ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р.Справа № 922/4065/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання
Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради,
м. Харків до ТОВ "Лабітех", м. Харків
про повернення безпідставно набутого
майна за участю представників:

позивача - Ворожбянов А.Н., довіреність
№ 08-11/6034/2-18 від 31.12.13 р.,

відповідача - Ципін О.З., довіреність б/н
від 11.11.14 р., Хачатурян О.А. засновник,

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до
господарcького суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просить зобов'язати Товариство з
обмеженою відповідальністю "ЛАБІТЕХ"
повернути в натурі територіальній
громаді міста Харкова в особі
Харківської міської ради безпідставно
набуте майно - земельну ділянку площею
0,7065 га, яка розташована по вул.
Індустріальній, 3 у м. Харкові та
стягнути на користь Харківської
міської ради доходи отримані від
безпідставно набутого майна в розмірі
496 500,81 грн. Судові витрати просить
покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 22.09.14р. за позовною
заявою було порушено провадження по
справі та призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

18.11.14р. представник відповідача надав
клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 днів, за межі
встановлені ч.1 ст. 69 ГПК України.

Ухвалою суду від 18.11.14р. клопотання
представника відповідача про
продовження строку вирішення спору на
15 днів, за межі встановлені ч.1 ст. 69 ГПК
України - задоволено. Строк вирішення
спору продовжено по 03.12.14р.

03.12.14р. представник відповідача надав
документи для долучення до матеріалів
справи, які долучено судом до
матеріалів справи.

03.12.14р. в судовому засіданні
оголошувалась перерва до 15:30 до 03.12.14р.

Представник позивача в судовому
засіданні 03.12.14р. підтримав позовні
вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 03.12.14р. проти позову
заперечував в повному обсязі.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

25.06.2014 р. Департаментом самоврядного
контролю за використанням та охороною
земель Харківської міської ради
проведено обстеження земельної
ділянки та встановлено, що Відповідач
використовує земельну ділянку площею
0,7065 га по вул. Індустріальній, 3 у м.
Харкові для експлуатації та
обслуговування нежитлової будівлі
(механічне оброблення металевих
виробів). За результатами обстеження
складено акт обстеження земельної
ділянки, визначення її меж, площі та
конфігурації.

ТОВ "ЛАБІТЕХ" є власником нежитлових
приміщень 1-го поверху № 17-40, 2-го
поверху № 53-62 в літ. "А-2" заг. пл. 2582,1 м.
кв., на підставі договору
купівлі-продажу № 2998 від 06.11.2000 року.

На підставі рішення 47 сесії
Харківської міської ради 4 скликання
від 06.03.2006 року № 60/06 ТОВ "ЛАБІТЕХ"
надано згоду на розробку проекту
відведення земельної ділянки по вул.
Індустріальна, 3 загальною площею 0,6500
га для експлуатації та обслуговування
нежитлової будівлі
(адміністративно-побутові приміщення).

На підставі рішення 29 сесії
Харківської міської ради 5 скликання
від 24.12.2008 року №356/08 ТОВ "ЛАБІТЕХ"
надано в оренду земельну ділянку по
вул. Індустріальна, 3 загальною площею
0,7065 га, для експлуатації та
обслуговування нежитлової будівлі
(адміністративно-побутові приміщення)
строком до 01.12.2013 року.

Земельна ділянка використовується ТОВ
"ЛАБІТЕХ" для експлуатації та
обслуговування нежитлової будівлі
(механічне оброблення металевих
виробів).

Відповідно до Інформаційних довідок з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого
майна від 30.10.2013 р. № 11849663 та № 11848531,
листів Департаменту земельних
відносин Харківської міської ради від
06.03.2014 № 2442/0/225-14 та Управління
Держземагенства у м. Харкові
Харківської області від 24.02.2014 № 1221/08
речові права Відповідача на земельну
ділянку не зареєстровані, останнє не
набуло належних прав власності або
користування щодо земельної ділянки по
вул. Індустріальній, 3 у м. Харкові, а
тому використовує земельну ділянку без
достатніх правових підстав.

Як встановлено перевіркою
Департаментом самоврядного контролю
за використанням та охороною земель
Харківської міської ради відповідач в
період з 01.09.2011 р. до 01.09.2014 р. не
сплачував за користування земельною
ділянкою плату за землю у
встановленому законодавчими актами
розмірі (орендну плату).

Позивач здійснив розрахунок доходу,
одержаного відповідачем та зазначає,
що розмір доходу від безпідставно
набутого майна, який підлягає
відшкодуванню з боку Відповідача,
розрахований міською радою в сумі
496500,81грн., виходячи з розміру орендної
плати за землю, зменшений на розмір
безпідставно зроблених Відповідачем
платежів, на думку позивача, за
використання землі у вигляді
земельного податку, та підтверджується
наступним.

Відповідно до листа Індустріальної
ОДПІ м. Харкова від 07.08.2014 р. №
4574/9/20-36-15-05-21 Відповідачем сплачено
земельний податок за використання
земельної ділянки по вул.
Індустріальній, 3 у місті Харкові у сумі
160670,31 грн. за період з 01.09.2011 р. до 01.07.2014
р.

Таким чином, на думку позивача, не
здійснення ТОВ "ЛАБІТЕХ" оплати за
землю у законодавчо встановленому
розмірі (по звичайним цінам) за
використання земельної ділянки, а саме
несплата орендної плати, призвело до
фактичного безоплатного отримання ТОВ
"ЛАБІТЕХ" послуг з користування
земельною ділянкою та, як наслідок,
одержання доходів в результаті
використання цієї земельної ділянки,
що і стало підставою для звернення
позивача до суду з відповідною
позовною заявою.

Позивач наполягає на безпідставному
користуванні відповідачем спірною
земельною ділянкою, у зв'язку з чим
звернувся з відповідним позовом та
просить суд зобов'язати відповідача
звільнити відповідну ділянку та
стягнути з відповідача суму
несплаченої плати за користування
земельною ділянкою, як отриманий
останнім дохід від використання
безпідставно набутого майна.

Надаючи правову кваліфікацію доказам,
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції
України ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом
власності є право особи на річ (майно),
яке вона здійснює відповідно до закону
за своєю волею, незалежно від волі
інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу,
щодо якого можуть виникати цивільні
права та обов'язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

Встановлені судом обставини справи
свідчать, що на спірній земельній
ділянці відповідачу на праві приватної
власності належить нежитлова будівля
(нерухоме майно) загальною площею 2582,1
кв.м.

Таким чином, будь-яке переміщення
вказаної нерухомості є неможливим без
її знецінення (знищення) та зміни її
призначення.

Згідно чинного земельного
законодавства використання землі
здійснюється або на праві власності,
або на праві користування земельною
ділянкою (в даному випадку - договору
оренди земельної ділянки).

Статтею 15 Закону України "Про оренду
землі" визначено, що невід'ємною
частиною договору оренди землі є,
зокрема, проект відведення земельної
ділянки у разі його розроблення згідно
із законом.

На підставі рішення 29 сесії
Харківської міської ради 5 скликання
"Про припинення та надання юридичним та
фізичним особам у користування
земельних ділянок для експлуатації та
обслуговування будівель і споруд" від
24.12.2008 р. № 356/08 та додатку 1 до нього
Харківська міська рада вирішила
затвердити проекти відведення
земельних ділянок для експлуатації та
обслуговування будівель і споруд
юридичним та фізичним особам,
зазначеним у додатку 1 до цього рішення.
Надати в оренду та у постійне
користування земельні ділянки для
експлуатації та обслуговування
будівель і споруд юридичним та
фізичним особам, зазначеним у додатку 1,
2 до цього рішення. Пунктом 11.1. додатка
до даного рішення встановлено: Надати
ТОВ "ЛАБІТЕХ" в оренду строком до 01.12.2013
року земельну ділянку площею 0,7065 га за
рахунок земель промисловості по вул.
Індустріальній, З (Орджонікідзевський
район) для експлуатації та
обслуговування нежитлової будівлі
(адміністративно-побутові приміщення).

Так, у відповідача виникло право
власності на нерухомість на підставі
цивільно-правових угод. Втім, право
користування земельною ділянкою, яка
знаходиться під цією нерухомістю
належним чином відповідачем не
оформлено, але недотримання порядку
оформлення права на земельну ділянку,
на якій розташована нерухомість, не
може бути підставою для обмеження
права відповідача, як власника
нерухомості на користування
нерухомістю та, як наслідок - земельною
ділянкою, на якій вона розташована,
оскільки користування нерухомістю
неможливе без користування земельною
ділянкою.

Зобов'язання відповідача в примусовому
порядку звільнити земельну ділянку та
передати її в натурі позивачу є
порушенням права власності
відповідача, гарантованого статтею 41
Конституції України. Зазначені
обставини виключають можливість
звільнення земельної ділянки під
будівлею з посиланням на її самовільне
зайняття (Лист Вищого господарського
суду від 01.01.2010 "Узагальнення судової
практики розгляду господарськими
судами справ у спорах, пов'язаних із
земельними правовідносинами").

З огляду на наведене, обраний позивачем
спосіб захисту у вигляді зобов'язання
відповідача повернути земельну
ділянку в натурі є неефективним в
розумінні Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод та
фактично не призводить до відновлення
його порушених прав, а тому виключає
можливість задоволення позовних вимог
в цій частині.

Окрім того, враховуючи фактичний та
юридичний зв'язок земельної ділянки та
розташованої на ній будівлі, посилання
на безпідставність використання такої
земельної ділянки в розумінні ст.ст.
1212-1215 ЦК України є неможливим.

У зв'язку з викладеним також є
неможливим стягнення з відповідача
496500,81 грн., як доходу, отриманого від
безпідставно набутого майна.
Розглядаючи дану вимогу суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1214
Цивільного кодексу України особа, яка
набула майно або зберегла його у себе
без достатньої правової підстави,
зобов'язана відшкодувати всі доходи,
які вона одержала або могла одержати
від цього майна з часу, коли ця особа
дізналася або могла дізнатися про
володіння цим майном без достатньої
правової підстави.

Статтею 1214 Цивільного кодексу України
передбачено визначення реального
розміру неодержаного прибутку.

Заявлена до стягнення сума грошових
коштів розрахована позивачем, виходячи
з розміру орендної плати за земельну
ділянку.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288
Податкового Кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Договори оренди відповідач на спірну
земельну ділянку не укладав, майно за
актами приймання-передачі не
отримував.

Таким чином, розрахунок позивача про
отримані доходи відповідачем
оснований на припущеннях та є
недоведеним.

Згідно з пунктом 287.6 статті 287
Податкового Кодексу України при
переході права власності на будівлю,
споруду (їх частину), податок за
земельні ділянки, на яких розташовані
такі будівлі, споруди, їх частини, з
урахуванням прибудинкової території,
сплачуються на загальних підставах з
дати державної реєстрації права
власності на нерухоме майно.

Також, відповідно до статті 206
Земельного кодексу України
використання землі в Україні є платним.

Згідно ст. 269 Податкового кодексу
України платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі.

Власники землі та землекористувачі
сплачують плату за землю з дня
виникнення права власності або права
користування земельною ділянкою (п. 287.1
статті 287 Податкового кодексу України ).

Об'єктами оподаткування є земельні
ділянки, які перебувають у власності
або користуванні та земельні частки
(паї), які перебувають у власності.

Для визначення розміру податку та
орендної плати відповідно до п.289.1 ст.289
Податкового кодексу України
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Витяг з технічної документації про
нормативну грошову оцінку окремої
земельної ділянки видається
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
земельних відносин (стаття 23 Закону
України "Про оцінку земель").

Нормативно грошова оцінка земельної
ділянки визначає вартість квадратного
метра певної земельної ділянки.

Таки чином, для встановлення загальної
нормативної вартості земельної
ділянки необхідно встановити
конкретний розмір такої земельної
ділянки.

Позивач визначає, що відповідно до Акту
обстеження та визначення меж, площі та
конфігурації земельної ділянки
(а.с.№15-19) розмір спірної земельної
ділянки становить 0,7065 га.

Втім, така позиція позивача базується
на припущеннях та з достовірністю не
підтверджується матеріалами справи.

Згідно Інструкції про встановлення
(відновлення) меж земельних ділянок в
натурі (на місцевості) та їх
закріплення межовими знаками,
затвердженої Наказом Державного
комітету України із земельних ресурсів
18.05.2010 376, встановлення меж земельної
ділянки в натурі (на місцевості)
здійснюється 1) юридичною особою, що
володіє необхідним технічним і
технологічним забезпеченням та у
складі якої працює не менше двох
сертифікованих
інженерів-землевпорядників або
фізична особа-підприємець, яка володіє
необхідним технічним і технологічним
забезпеченням та є сертифікованим
інженером-землевпорядником на
підставі розробленої та затвердженої
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), технічної документації із
землеустрою щодо поділу та об'єднання
земельних ділянок або проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки;2) на замовлення орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, власник (користувач)
земельної ділянки, який замовляє
роботи із встановлення (відновлення)
меж земельної ділянки в натурі (на
місцевості); 3) на підставі розробленої
та затвердженої технічної
документації із землеустрою щодо
встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості), технічної документації із
землеустрою щодо поділу та об'єднання
земельних ділянок або проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Вказаний Акт обстеження та визначення
меж, площі та конфігурації земельної
ділянки складено головним
спеціалістом відділу контролю за
використанням земель Департаменту
самоврядного контролю за
використанням та охороною земель
Харківської міської ради. Докази про
використання під час складання
вказаного акту необхідної техніки,
спеціалістів та документації в
матеріалах справи відсутні, а
позивачем не надані.

Відповідно до Положення про
Департамент самоврядного контролю за
використанням та охороною земель
Харківської міської ради (додаток № 130
до рішення Харківської міської ради 6
скликання від 24.11.2010 № 07/10 в редакції
рішення 25 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 03.07.2013 № 1188/13), він
не має повноважень щодо визначення меж,
розмірів земельних ділянок, а виконує
на самоврядних засадах контрольну
функцію належного використання
земельних ділянок.

На підставі викладеного, позивачем, в
порушення ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України, не
підтверджено розмір спірної земельної
ділянки, а від так не підтверджено
розмір заявлених до стягнення грошових
коштів (доходів, отриманих від
безпідставно набутого майна).

Окрім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач є платником
податку за користування спірною
земельною ділянкою та станом на 01.08.2014
р. не має відповідної заборгованості
(а.с. №22). Так, відповідач жодним чином
не ухилявся від здійснення плати за
фактичне використання спірної
земельної ділянки.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача доходів, отриманих від
використання безпідставно набутого
майна в розмірі 496500,81 грн. також не
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується положеннями
ст.44-49 ГПК України, у зв'язку з відмовою
в задоволенні позовних вимог покладає
їх на позивача.

З огляду на наведене, відповідно до ст.
41 Конституції України, Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, ст. 16, 179, 181, 316 ЦК України, ст.ст.
120, 123, 206 Земельного Кодексу, ст.ст. 269, 287,
289 Податкового Кодексу України, ст.15
Закону України "Про оренду землі", ст. 23
Закону України "Про оцінку земель" та
ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44-49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку для оскарження.
Зазначений строк обчислюється з дня
підписання повного тексту рішення.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 08.12.2014 р.

Суддя Л.В. Шарко