 приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу
Потапчук Зоєю Анатоліївною згідно
виконавчого провадження № 45369125, що
перебуває на виконанні в головного
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойка Олександра Миколайовича.

Дана ухвала набирає законної сили в
день винесення, тобто 26.11.2014, підлягає
негайному виконанню, та може бути
оскаржена в порядку та в строки,
встановлені законом.

Строк пред'явлення даної ухвали до
виконання до 26.11.2015.

Стягувачем за цією ухвалою є Публічне
акціонерне товариство «Христинівський
молокозавод» (20000, Черкаська область,
Христинівський район, м. Христинівка,
вул. Пушкіна, 24; ідентифікаційний код
00451725), а боржником є Товариство з
обмеженою відповідальністю «Фінансова
компанія «ВЕНДОР» (м. Київ, вул. Миколи
Гайцана, 6; ідентифікаційний код 38996895).

Суддя
Р.Б. Сташків