КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" листопада 2014 р. Справа№ 925/918/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Калатай Н.Ф.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Сторчоус О.В. -
представник, дов. б/н від 03.01.2014;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Державного підприємства "Золотоніське
лісове господарство"

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 29.07.2014

у справі № 925/918/14 (суддя Анісімов І.А.)

за позовом Державного підприємства
"Одеська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу "Одеська
дирекція залізничних перевезень"

до Державного підприємства
"Золотоніське лісове господарство"

про стягнення 31 450,00 грн.

Розпорядженням Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
29.09.2014 змінено склад колегії суддів у
справі № 925/918/14.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК
України ухвалами Київського
апеляційного господарського суду від
29.09.2014 та від 29.10.2014 розгляд апеляційної
скарги відкладався на 29.10.2014 та 26.11.2014,
відповідно.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 29.07.2014 у справі
№ 925/918/14 позов задоволено повністю;
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача 31 450,00 грн. штрафу, 1 827,00
грн. судового збору.

Рішення мотивоване тим, що враховуючи
те, що відповідач неправильно зазначив
в накладній № 40270983 масу вантажу, він
зобов'язаний сплатити на користь
позивача штраф у розмірі п'ятикратної
провізної плати за всю відстань
перевезення у сумі 31 450,00 грн., таким
чином, вимоги позивача відповідають
фактичним обставинам справи та
матеріалам справи, тому підлягають
задоволенню у заявленій сумі.

В апеляційній скарзі відповідач
просить рішення Господарського суду
Черкаської області від 29.07.2014 у справі
№ 925/918/14 скасувати повністю з підстав
неповного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, недоведеності
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими, невідповідності
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи, порушення норм
матеріального і процесуального права
та прийняти нове рішення, яким
відмовити повністю в задоволенні
позовних вимог.

Підстави апеляційної скарги
обґрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, судом порушено
вимоги ст. 84 ГПК України щодо
обґрунтованості рішення доказами у
справі, а також не додержано
рекомендацій, викладений у постанові
пленуму Вищого господарського суду
України № 6 від 23.03.2012 "Про судове
рішення"; судом не надано оцінки
правомірності посилань відповідача на
чинне законодавства, яке обґрунтовує
правильність визначення маси вантажу,
а саме: п. 37 Статуту залізниць України,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 457 від 06.04.1998; судом
не досліджено тієї обставини, що
складання позивачем акту загальної
форми виключає складання ним
комерційного акту, у зв'язку із цим
комерційних акт АА № 053679/42/16 від 01.02.2014
не може бути доказом у даній справі; в
порушення норм ст.ст. 4-3, 4-7, 43 ГПК
України, приймаючи рішення, місцевий
господарський суд, не забезпечив
всебічний та повний розгляд обставин
справи, належним чином не дослідив, не
встановив та не надав юридичну оцінку
наявним доказам та дійсним правам і
обов'язкам сторін.

Скаржник зазначає, що п. 9 Правил видачі
вантажів, затверджених наказом
Мінтранспорту України № 644 від 21.11.2000,
прямо вказує відправникам визначати
масу лісоматеріалів та дров умовно;
відповідач визначив вагу вантажу одним
способом (умовним способом), а позивач
визначив вагу іншим способом (шляхом
зважування); різні способи визначення
ваги надали різні показники маси
вантажу; позивач не надав суду належних
доказів справності тензометричних ваг,
доказів своєчасності метрологічних
випробувань, відповідно не доведена
технічна придатність ваг, на яких
здійснювалось зважування вагону №
67857557.

29.10.2014 через відділ документального
забезпечення суду скаржником подано
клопотання від 28.10.2014 про долучення
додаткового доказу, до якого додано
копію звернення до науково-навчального
інституту від 29.09.2014 та копію відповіді
інституту від 13.10.2014.

Зважаючи на те, що позивачу невідомо
про зміст наданих скаржником
вищезазначених документів, ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду від 29.10.2014 у справі
№ 925/918/14, зокрема, зобов'язано скаржника
надіслати позивачу вищезгадані
документи.

05.11.2014 через відділ документального
забезпечення суду скаржником надано
доказ надсилання позивачу додатково
наданих документів.

Враховуючи те, що подання зазначених
документів зумовлено обґрунтуванням
заперечень на висновки оскаржуваного
рішення, колегія суддів залучає надані
скаржником документи до матеріалів
справи.

24.11.2014 через відділ документального
забезпечення суду скаржником надані
письмові пояснення із доданими копіями
документів та доданий доказ надсилання
їх позивачу.

Позивач у письмових доповненнях до
справи від 23.09.2014 та від 10.11.2014 заперечує
проти доводів апеляційної скарги,
посилаючись, зокрема, на те, що пунктом
22 Правил видачі вантажів спосіб
визначення маси вантажу під час
контрольних перевірок на проміжних
станціях не передбачено, тому може
здійснюватись у будь-яких спосіб,
встановлений для визначення маси
відповідного вантажу; якщо маса
вантажу вказана в накладній вірно, то
дані при перевірці маси вантажу,
співпадали б з даними, вказаними у
накладній, за будь-яким способом
зважування; враховуючи те, що у даному
випадку різниця маси вантажу перевищує
граничне розходження у визначенні маси
нетто - залізниця не порушила норм
законодавства; Інструкція з обліку
продукції лісозаготівель, лісопиляння
і деревообробки на підприємствах
Держкомлісгоспу, яка, затверджена
наказом Деркомлісгоспу України № 205
від 19.12.2003, не зареєстрована як
нормативний документ, що також
стосується й Довідника по таксації
лісоматеріалів; лист
навчально-наукового інституту
лісового і садово-паркового
господарства Національного
університету біоресурсів і
природокористування України має
рекомендаційний характер, але не є
нормативним документом.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представника відповідача,
колегія суддів встановила наступне.

Позивач подав до Господарського суду
Черкаської області позовну заяву про
стягнення з відповідача штрафу за
неправильно зазначену у накладній масу
вантажу, у сумі 31 450,00 грн.; судових
витрат.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідно до залізничної накладної №
40270993 зі станції Золотоноша був
відправлений вагон № 67857557 - маса
вантажу 57 000 кг; відправником даних
вагонів зазначено відповідача,
одержувачем вантажу зазначено ТОВ
"Транс Конкорд", станція Одеса-Застава
І, вантаж - пиловочник всіляких порід
дерева.

Згідно із графами 24, 26 залізничної
накладної № 40270993 маса вантажу
визначена відправником; спосіб
визначення маси - умовно.

Відповідно до акту загальної форми № 75
від 01.02.2014 станції ім. Т.Шевченка
Одеської залізниці, при зважуванні
вагону № 67857557, що прибув за накладною №
40270993, виявлено невідповідність маси
вантажу у вагоні більше проти
документа на 1 650 кг.

Згідно із комерційним актом АА №
053679/42/16 від 01.02.2014 у вагоні, що прибув за
залізничною накладною № 40270993, при
переважуванні вага брутто склала 80 850
кг, тара з документа 22 200 кг, нетто 58 650
кг, що більше проти документа на 1 650 кг.;
переважування проводилось двічі, вага
підтвердилась.

Пунктом 5 ст. 307 ГК України передбачено,
що умови перевезення вантажів окремими
видами транспорту, а також
відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами; сторони
можуть передбачити в договорі також
інші умови перевезення, що не
суперечать законодавству, та додаткову
відповідальність за неналежне
виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць
України накладна - це основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил перевезення вантажів
і наданий залізниці відправником разом
з вантажем; накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача; накладна одночасно є
договором на заставу вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення; накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Згідно із ст. 37 Статуту залізниць
України під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса.

Статтею 24 Статуту залізниць України
передбачено, що вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ним у накладній, а залізниця має право
періодично перевіряти кількість та
масу вантажу, що зазначаються у
залізничній накладній.

Відповідно до ст.ст. 118, 122 Статуту
залізниць України за пред'явлення
вантажу, який заборонено до перевезень
або який потребує під час перевезення
особливих заходів безпеки, та з
неправильним зазначенням його
найменування або властивостей з
відправника, крім заподіяних залізниці
збитків і витрат, стягується штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення (ст. 118); за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно із статтею 118 цього
Статуту; при цьому відправник несе
перед залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли (ст. 122).

Пунктом 5.5 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000 № 644, у редакції
наказу Міністерства інфраструктури
України від 08.06.2011 № 138, зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 24.11.2000
за № 863/5084, встановлено, якщо під час
перевезення вантажу або на станції
його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі статтею 118 Статуту
залізниць України; при цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли; цей факт засвідчується актом
загальної форми, якщо за цим фактом не
складався комерційний акт.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про
залізничний транспорт" від 04.07.1996 №
273/96-ВР передбачено, що обставини, які
можуть служити підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників і одержувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів
засвідчуються актами.

Згідно із ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника, вантажоодержувача
під час залізничного перевезення
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць; порядок складання
актів загальної форми та комерційних
актів встановлено Правилами складання
актів.

Оскільки накладна є письмовою формою
договору перевезення вантажу, що
укладається вантажовідправником із
залізницею згідно зі статтею 24 Статуту
і вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній, то й відповідачем за
позовами про стягнення штрафу за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача має
бути відправник вантажу (п. 6.3
Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
№ 04-5/601 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею", із
змінами і доповненнями).

В ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України встановлено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання;
штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Підставою для застосування до
відповідача штрафу в розмірі згідно із
статтею 118 Статуту залізниць України
було порушення, виявлене залізницею
01.02.2014 та стосувалось неправильного
зазначення маси вантажу у накладній №
40270993 від 31.01.2014.

Таким чином, оскільки відповідно до
накладної № 40270993 провізна плата
становила 6 290,00 грн., то відповідно до
ст. 118 Статуту залізниць України
позивачем правильно нараховано суму
штрафу в розмірі 31 450,00 грн.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими.

Апеляційний господарський суд не
погоджується із доводами апеляційної
скарги, враховуючи викладене та
наступне.

Згідно із п. 22 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000 № 644,
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 за № 862/5083, перевірка маси
вантажу на станції призначення
провадиться, як правило, таким самим
способом, яким цю масу було визначено
на станції відправлення.

Однак, п. 22 Правил видачі вантажів не
містить імперативного припису щодо
перевірки маси вантажу, саме таким
способом, яким остання визначалась на
станції відправлення, отже, позивач,
користуючись правом, визначеним в ст. 24
Статуту залізниць України, під час
перевірки на проміжних станціях, не
позбавлений права обирати для цього
більш зручний та точний спосіб
перевірки вантажу.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 06.08.2014 у справі № 911/866/14.

Згідно із п.п. 2, 3 Правил складання
актів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
28.05.2002 № 334, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за
№ 567/6855, комерційні акти складаються
для засвідчення обставин, зокрема,
невідповідності найменування, маси і
кількості місць наявного вантажу,
багажу чи вантажобагажу даним,
зазначеним у перевізних документах;
акти загальної форми складаються для
засвідчення обставин, що виникли в
процесі перевезення вантажу, багажу та
вантажобагажу і можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності у
зазначених у цьому пункті випадках, а
також в інших випадках для засвідчення
обставин, які можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності, якщо
при цьому не потрібне складання
комерційного акту.

Як вбачається із матеріалів справи,
розбіжностей між даними щодо
результатів перевірки маси вантажу у
вагоні № 67857557, у акті загальної форми №
75 від 01.02.2014 та у комерційному акті №
053679/42/16 від 01.02.2014 немає; у зазначеному
акті загальної форми вказано про
складання комерційного акту.

Згідно із ст. 36 ГПК України письмовими
доказами є документи і матеріали, які
містять дані про обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оскільки комерційний акт № 053679/42/16 від
01.02.2014 складено відповідно до вимог
Правил складання актів, у зазначеному
комерційному акті відображено усі
відомості щодо вантажу, який прибув на
станцію ім. Т.Шевченка Одеської
залізниці у вагоні № 67857557 за накладною
№ 40270993, то цей комерційний акт має
юридичну силу доказу обставин,
зазначених у комерційному акті, й
складення акту загальної форми не
позбавляє юридичної сили доказу
вищезгаданого комерційного акту.

Та обставина, що відправником та
залізницею маса вантажу була визначена
різними способами, не може бути
причиною для одержання різниці у масі в
розмірі 1 650 кг, враховуючи наступне.

Згідно із п. 27 Правил видачі вантажу
вантаж вважається доставленим без
утрати, якщо різниця між масою,
вказаною в пункті відправлення в
залізничній накладній, та масою,
визначеною на станції призначення, не
перевищує норми природної втрати і
граничного розходження у визначенні
маси нетто; при видачі вантажів, маса
яких унаслідок їх властивостей
зменшується при перевезенні, норма
недостачі (сума норми природної втрати
та граничного розходження визначення
маси нетто) становить, залежно від виду
та стану вантажів, перелік яких
наведений у цьому пункті: 2%, 1,5%, 1% маси,
зазначеної в перевізних документах та
0,5% маси всіх інших вантажів; надлишок
вантажу порівняно з масою, вказаною в
накладній, вважається таким, що не
перевищує норму, якщо він не виходить
за межу граничного розходження
визначення маси нетто, яке становить 0,2
%.

Отже, зазначеними Правилами
передбачено норму різниці у масі у разі
надлишку вантажу 0,2%, який враховує як
норму природної втрати, так і граничне
розходження визначення маси нетто.

Проте, надлишок вантажу у вагоні № 67857557
склав більше 0,2%.

У комерційному акті № 053679/42/16 від 01.02.2014
зазначено, що перевірку здійснено на 150
тн статичних тензометричних вагах
станції повірки 11.10.2013; до матеріалів
справи надано копію технічного
паспорта вагонних вагів 2344ВВ-1509/2С
заводський № 44 станції ім. Т.Шевченка
Одеської залізниці, у якому
відображено дані про повірки, огляд,
перевірки вагів, профілактичне
технічне обслуговування.

Отже, підстави для сумнівів у
справжності показників вагів, за якими
здійснювалась перевірка маси вантажу,
відсутні.

Як вбачається із комерційного акту №
053679/42/16 від 01.02.2014, цей комерційний акт
підписали заступник начальника
станції, працівники станції, якими
здійснювалась перевірка вантажу, що
відповідає вимогам п. 10 Правил
складання актів, також у зазначеному
комерційному акті вказано, що посада
зав. вантажним двором не передбачена.

Згідно із ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається із висновку щодо похибки
при визначенні маси вантажу у вагоні №
67857557, зробленому у листі
Навчально-наукового інституту
лісового і садово-паркового
господарства від 13.10.2014 № 49, зокрема,
маса вантажу для свіжозрубаних
соснових колод може змінюватись від 53
420 кг до 55 030 кг - для нижньої межі
похибки об'єму та від 59 030 кг до 60 807 кг -
для верхньої межі похибки об'єму; у
статті "Оцінка точності нових
нормативів об'єму круглих ділових
колод сосни" В.В.Миронюк, О.Г.Падій, А.А.
Строчинський, що опублікована у
Науковому віснику Національного
аграрного університету (лісівництво),
2003р., 61, Київ-2003, наведено величини
систематичної та середньоквадратичної
помилок для різних способів та
зроблено висновок, що помилки у
визначенні об'єму колод склали:
систематична - 1,9%, середньоквадратична
- 4,4%.

Однак, наведені показники мають
рекомендаційний, консультативний
характер, у встановленому порядку у
Міністерстві юстиції України не
зареєстровані, тому не є обов'язковими
для усіх учасників договору
залізничного перевезення і не
спростовують розміри природної втрати
та граничного розходження у визначенні
маси нетто, встановлені у п. 27 Правил
видачі вантажів.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав, встановлених нормами
законодавства та відповідно до
матеріалів справи для задоволення
апеляційної скарги та скасування або
зміни рішення господарського суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 29.07.2014 у справі
№ 925/918/14 залишити без змін, апеляційну
скаргу Державного підприємства
"Золотоніське лісове господарство" без
задоволення.

2. Справу № 925/918/14 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Н.Ф. Калатай

В.І. Рябуха