м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛІДЕР-ГРУП "КС "НОВЕ
до 1) Державної служби інтелектуальної
2) Товариства з обмеженою
відповідальністю "КЛУБНА СИСТЕМА "НОВЕ
про визнання свідоцтва України на знак
для товарів і послуг недійсним
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Бірюков С.В.
від відповідача 1: Горбик Ю.А.
від відповідача 2: Молотай О.М., Фалюш
вільний слухач: Костенко К.О.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛІДЕР-ГРУП "КС "НОВЕ
ЖИТТЯ" (далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до 1) Державної служби
інтелектуальної власності України
(далі-відповідач-1), 2) Товариства з
обмеженою відповідальністю "КЛУБНА
СИСТЕМА "НОВЕ ЖИТТЯ" (далі-відповідач-2)
про визнання недійсним повністю
свідоцтва України №173847 від 25.07.2013 р. на
знак для товарів і послуг «КЛУБНА
СИСТЕМА «НОВЕ ЖИТТЯ».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
знак для товарів і послуг «КЛУБНА
СИСТЕМА «НОВЕ ЖИТТЯ» за свідоцтвом
України №173847 є тотожним та схожим до
ступеня змішування із знаками для
товарів та послуг за свідоцтвами
відповідно до пункту 3 статті 6 Закону
України «Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг» є підставою для
відмови у реєстрації торгової марки.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.10.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 30.10.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У судовому засіданні 30.10.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 27.11.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
27.11.2014 р. через загальний відділ
діловодства представник відповідача-2
подав відзив на позов, в якому проти
позову заперечив та пояснив, що знак
для товарів і послуг «КЛУБНА СИСТЕМА
«НОВЕ ЖИТТЯ» за свідоцтвом України
№173847 не є тотожним та схожим до ступеня
змішування із знаками для товарів та
У судовому засіданні 27.11.2014 р.
представник відповідача-1 подав відзив
на позов, в якому проти позову
заперечив та зазначив про
необґрунтованість тверджень позивача.
У судовому засіданні 27.11.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 04.12.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
Також у процесі провадження у справі
представник відповідача-1 подав
додаткові пояснення, в яких зазначив,
що позивачем не доведено порушення
своїх прав у даній справі.
У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
Представники відповідачів проти
задоволення позову заперечили.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих учасниками
судового процесу та витребуваних
судом.

У судовому засіданні 04.12.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛУБНА СИСТЕМА "НОВЕ
ЖИТТЯ" є власником свідоцтва України
№173847 від 25.07.2013 р. на знак для товарів і
послуг «КЛУБНА СИСТЕМА «НОВЕ ЖИТТЯ»,
видане Державною службою
інтелектуальної власності України на
підставі заявки №m 2013 06104 від 09.04.2013 р.,
для товарів 3 та 5 класу за Міжнародною
класифікацією товарів та послуг (далі -
МКТП), що підтверджується випискою із
Державного реєстру свідоцтв України за
знаки для товарів і послуг.

Як вказує позивач та підтверджується
матеріалами справи, 01.08.2011 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЛІДЕР-ГРУП "КС "НОВЕ
ЖИТТЯ" та фізичною особою Базарним
Миколою Борисовичем укладено
ліцензійний договір №1 про надання
дозволу на використання об'єкта права
інтелектуальної власності.

Відповідно до п. 1.1. договору, під знаком
у цьому договорі розуміється знаки для
товарів і послуг «Нове життя», «Новая
жизнь», «Клубная система Новая жизнь»
(свідоцтва України на знак для товарів
і послуг №80810 від 10.08.2007 р., № 80811 від
10.08.2007 р., №72900 від 15.03.2007 р.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач
зазначає, що знак для товарів і послуг
«КЛУБНА СИСТЕМА «НОВЕ ЖИТТЯ» за
свідоцтвом України №173847 є тотожним та
схожим до ступеня змішування із
знаками для товарів та послуг за
свідоцтвами України №80810 від 10.08.2007 р.,
№ 80811 від 10.08.2007 р., №72900 від 15.03.2007 р., що
порушує права позивача та відповідно
до пункту 3 статті 6 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» є підставою для відмови у
реєстрації знака для товарів та послуг.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно п. 4 ст. 1 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг», знак - позначення, за яким
товари і послуги одних осіб
відрізняються від товарів і послуг
інших осіб.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 5 Закону України
«Про охорону прав на знаки для товарів
і послуг», правова охорона надається
знаку, який не суперечить публічному
порядку, принципам гуманності і моралі
та на який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом. Об'єктом знака
може бути будь-яке позначення або
будь-яка комбінація позначень. Такими
позначеннями можуть бути, зокрема,
слова, у тому числі власні імена,
літери, цифри, зображувальні елементи,
кольори та комбінації кольорів, а також
будь-яка комбінація таких позначень.
Право власності на знак засвідчується
свідоцтвом.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг», не можуть бути зареєстровані
як знаки позначення, які є тотожними
або схожими настільки, що їх можна
сплутати зі знаками, раніше
зареєстрованими чи заявленими на
реєстрацію в Україні на ім'я іншої
особи для таких самих або споріднених з
ними товарів і послуг.

Частиною 1 статті 424 ЦК України
передбачено, що майновими правами
інтелектуальної власності є: 1) право на
використання об'єкта права
інтелектуальної власності; 2) виключне
право дозволяти використання об'єкта
права інтелектуальної власності; 3)
виключне право перешкоджати
неправомірному використанню об'єкта
права інтелектуальної власності, в
тому числі забороняти таке
використання; 4) інші майнові права
інтелектуальної власності,
встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 статті 1107 ЦК України,
розпоряджання майновими правами
інтелектуальної власності
здійснюється на підставі таких
договорів: 1) ліцензія на використання
об'єкта права інтелектуальної
власності; 2) ліцензійний договір; 3)
договір про створення за замовленням і
використання об'єкта права
інтелектуальної власності; 4) договір
про передання виключних майнових прав
інтелектуальної власності; 5) інший
договір щодо розпоряджання майновими
правами інтелектуальної власності.

Як вбачається з матеріалів справи,
власником знаків для товарів та послуг
«Нове життя», «Новая жизнь», «Клубная
система Новая жизнь» за свідоцтвами
України на знак для товарів і послуг
№80810 від 10.08.2007 р., № 80811 від 10.08.2007 р.,
№72900 від 15.03.2007 р. є фізична особа -
Базарний Микола Борисович.

Судом також було встановлено, що 01.08.2011
р. між позивачем та Базарним Миколою
Борисовичем укладено ліцензійний
договір №1 про надання дозволу на
використання об'єкта права
інтелектуальної власності.

Таким чином, в розумінні ч. 1 статті 1107
ЦК України, Базарний М. Б., як власник
знаків для товарів та послуг «Нове
життя», «Новая жизнь», «Клубная система
Новая жизнь» за свідоцтвами України на
знак для товарів і послуг №80810, № 80811,
№72900 розпорядився зазначеними
об'єктами інтелектуальної власності,
уклавши з позивачем ліцензійний
договір.

Частинами 1,3 статті 1109 ЦК України
встановлено, що за ліцензійним
договором одна сторона (ліцензіар)
надає другій стороні (ліцензіату)
дозвіл на використання об'єкта права
інтелектуальної власності (ліцензію)
на умовах, визначених за взаємною
згодою сторін з урахуванням вимог
цього Кодексу та іншого закону.

У ліцензійному договорі визначаються
вид ліцензії, сфера використання
об'єкта права інтелектуальної
власності (конкретні права, що
надаються за договором, способи
використання зазначеного об'єкта,
територія та строк, на які надаються
права, тощо), розмір, порядок і строки
виплати плати за використання об'єкта
права інтелектуальної власності, а
також інші умови, які сторони вважають
за доцільне включити у договір.

Згідно п. 3.1. ліцензійного договору №1
від 01.08.2011 р., Ліцензіат (фізична особа -
Базарний М.Б.) надає позивачу дозвіл
(просту ліцензію) на використання знаку
у порядку і на умовах, передбачених цим
договором. Перелік прав позивача на
використання знака зазначений у
ліцензії (додаток №1 до цього договору).

Пунктом 1 додатку №1 до ліцензійного
договору №1 від 01.08.2011 р. передбачено, що
відповідно до ліцензії, позивач має
право:

- наносити Знак на будь - який
товар, для якого Знак зареєстрований,
упаковку, в якій міститься такий товар,
вивіску, пов'язану з ним, етикетку,
нашивку, бірку або інший прикріплений
до товару предмет, зберігати такий
товар із зазначеним нанесенням Знака з
метою пропозиції для продажу,
пропонувати його для продажу,
продавати, імпортувати (ввозити) і
експортувати (вивозити);

- застосовувати Знак як на товарі
та його упаковці, так і на супровідній
та діловій документації, в рекламі, в
мережі Інтернет, у тому числі в
доменних іменах;

- застосовувати Знак під час
пропозиції і надання будь - якої
послуги, для якої Знак зареєстрований:

- доводити Знак до загального
відома таким чином, що будь - яка особа
може здійснити доступ до Знака з будь -
якого місця і у будь - який час за їх
власним вибором (у том) числі за
допомогою розміщення в інформаційній
мережі Інтернет, в інших інформаційних
мережах, в програмних продуктах);

- використовувати Знак під своїм
фірмовим найменуванням, своєю
торгівельною маркою, логотипом,
комерційним позначенням і/або
будь-яким іншим засобом
індивідуалізації, не забороненим
законодавством України;

- застосовувати Знак спільно зі
своїми знаками для товарів і послуг.

За таких обставин, проаналізувавши
положення ліцензійного договору №1 від
01.08.2011 р. та додатку №1 до нього, суд
приходить до висновку, що серед
майнових прав інтелектуальної
власності позивача, визначених
частиною 1 статті 424 ЦК України, на знаки
для товарів та послуг «Нове життя»,
«Новая жизнь», «Клубная система Новая
жизнь», позивачем набуто лише право на
використання зазначених об'єктів права
інтелектуальної власності.

Частиною 5 статті 16 Закону України «Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг» передбачено, що свідоцтво
надає його власнику виключне право
забороняти іншим особам
використовувати без його згоди, якщо
інше не передбачено цим Законом:

- зареєстрований знак стосовно
наведених у свідоцтві товарів і послуг;

- зареєстрований знак стосовно товарів
і послуг, споріднених з наведеними у
свідоцтві, якщо внаслідок такого
використання можна ввести в оману щодо
особи, яка виробляє товари чи надає
послуги;

- позначення, схоже із зареєстрованим
знаком, стосовно наведених у свідоцтві
товарів і послуг, якщо внаслідок такого
використання ці позначення і знак
можна сплутати;

- позначення, схоже із зареєстрованим
знаком, стосовно товарів і послуг,
споріднених з наведеними у свідоцтві,
якщо внаслідок такого використання
можна ввести в оману щодо особи, яка
виробляє товари чи надає послуги, або
ці позначення і знак можна сплутати.

Так, відповідно до ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Враховуючи, що позивач набув майнових
прав на знаки для товарів та послуг
«Нове життя», «Новая жизнь», «Клубная
система Новая жизнь» за свідоцтвами
України №80810, № 80811, №72900 виключно в
обсязі прав використання вказаних
знаків, оскільки виключне право
забороняти іншим особам
використовувати знаки для товарів та
послуг належать власнику таких знаків,
яким позивач не являється, суд
приходить до висновку, що права
позивача у даній справі відповідачами
не порушені, а у позивача відсутній
необхідний обсяг переданих йому
майнових прав за свідоцтвами України
№80810, № 80811, №72900 для звернення до суду з
вимогою про визнання недійсним
спірного свідоцтва на знак для товарів
та послуг «КЛУБНА СИСТЕМА «НОВЕ ЖИТТЯ».

Інших обґрунтувань позовних вимог ніж
ті, що наведені у позовній заяві,
позивачем суду не наведено.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 08.12.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.