ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2014 року
Справа № 925/1498/14

Господарський суд Черкаської області в
складі: головуючого судді Чевгуза О.В.,
при секретарі судового засідання
Олійник І.С., за участю представників:

від позивача: Лихошерст Ю.В. - керівник,
Гричина В.В. - представник за
довіреністю,

від відповідача: Мілютін А.Є., Сінцов
А.О., Кучеренко С.П. - представники за
довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні господарського
суду Черкаської області у м. Черкаси
справу за позовом
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю ім. Щорса,
с. Ревбинці, Чорнобаївський район,
Черкаська область

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтера Ацтека
Мілінг Україна», м. Черкаси

про стягнення 136953 грн. 55 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю ім. Щорса
звернулось до суду з позовною заявою
про стягнення з товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтера Ацтека
Мілінг Україна» 98431 грн. 50 коп. пені, 24570
грн. 00 коп. інфляційних донарахувань,
13952 грн. 05 коп. трьох відсотків річних.

Позивач обґрунтував позовні вимоги
наступним.

Між сільськогосподарським товариством
з обмеженою відповідальністю ім. Щорса
(продавець за договором, позивач по
справі) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Альтера Ацтека
Мілінг Україна» (покупець за договором,
відповідач по справі) 06 березня 2014 року
було укладено договір поставки №52
(далі - договір). Відповідно до п. п. 1.1.,
2.2. договору позивач зобов'язується
продати (передати у власність)
відповідачу, а відповідач
зобов'язується прийняти і оплатити
зерно кукурудзи українського
походження, врожаю 2013 року (надалі
іменується - «Продукція»). Загальна
сума договору на момент його укладання
складає 8750000,00 (вісім мільйонів сімсот
п'ятдесят тисяч) гривень з урахуванням
ПДВ.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що
відповідачем здійснюється оплата
вартості продукції шляхом
перерахування на банківський рахунок
позивача рівними частинами з 06.03.2014 по
15.05.2014.

На виконання договору відповідачем
було сплачено позивачу, а позивачем
відвантажено продукції на суму 7000000,00
грн. Відтак, вартість неоплаченої
продукції згідно з умовами договору
складає 1750000,00 грн.

Сторонами договору визначено (п.п. 6.1.,
6.3.), що у разі порушення своїх
зобов'язань за даним договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
цим договором і чинним законодавством
України. Порушенням зобов'язання є його
невиконання або неналежне виконання,
тобто виконання з порушенням умов,
визначених даним договором та змістом
зобов'язання. У разі порушення покупцем
строку оплати продукції, він
зобов'язаний буде сплатити продавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно з п. 6.3. договору позивач
нарахував у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за весь час
прострочення пеню - 98431 грн. 50 коп.

Оскільки договором не було встановлено
іншого розміру процентів, позивач
заявив до стягнення три проценти
річних за період прострочення від
простроченої суми, що станом на день
направлення позовної заяви складає 13952
грн. 05 коп. Втрати позивача у зв'язку з
інфляцією за весь час прострочення
складають 24570 грн. 00 коп.

Так, враховуючи вищевикладене,
керуючись ст. ст. 526, 530 Цивільного
кодексу України, п. 2.3. договору позивач
звернувся до суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом інтересів
шляхом примусового стягнення з
відповідача штрафних санкцій.

Відповідач проти позову у судовому
засіданні та відзиві заперечив в
повному обсязі, звернувся до суду з
клопотанням про зупинення провадження
у справі до вирішення пов'язаної з нею
іншої справи №925/1239/14.

Відповідач зазначив, що між сторонами
дійсно був укладений договір,
відповідно до п. 1.3. якого загальна
кількість продукції, яка буде придбана
покупцем на момент укладання цього
договору сторонами визначена в
кількості 5000 (п'ять тисяч) тон +/- 5%. При
цьому, в процесі виконання цього
договору, сторонами, за їх згодою, може
бути укладена відповідна додаткова
угода до цього договору.

Згідно з п. 2.1. договору на момент
укладення даного договору, ціна
продукції визначається сторонами
попередньо та встановлюється в розмірі
1750 грн. за 1 тону з урахуванням ПДВ. В
ціну продукції входить її вирощування,
збирання, зберігання, знезараження та
навантаження на транспортний засіб
покупця.

Відповідно до п. 2.2. договору загальна
сума договору на момент його укладення
складає 8750000,00 грн. з урахуванням ПДВ.
Остаточна сума договору буде визначена
після отримання продукції покупцем,
виходячи з його фактичної кількості.

Покупцем здійснюється оплата вартості
продукції згідно попередньої ціни
одиниці продукції, шляхом
перерахування на банківський рахунок
продавця рівними частинами з 06.03.2014 р.
по 15.05.2014 р. Кінцевий розрахунок
покупець здійснює у дводенний термін з
дня отримання покупцем всієї кількості
продукції, визначеної даним Договором
(п.п. 2.З., 2.4. договору).

Відповідно до п. 5.2. договору поставка
Продукції буде здійснюватись
наступним чином - починаючи з 1 квітня
по жовтень 2014 р. Щоденне відвантаження
орієнтовано 450 тон продукції, до
відвантаження погодженої сторонами
загальної кількості продукції по цьому
договору. Строки відвантаження можуть
бути змінені по домовленістю сторін.

На виконання умов договору
відповідачем було здійснено попередню
оплату продукції, що підтверджується:

платіжним дорученням №1210 від 20.03.2014 на
суму 2500000,00 грн.;

платіжним дорученням №1222 від 25.03.2014 на
суму 500000,00 грн.;

платіжним дорученням №1225 від 26.03.2014 на
суму 2000000,00 грн.;

платіжним дорученням №9815 від 08.04.2014 на
суму 2000000,00 грн.

Факт здійсненої відповідачем
попередньої оплати за майбутню
поставку продукції також
підтверджується підписаним
уповноваженими представниками сторін
актом звірки розрахунків станом на 17
червня 2014 року.

У свою чергу позивач 11 квітня 2014 року
надіслав відповідачу лист №95 (далі -
лист), в якому зазначив про
неможливість виконання договору у
зв'язку з наявними форс-мажорними
обставинами та повідомив, що по
проведених проплатах з 20.03.2014 по 08.04.2014
на загальну суму 7000000,00 грн. по ціні 1750
грн. за 1 тону з урахуванням ПДВ буде
відвантажено 4000 тон зерна кукурудзи,
врожаю 2013 року. Також, позивач просив
відповідача по договору більше коштів
не перераховувати, бо вони будуть
повернуті.

Після отримання листа відповідач,
маючи очевидні підстави вважати, що
відповідач не виконає свого обов'язку
по договору, припинив здійснення
проплат по договору.

В період з 22 квітня по 08 травня 2014 року
позивач здійснив поставку продукції по
договору в кількості 4000 тон зерна
кукурудзи на загальну суму 7000000,00 грн.,
що підтверджується:

видатковою накладною №РН-0000096 від
22.04.2014 - 133.040 т на 232820,00 грн.;

видатковою накладною №РН-0000099 від
23.04.2014 - 304.990 т на 533732,50 грн.;

видатковою накладною №РН-0000101 від
24.04.2014 - 332.660 т на 582155,00 грн.;

видатковою накладною №РН-0000104 від
25.04.2014 - 362.300 т на 634025,00 грн.;

видатковою накладною №РН-0000105 від
26.04.2014 - 391.830 т на 685702,50 грн.;

видатковою накладною №РН-0000107 від
29.04.2014 - 326.430 т на 571252,50 грн.;

видатковою накладною №РН-0000113 від
01.05.2014 - 491.170 т на 859547,50 грн.;

видатковою накладною №РН-0000118 від
04.05.2014 - 442.810 т на 774917,50 грн.;

видатковою накладною №РН-0000119 від
05.05.2014 - 399.140 т на 698495,00 грн.;

видатковою накладною №РН-0000122 від
06.05.2014 - 330.390 т на 578182,50 грн.;

видатковою накладною №РН-0000125 від
07.05.2014 - 253.590 т на 443782,50 грн.;

видатковою накладною №РН-0000129 від
08.05.2014 - 231.650 т на 405387,50 грн.

Відповідач зазначає, що позивачем в
порушення умов договору не було
здійснено поставку зерна кукурудзи у
кількості 1000 тон (5000 т. обумовлених
договором - 4000 т поставленої) за ціною
1750 грн. за 1 тону (з урахуванням ПДВ) на
загальну суму 1750000 грн.

Після 08 травня 2014 року позивачем
відвантаження більше не здійснювалося,
будь яких інших листів, якими б позивач
підтверджував можливість подальшого
виконання умов договору, здійснення
відвантаження продукції або
продовження перерахування покупцем
коштів, до відповідача не надходило.

Таким чином, відповідач вважає, що
позивач, надавши листа, яким повідомив,
що договір виконано не буде, здійснив
односторонню відмову від прийнятих на
себе договірних зобов'язань щодо
поставки продукції, що стало підставою
для відмови від перерахування коштів
позивачу та укладання договору
поставки зерна кукурудзи українського
походження 2013 року з іншим
постачальником (ФП СТОВ «Деренківець»)
за підвищеною, порівняно з договором,
ціною.

Крім того, заперечення проти позову
відповідач обґрунтував також тим, що в
провадженні суду перебуває справа
№925/1239/14 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю «Альтера
Ацтека Мілінг Україна» до
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю імені
Щорса про стягнення 1023852,00 грн., з яких:
800000,00 грн. - збитки, 175000,00 грн. - штраф,
48852,00 грн. - витрати на транспортні
послуги.

В своєму відзиві представник СТОВ ім.
Щорса фактично наголосив на тому, що
підняв ціни на свою продукцію (зерно
кукурудзи) та ініціював перегляд ціни
на продукцію і внесення відповідних
змін до договору, оскільки виконання
договору на погоджених раніше умовах
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

За результатами розгляду справи
№925/1239/14 судом винесено рішення 01.09.2014,
яким у позові товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтера Ацтека
Мілінг Україна» відмовлено повністю з
посиланням на те, що відповідач
припинив виконання свого обов'язку з
поставки продукції, у зв'язку з
невиконанням зобов'язання з оплати
позивачем і відсутністю, у зв'язку з
цим, факту порушення відповідачем
свого договірного зобов'язання.

Зазначене рішення оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду.

Враховуючи, що за результатами
перегляду рішення по справі №925/1239/14 в
апеляційному порядку фактично буде
встановлено чи були порушенні вимоги
чинного законодавства України та умови
договору, відповідач просив зупинити
провадження у справі №925/1498/14 до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи.

Ухвалою від 17.09.2014 за клопотанням
відповідача провадження у справі було
зупинене до вирішення справи №925/1239/14.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014 рішення
господарського суду Черкаської
області від 01.09.2014 у справі №925/1239/14
залишене без змін.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 17.09.2014
провадження у справі №925/1498/14
поновлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 20.11.2014 рішення
господарського суду Черкаської
області від 1 вересня 2014 року та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 15 жовтня 2014
року по справі №925/1239/14 залишено без
змін.

Так, у постанові Вищого господарського
суду України від 20.11.2014 по справі
№925/1239/14 зазначено, що пунктом 2.3
укладеного договору №52 від 06.03.2014 року
сторони передбачили, що покупцем
здійснюється оплата вартості
продукції згідно попередньої ціни
одиниці продукції, шляхом
перерахування на банківський рахунок
продавця рівними частинами з 06.03.2014
року по 15.05.2014 року.

Судом першої інстанції правильно
встановлено, а апеляційним
підтверджено, що матеріали справи не
містять належних доказів в
підтвердження факту здійснення
позивачем попередньої оплати 1000 тон
продукції в сумі 175000 грн. в строк до
15.05.2014 року.

Тому, суди попередніх судових
інстанцій дійшли вірного висновку про
те, що саме позивач (товариство з
обмеженою відповідальністю «Альтера
Ацтека Мілінг Україна») порушив умови
укладеного договору, оскільки не
перерахував в строк до 15.05.2014 року
грошові кошти в сумі 1750000 грн., чим
позбавив можливості відповідача
(сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю ім. Щорса)
виконати свої зобов'язання за
договором щодо поставки продукції.

Таким чином, відповідач зупинив
виконання свого обов'язку з поставки
продукції у зв'язку з невиконанням
позивачем свого зобов'язання з оплати
продукції, що не суперечить вимогам
ст.ст. 538, 693 ЦК України.

Крім того, пунктом 5.2 укладеного
договору №52 передбачено, що поставка
продукції буде здійснюватись
наступним чином - починаючи з 1 квітня
по жовтень 2014 року.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У судових засіданнях представники
позивача підтримали позовні вимоги з
підстав та мотивів, викладених у
позовній заяві та письмових
поясненнях, просили позов задовольнити
в повному обсязі. Із запереченнями
відповідача не погодилися, оскільки
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 15.10.2014,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 20.11.2014
по справі №925/1239/14 було встановлено, що
саме ТОВ «Альтера Ацтека Мілінг
Україна» були порушені умови договору
від 06.03.2014 №52, відтак у позивача виникло
право на стягнення з відповідача
штрафних санкцій. Крім того, відповідно
до п. 9.5. договору та ст. 654 ЦК України
зміна або розірвання договору
вчиняється у такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту, тому лист від
11.04.2014 не можна розцінювати як
односторонню відмову від виконання
зобов'язань.

Представники відповідача заперечили
проти позову повністю з підстав,
викладених у відзиві на позов та
письмових поясненнях, просили у позові
відмовити повністю, зокрема
посилаючись на лист позивача від 11.04.2014,
яким той відмовився від виконання
договору поставки від 06.03.2014 №52, та
відсутність п. 2.5 у договорі, на який
посилається позивач.

У судовому засіданні 01.12.2014 згідно з ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України (далі - ГПК України)
було оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши наявні у справі докази, суд
вважає, що позов підлягає до повного
задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 06
березня 2014 року між СТзОВ імені Щорса
(продавець) та ТзОВ «Альтера Ацтека
Мілінг Україна» (покупець) був
укладений договір поставки №52, згідно
п. 1.1 якого відповідач зобов'язався
продати (передати у власність)
позивачу, а позивач - купити (прийняти й
оплатити) зерно кукурудзи українського
походження врожаю 2013 року на умовах,
передбачених даним договором.

Згідно п. 1.3 укладеного договору
загальна кількість продукції, яка буде
придбана покупцем, на час укладення
цього договору сторонами визначена в
кількості 5000 тон +/- 5%. При цьому, в
процесі виконання цього договору,
сторонами за їх згодою, може бути
збільшено кількість продукції, яка
буде придбана покупцем, про що буде
укладена відповідна додаткова угода до
цього договору.

Відповідно до п.2.1 цього договору, на
час його укладання ціна на продукцію
визначається сторонами попередньо та
встановлюється в розмірі 1750 грн. за 1
тону, з урахуванням ПДВ. В ціну
продукції входить її вирощування,
збирання, зберігання, знераження та
навантаження на транспортний засіб
покупця. Загальна сума договору на
момент його укладання складає 8750000
грн. з урахуванням ПДВ. Остаточна сума
договору буде визначена після
отримання продукції покупцем, виходячи
з його фактичної кількості (п. 2.2
договору).

У відповідності до п. п. 2.3, 2.4 укладеного
договору, покупцем здійснюється оплата
вартості продукції, згідно попередньої
ціни одиниці продукції, шляхом
перерахування на банківський рахунок
продавця рівними частинами починаючи з
06.03.2014 року по 15.05.2014 року. Кінцевий
розрахунок здійснюється у дводенний
термін з дня отримання покупцем всієї
кількості продукції, визначеної цим
договором.

Згідно з п. 5.1 договору поставка
продукції здійснюється шляхом
завантаження продукції силами та
засобами продавця на транспортні
засоби покупця на складі продавця.

На виконання умов укладеного договору
відповідач здійснив попередню оплату
на загальну суму 7000000 грн., що
підтверджується відповідними
платіжними дорученнями.

Позивач звернувся до відповідача з
листом №95 від 11.04.2014 року, в якому
зазначав, що по проведених проплатах на
загальну суму 7000000 грн. по ціні 1750 грн.
за 1 тону, з урахуванням ПДВ, буде
відвантажено позивачеві товар в
кількості 4000 тон зерна кукурудзи та
просив позивача не перераховувати
кошти за умовами укладеного договору.

В подальшому, позивач на виконання умов
договору здійснив поставку продукції в
кількості 4000 тон зерна кукурудзи на
загальну суму 7000000 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними.

При цьому, як було встановлено судами
попередніх судових інстанцій, поставки
продукції здійснювались вже після
11.04.2014 року, тобто після отримання
відповідачем листа №95.

Відтак, господарський суд вважає, що
саме товариство з обмеженою
відповідальністю «Альтера Ацтека
Мілінг Україна» порушило умови
укладеного договору, оскільки не
перерахувало в строк до 15.05.2014 року
грошові кошти в сумі 1750000 грн., чим
позбавив можливості
сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю ім. Щорса
виконати свої зобов'язання за
договором щодо поставки продукції.

Зазначена обставина також була
встановлена судами трьох інстанцій у
зазначеній вище справі №925/1239/14.

Сторонами договору визначено (п.п. 6.1.,
6.3.), що у разі порушення своїх
зобов'язань за даним договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
цим договором і чинним законодавством
України. Порушенням зобов'язання є його
невиконання або неналежне виконання,
тобто виконання з порушенням умов,
визначених даним договором та змістом
зобов'язання. У разі порушення покупцем
строку оплати продукції, він
зобов'язаний буде сплатити продавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення.

Згідно з п. 6.3. договору позивач
нарахував у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за весь час
прострочення пеню - 98431 грн. 50 коп.

Оскільки договором не було встановлено
іншого розміру процентів позивач
заявив до стягнення три проценти
річних за період прострочення від
простроченої суми, що станом на день
направлення позовної заяви складає 13952
грн. 05 коп. Втрати позивача у зв'язку з
інфляцією за весь час прострочення
складають 24570 грн. 00 коп.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК
України передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини,
що виникають із договору поставки. Так,
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі статтями 193, 202
Господарського кодексу України та
статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом

Відповідно до статті 611 ЦК України у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

У ст. 615 ЦК України встановлено, що
у разі порушення зобов'язання однією
стороною друга сторона має право
частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання. Внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання частково або у
повному обсязі відповідно змінюються
умови зобов'язання або воно
припиняється.

Згідно ст. 693 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. Згідно ч. 3 ст. 538 ЦК
України, - у разі невиконання однією із
сторін у зобов'язанні свого обов'язку
або за наявності очевидних підстав
вважати, що вона не виконає свого
обов'язку у встановлений строк (термін),
або виконає його не в повному обсязі,
друга сторона має право зупинити
виконання свого обов'язку, відмовитися
від його виконання частково або в
повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд відповідно до ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд не приймає
заперечення відповідача обґрунтовані
тим, що у договорі від 06.03.2014 №52
відсутній п. 2.5, на який посилається
позивач, що свідчить про
безпідставність заявлених позовних
вимог, оскільки умовами договору
сторони передбачили нарахування пені.
В даному випадку має місце звичайна
описка у тексті договору.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
пенею є вид неустойки, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Позивачем на підставі п. 6.3 договору
заявлено до стягнення 98431 грн. 50 коп.

Пеня позивачем нарахована в межах
строку передбаченого статтею 232 ГК
України, з врахуванням заборгованості
за період її нарахування. Позов в цій
частині позовних вимог підлягає до
задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлено
договором або законом.

Враховуючи наявність прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання, позивачем нараховані 13952
грн. 05 коп. - трьох процентів річних, 24570
грн. 00 коп. - інфляційних нарахувань.

Розрахунки інфляційних нарахувань та
трьох процентів річних позивачем
вчиненні вірно, відповідають вимогам
чинного законодавства та фактичним
обставинам справи та підлягають
стягненню з відповідача у заявленому
розмірі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати,
понесені останнім при поданні позову, а
саме: 2739 грн. 07 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтера Ацтека
Мілінг Україна» (провулок Комунальний,
29, м. Черкаси, ідентифікаційний код
31333288) на користь
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю ім. Щорса
(вул. Щорса, 20, с. Ревбинці,
Чорнобаївський район, Черкаська
область, ідентифікаційний код 03793604): 98431
грн. 50 коп. пені, 13952 грн. 05 коп. трьох
процентів річних, 24570 грн. інфляційних
нарахувань, 2739 грн. 07 коп. витрат зі
сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 05 грудня 2014
року.

Суддя
О.В. Чевгуз