ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

10 грудня 2014 року Справа № 920/730/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Полякова
Б.М.суддів:Коваленка В.М., Короткевича
О.Є. (доповідач у справі)розглянувши
матеріали касаційної скарги
Державної податкової інспекції у
м. Сумах ГУ Міндоходів у Сумській
областіна постановуХарківського
апеляційного господарського суду від
03.07.2014 року та ухвалуГосподарського
суду Сумської області від 05.05.2014 рокуу
справі№ 920/730/14за заявою Державної
податкової інспекції у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській
областідоТовариства з обмеженою
відповідальністю інженерно-технічний
центр "Сумиавтогаз"пробанкрутство,

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Сумської
області від 05 травня 2014 року (суддя
Гордієнко М.І.) заяву Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області у справі № 920/730/14
повернуто без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 03 липня 2014 року
у справі № 920/730/14 (головуючий суддя:
Фоміна В.О., судді: Білоусова Я.О.,
Здоровко Л.М.) апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у м.
Сумах ГУ Міндоходів у Сумській області
залишено без задоволення, ухвалу
Господарського суду Сумської області
від 05.05.2014р. залишено без змін.

Не погодившись із прийнятими у справі
процесуальними актами, скаржник
Державна податкова інспекція у м. Сумах
ГУ Міндоходів у Сумській області
звернулась до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, якою
просить скасувати постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 03 липня 2014 року
та ухвалу Господарського суду Сумської
області від 05 травня 2014 року, а справу №
920/730/14 передати на новий розгляд.

Доводи касаційної скарги зводяться до
неправильного застосування судами
норм матеріального та процесуального
права.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи та касаційну скаргу в даному
судовому засіданні, вважає за
необхідне зазначити наступне.

Статтею 55 Конституції України кожному
гарантується право на судовий захист,
апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції
України встановлює серед основних
засад судочинства, зокрема,
забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Норми Закону про банкрутство
визначають спеціальний порядок
оскарження судових рішень місцевого
господарського суду у справі про
банкрутство в апеляційному та в
касаційному порядку.

Так, положеннями ч. 3 ст. 8 Закону про
банкрутство врегульовані питання щодо
касаційного оскарження судових рішень
у справі про банкрутство. Відповідно до
зазначених положень на відміну від
апеляційного порядку, коли предметом
оскарження можуть бути усі ухвали
місцевого господарського суду,
прийняті у справі про банкрутство (ч. 2
ст. 8 цього Закону), у касаційному
порядку можуть бути оскаржені
постанови апеляційного господарського
суду, прийняті за результатами
перегляду таких судових рішень: ухвали
про порушення справи про банкрутство,
ухвали про визнання недійсними
правочинів (договорів) боржника, ухвали
за результатами розгляду грошових
вимог кредиторів, ухвали про
звільнення (усунення, припинення
повноважень) арбітражного керуючого,
ухвали про перехід до наступної
судової процедури, ухвали про
затвердження плану санації, ухвали про
припинення провадження у справі про
банкрутство, а також постанови про
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури.

Наведений перелік судових рішень, що
підлягають касаційному оскарженню, є
вичерпним, і тому подання касаційних
скарг на інші судові рішення (тобто
відсутні у вказаному переліку)
виключає можливість здійснення
касаційного провадження за такими
скаргами.

При цьому за змістом ч. 3 ст. 8 Закону про
банкрутство при вирішенні питання про
можливість касаційного оскарження
процесуального документа суду
апеляційної інстанції визначальним є
саме судовий акт суду першої інстанції,
а не результат його перегляду в
апеляційному порядку та, відповідно,
зміст резолютивної частини постанови
суду апеляційної інстанції.

У даному випадку предметом касаційного
оскарження є постанова суду
апеляційної інстанції, прийнята за
наслідками перегляду ухвали суду
першої інстанції про повернення заяви
про порушення справи про банкрутство,
можливість оскарження якої не
передбачена ч. 3 ст. 8 Закону про
банкрутство.

За таких обставин заявник касаційної
скарги позбавлений права на касаційне
оскарження вказаної постанови суду
апеляційної інстанції.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційне провадження за
касаційною скаргою Державної
податкової інспекції у м. Сумах ГУ
Міндоходів у Сумській області слід
припинити відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, як безпідставно порушене.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 55, 129 Конституції України, ст. 8
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст.ст. 80, 1115, 1117
Господарського процесуального кодексу
України, суд

У Х В А Л И В :

Касаційне провадження за касаційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Сумах ГУ Міндоходів у
Сумській області на постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 03 липня 2014 року
та ухвалу Господарського суду Сумської
області від 05 травня 2014 року у справі
№ 920/730/14 припинити.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич