номер провадження справи 8/145/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014
Справа № 908/4393/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча"
(87504, Донецька область, м.Маріуполь, вул.
Левченка, 1)

до відповідача Державного
підприємства "Донецька залізниця" (83062,
м.Донецьк, вул.. Артема, 68)

про стягнення 1658 грн. 10 коп. збитків

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Огненний А.Б., дов. № 09/29 від
01.01.2014 р.

Відповідача - не з'явився

Розпорядженням голови Вищого
господарського суду України від 02.09.2014
р. № 28-р "Про зміну територіальної
підсудності господарських справ"
визначено, що розгляд господарських
справ, підсудних господарському суду
Донецької області здійснюється
господарським судом Запорізької
області.

Заявлено позовні вимоги про стягнення
з відповідача 1658 грн. 10 коп. збитків.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 29.10.2014 р.
прийнято позову заяву до розгляду та
порушено провадження по справі №
908/4393/14, судове засідання призначене на
03.12.2014 р.

Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні
03.12.2014 р.

Позивач підтримує вимоги з підстав,
викладені у позовній заяві. В
обґрунтування вимог вказує, що на
виконання умов договору №УПр/28/162,
укладеного 30.12.2013 р. позивачем та ТОВ
«ДТЕК Трейдінг», на адресу позивача за
накладною № 52894003 у напіввагоні № 65948820
прибув антрацит у вологому стані.
Вантажовідправником спірного вантажу
є ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантарцит». На
шляху прямування виявлена часткова
втрата вантажу, про що на станції
Маріуполь-Сортувальний Донецької
залізниці 30.04.2014 р. складений
комерційний акт БН № 720795/231. У розділі Г
«Опис пошкодження» зазначеного
комерційного акту вказано наступне:
«На підставі акту загальної форми ст..
Маріуполь-Сорт. Дон. залізниці № 1-054 від
30.04.2014 р. здійснювалося комісійне
перевантажування вагону № 65948820 за
відправкою, зазначеною на лицьовому
боці акту. За документом зазначено:
вантаж - антрацит у вологому стані
навалом. Вага визначена відправником
на вагонних вагах (150 тн): брутто - не
вказано, тара - 23800 кг, нетто - 69000 кг. При
переважуванні вага виявилася: брутто -
86800 кг, тара з брусу - 23800 кг, нетто 6600 кг,
що менше за документ на 3000 тн.
Навантаження у вагоні нижче рівня
бортів на 500 мм. Поверхня вантажу
рівномірна, маркована вапном. Праворуч
над 5- 6 лядами маркування порушене, є
воронка розміром 1000 мм х 1000 мм х 400 мм у
глибину. Течії вантажу немає. На
хребтових балках є сліди висипання
вантажу. Вагон прибув у технічному
стані несправний: 5 ляда праворуч не має
армування, 6 ляда прогина 15мм, 1 ляда не
має армування до 200 мм, 2 ляда ліворуч
прогина до 200 мм, 1 та 3 ляди ліворуч не
мають армування. Частково закладено
дошками. Решта люків справні та
зачинені.» Відповідно до ст. 110 Статуту
залізниць України залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу з моменту його прийняття до
перевезення до видачі одержувачу.
Позивач вважає, що відповідач як
перевізник покладених на нього
цивільно-правових обов'язків належним
чином не виконав. Порушення
відповідачем зобов'язання позивач
вбачає у здійснені перевезення у
технічно несправному вагоні № 65948820, що
призвело до заподіяння позивачу
збитків у вигляді часткової втрати
вантажу внаслідок недбалого
перевезення та перебуває з ними у
причинно-наслідковому зв'язку. Позивач
з посиланням на ст.. 526 ЦК України, ст.. 110
Статуту залізниць України просить
стягнути з відповідача 1658 грн. 10 коп.
збитків.

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, клопотав про
розгляд справи за його відсутності,
заявлені позовні вимоги не визнав. У
відзиві на позов вказує, що згідно ст.. 31
Статуту залізниць, придатність
рухомого складу до перевезення вантажу
в комерційному відношенні визначає
відправник, якщо завантаження
здійснюється його засобами, про
навантаження вантажу засобами
відправника в накладній № 52894003
зроблена відповідна відмітка.
Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Правил
перевезення вантажів у вагонах
відкритого типу, можливість
транспортування у вагонах відкритого
типу вантажів, які містять дрібні
фракції (частки, розмір яких не
перевищує 13 мм), визначається
відправником. Перед навантаженням
вантажів, які містять дрібні фракції,
відправник зобов'язаний
пересвідчитися, що перевезення у
наданому вагоні не призведе до втрати
вантажу. Якщо втрата можлива через
конструктивні зазори, відправник
зобов'язаний вжити додаткових заходів
щодо їх ущільнення, для чого йому
залізницею надається безоплатний час
користування вагонами до 30 хвилин. Крім
того, згідно п.п. 2 п. е) статті 11 Статуту
залізниць України залізниця
звільняється від відповідальності за
втрату, недостачу, псування або
пошкодження вантажу у разі, коли
втрата, псування або пошкодження
вантажу відбулися внаслідок
завантаження вантажу відправником у
непідготовлений, неочищений або
несправний вагон який перед тим був
вивантажений цим же відправником. Цей
факт підтверджується пам'ятками про
подавання вагонів від 27.04.2014 р. № 939 та
про забирання вагонів від 27.04.2014 р. № 4677.
Як передбачено п. 10 Правил видачі
вантажів, при подаванні вагонів на
під'їзні колії передача їх провадиться
в місцях установлених договорами про
подавання й забирання вагонів або
договорами про експлуатацію під'їзної
колії і засвідчується підписами
представників станції й
одержувача в пам'ятці про користування
вагонами. Відповідач просить в
задоволенні позову відмовити.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу
розглянуто за наявними матеріалами,
які суд визнав достатніми для
вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, суд
встановив:

Укладення договору перевезення
вантажу, відповідно до ч.3 ст.909 ЦК
України та ч.2 ст.307 ГК України,
підтверджується складанням
транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України
визначає, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до
Статуту та Правил і наданий залізниці
разом з вантажем. Накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажів,
яка укладається між відправником і
залізницею. Накладна супроводжує
вантаж на всьому шляху перевезень до
станції призначення.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.04.2014 року ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит"
по залізничній накладній № 52894003 зі
станції Фащевка Донецької залізниці на
станцію призначення
Маріуполь-Сортувальний Донецької
залізниці на адресу ПАТ
"Маріупольський металургійний
комбінат імені Ілліча" відвантажило у
напіввагоні № 65948820 вантаж - антрацит в
вологому стані, навалом. При оформленні
вказаної залізничної накладної
відправником вказано масу вантажу
69000кг. У накладній відображено, що
вантаж маркований вапном двома
паралельними бороздками шириною 100 мм.

На станції призначення
Маріуполь-Сортувальний, з посиланням
на складений цією ж станцією акт
загальної форми №1-054 від 30.04.2014р.,
здійснено комісійне переважування
спірного вагону, за результатами якого
складений комерційний акт БН720795/231 від
30.04.2014 року, відповідно до якого у
спірному вагоні виявилось: брутто 86800
кг, тара з брусу 23800кг, нетто 66000 кг., що
менше документа на 3000 кг.

У вказаному комерційному акті
зазначено, що навантаження у вагоні
нижче рівня бортів на 500 мм. Поверхня
вантажу маркована вапном двома
бороздками. З правої сторони над 5 - 6
люками маркування порушено, наявне
воронкоподібне заглиблення розміром
1000мм х 1000 мм х 400 в глибину. Течі вантажу
на станції Маріуполь-Сортувальний
немає. На хребтових балках вбачаються
сліди просипання вантажу. Вагон прибув
у технічному відношенні несправний: 5
люк справа не має армування, 6 люк
прогин до 150 мм, 1 люк не має армування
до 200 мм, 2 люк зліва прогин до 200 мм, 1 та 3
люки зліва не мають армування. Частково
закладено дошками. Інші люки справні та
зачинені.

Комерційний акт підписаний
належними особами згідно п.10 Правил
складення актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України № 334
від 28.05.2002р.

В комерційному акті БН 720795/231 від
30.04.2014 року зазначено, що вагон № 65948820 в
технічному відношенні виявився
несправним.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу
України за договором перевезення
перевізник зобов'язується доставити
довірений йому відправником вантаж до
пункту призначення та видати його
управомоченій на отримання вантажу
особі.

Згідно ч.2 ст.924 Цивільного кодексу
України перевізник відповідає за
втрату, нестачу, псування або
пошкодження прийнятих до перевезення
вантажу, багажу, пошти у розмірі
фактичної шкоди, якщо не доведе, що це
сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України
встановлено, що у випадку порушення
зобов'язань, що випливають із договору
перевезення, сторони несуть
відповідальність, встановлену за
домовленістю сторін, якщо інше не
встановлено цим кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами).

Статтею 12 Закону України "Про
залізничний транспорт" та ст.110 Статуту
залізниць України передбачено, що
залізниці забезпечують збереження
вантажів на шляху слідування та на
залізничних станціях.

Статтею 23 Закону "Про залізничний
транспорт" передбачено, що перевізники
несуть відповідальність за
зберігання вантажу з моменту його
прийняття і до видачі одержувачу в
межах, визначених Статутом залізниць
України. Частиною 2 цієї ж статті
встановлено, що за незбереження
(втрату, нестачу, псування,
пошкодження) прийнятого до перевезень
вантажу перевізники несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з незалежних від них причин.

Стаття 110 Статуту залізниць України
передбачає, що залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу з часу його прийняття до
перевезення і до моменту видачі
одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту залізниць
України за незбереження прийнятого до
перевезення вантажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача чи пошкодження виникли
з не залежних від перевізника причин.

Згідно ст.26 Закону України "Про
залізничний транспорт" обставини, які
можуть служити підставою для
матеріальної відповідальності
перевізників вантажу засвідчуються
актами; порядок і терміни складення
актів визначаються Статутом залізниць
України.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст. 122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту.

Невідповідність фактичної маси
вантажу з масою вантажу, яка зазначена
відправником (відповідачем) у
накладній, засвідчено належним доказом
- комерційним актом.

Згідно зі ст. 31 Статуту залізниць
України, залізниця зобов'язана
подавати під завантаження справні,
придатні для перевезення відповідного
вантажу, очищені від залишків вантажу,
сміття, реквізиту, а у необхідних
випадках - продезінфіковані вагони та
контейнери.

За приписами п. 12.1. Правил технічної
експлуатації залізниць України, які
затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 20.12.1996р. N 411,
забороняється випускати в
експлуатацію і допускати до руху в
поїздах рухомий склад, у тому числі
спеціальний рухомий склад, що має
несправності, які загрожують безпеці
руху, порушують охорону праці, а також
ставити в поїзди вантажні вагони, стан
яких не забезпечує збереження
вантажів, що перевозяться.

Пунктом 3.8 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею" №04-5/601 від 29.05.2002 року
зазначено, що відповідно до параграфу 1
Технічних умов розміщення та
закріплення вантажів на відкритому
рухомому складі, правильність
розміщення та закріплення вантажів
перевіряє залізниця.

Згідно абзацу 4 пункту 28 Правил
приймання вантажів до перевезення,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №644 від 21.11.2000 року
вантажі, завантажені відправниками у
вагони відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т. ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Частиною 3 ст. 32 Статуту залізниць
України та п.4 Правил приймання
вантажів до перевезення передбачено
обов'язок відправника підготувати
вантаж до навантаження відповідно до
вимог, які забезпечували б збереження
його на всьому шляху перевезення та
екологічну безпеку та захист
навколишнього середовища, а не вагон.

Згідно даних накладної № 52894003 вантаж
завантажено у вагон відправником,
вантаж розміщено й закріплено згідно 3,
4, 8 гл1прил14СМГСр2 пар 3, 5 ТУ.

На станції відправлення залізницею
будь-яких зауважень до стану вантажу та
вагону не було, наведене дає підстави
вважати, що нестача виникла під час
перевезення, оскільки після
візуального огляду вагону, вантажу,
його маркування та розміщення у вагоні,
залізницею на станції відправлення
вантаж прийнятий без зауважень,
протікання вантажу не було виявлено,
про наявність заглиблень у вагоні
залізницею зазначено не було.

Зауваження з боку залізниці до
стану спірного вагону та вантажу у
ньому відсутні і на попутних
залізничних станціях від станції
відправлення до станції призначення,
при цьому відстань між станціями
відправлення та призначення 220 км.

Враховуючи вищенаведене, суд
вважає, що залізниця не довела
відсутність своєї вини у виникненні
недостачі.

Відповідно до ст.130 Статуту залізниць
України право на пред'явлення до
залізниці претензій та позовів у разі
недостачі, псування або пошкодження
вантажу має одержувач - за умови
пред'явлення накладної, комерційного
акта і документа, що засвідчує
кількість і вартість відправленого
вантажу.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць
України передбачено, що вартість
вантажу визначається на підставі
загальної суми рахунка або іншого
документа відправника, який
підтверджує кількість і вартість
відправленого вантажу.

Відповідно до наявного в матеріалах
справи рахунку вантажовідправника № 739
від 30.04.2014р. вартість 1 тони вугілля АС
6-13 складає 853 грн. (без ПДВ).

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту
недостача маси вантажу, за яку
відшкодовуються збитки, в усіх
випадках обчислюється з урахуванням
граничного розходження визначення
маси вантажу і природної втрати
вантажу під час перевезення.

Згідно з п.27 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №644 від 21.11.2000 року,
вантаж вважається доставленим без
утрати, якщо різниця між масою,
вказаною в пункті відправлення в
залізничній накладній, та масою,
визначеною на станції призначення, не
перевищує норми природної втрати і
граничного розходження у визначенні
маси нетто. При видачі вантажів, маса
яких унаслідок їх властивостей
зменшується при перевезенні, норма
недостачі (сума норми природної втрати
та граничного розходження визначення
маси нетто) у даному спірному
перевезенні становить 1 % маси,
зазначеної в перевізних документах.

Нестача згідно комерційного акту БН
720795/231 від 30.04.2014 року у вагоні №65948820
складає 3000 кг. Таким чином,
відповідальна нестача (з урахуванням
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто 2 %
маси, зазначеної в перевізному
документі) у спірному вагоні складає 1,62
т.

Як вбачається з розрахунку, що
міститься в позовній заяві, вартість
недостачі, яку позивач просить
стягнути з відповідача, розрахована з
урахуванням норми природної втрати
маси вантажу з застосуванням 2% маси,
зазначеної в перевізному документі з
урахуванням того, що зданий до
перевезення вантаж знаходився у
вологому стані, та складає 1658 грн. 10 коп.
Розрахунок позовних вимог судом
перевірено.

Заперечення відповідача щодо
звільнення залізниці від
відповідальності за недостачу вантажу
суд знаходить надуманими та такими, що
суперечать п. 12.1 та п. 12.11 Правил
технічної експлуатації залізниць
України, якими заборонено допускати до
руху в поїздах рухомий склад, що має
несправності, а також ставити в поїзди
вантажні вагони, стан яких не
забезпечує збереження вантажів, що
перевозяться.

З огляду на встановлені обставини, суд
вважає вимоги позивача про стягнення
1658 грн. 10 коп. обґрунтованими,
доведеними та такими, що підлягають
задоволенню.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 110, 113, 114, 129 Статуту залізниць
України, ст. ст.23, 26 Закону України „Про
залізничний транспорт", ст. 49, 75, 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства
"Донецька залізниця" (83000, м. Донецьк,
вул. Артема, 68, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Маріупольський
металургійний комбінат імені Ілліча"
(87504, м. Маріуполь, вул. Левченко,1, ) збитки у розмірі 1658 (одна
тисяча шістсот п'ятдесят вісім) грн. 10
коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
Видати наказ.

Повне рішення складено 08 грудня
2014 р.

Суддя
І.А. Попова