ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2014 р.
Справа №18/1694/11

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого: судді Кульбако
М.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача: Войтенко Д.М.,

від третьої особи 1: Лазоренко В.П.,

від третьої особи 2: не з'явився,

від третьої особи 3: не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5,

АДРЕСА_1, 39600

до Виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області,

пл. Перемоги, 2, м.Кременчук Полтавської
області, 39600

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кременчуцька
торгова гільдія",

пл. Перемоги, 2, м. Кременчук Полтавської
області, 39600

2. Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради, пл.
Перемоги, 2, м. Кременчук Полтавської
області, 39600

3. Управління Держземагенства у м.
Кременчуці Полтавської області,

вул. 60 років Жовтня, 80, м. Кременчук
Полтавської області, 39600

про визнання недійсним рішення
виконавчого комітету,-

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернулась до господарського суду
Полтавської області з позовом до
Виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради Полтавської області про
визнання недійсним рішення
виконавчого комітету від 22.06.2007р. за №
622 "Про затвердження акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію торгівельних рядів та
благоустрою території ринку по
АДРЕСА_2".

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 11.09.2013 року
позов задоволено, визнано недійсним
рішення виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради
Полтавської області від 22.06.2007 за №622
"Про затвердження акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію торгівельних рядів та
благоустрою території ринку по
АДРЕСА_2".

Постановою колегії суддів
Харківського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року
рішення господарського суду першої
інстанції скасовано та прийнято нове
рішення про відмову в задоволенні
позову..

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.07.2014 року судові рішення
першої інстанції та апеляційної
інстанції скасовані, а справу
направлено на новий розгляд.

За результатами автоматичного
розподілу справу передано для розгляду
судді Кульбако М.М.

Ухвалою судді від 22.08.2014 року справу
прийнято до провадження, призначено до
розгляду і зобов'язано сторони та
треті особи надати письмові пояснення
з урахуванням правових позицій,
викладених в Постанові Вищого
господарського суду України по даній
справі.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримують повністю з
мотивів, викладених у позовній заяві та
письмових поясненнях (т.7, а.с.8-9),
посилаючись, зокрема, на те, що
оскаржуваним рішенням затверджено Акт
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію торгівельних
рядів та благоустрою території ринку
по АДРЕСА_2, на підставі якого прийнято
в експлуатацію продовольчий магазин
(павільйон "Д" та мала архітектурна
форма торговельного призначення з
полегшених конструкцій), який
розташований на відстані 370 мм від
торгового павільйону позивача та
побудований з порушенням вимог ДБН, що
порушує права ФОП ОСОБА_5

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечує,
посилаючись на законність рішення
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради від 22.06.2007р. за № 622 "Про
затвердження акту державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію торгівельних рядів та
благоустрою території ринку по
АДРЕСА_2".

Представник ТОВ "Кременчуцька торгова
гільдія" у судовому засіданні проти
позову заперечує, вважаючи позовні
вимоги безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню з посиланням на
те, що будівництво, яке проводилося на
території ринку "Центральний" та
введення об'єктів в експлуатацію після
закінчення будівництва є законним.

Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради та
Управління Держземагенства у м.
Кременчуці Полтавської області, будучи
належним чином повідомленими про час
та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення
(т.7,а.с.153,155) не скористались своїм
правом на участь у судовому засіданні.

Управління містобудування та
архітектури виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради направило
на адресу суду клопотання про розгляд
справи за відсутності
представника(т.7.а.с.156).

Заслухавши думку учасників процесу,
суд вважає можливим розглядати справу
за відсутності представників третіх
осіб 2,3.

Ухвалою суду від 23.10.2014 року строк
розгляду справи було продовжено на 15
днів у відповідності до ч.3 ст.69 ГПК
України.

Суд, заслухавши пояснення
представників позивача, відповідача,
третьої особи 1, розглянувши матеріали
справи, встановив, що 30 квітня 2004 року
ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу
купила частину торгового павільйону
літ. "А" площею 31,20 кв.м по АДРЕСА_3 та
земельну ділянку по АДРЕСА_3 площею 53,м
кв. Договір купівлі-продажу
посвідчений приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_7 та зареєстрований в
реєстрі за № 2354(т.1.а.с.15).

23.06.2004року КП "Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації" видано Витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 3944289, відповідно до якого
придбана частина торгового павільйону
належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності(т.1.а.с.16).

24.12.2004 року ОСОБА_5 видано
Державний акт на право власності на
земельну ділянку серії ПЛ № 177815, яким
встановлено право власності позивача
на земельну ділянку площею 0,0053 га
АДРЕСА_3 (т.1.а.с.17).

27.04.2007 року ОСОБА_5 за договором
купівлі-продажу купила частину
торгового павільйону площею 77,8 кв.м по
АДРЕСА_3 . Договір купівлі-продажу
посвідчений приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрований в
реєстрі за № 4960(т.1.а.с.18).

07.05.2007року КП "Кременчуцьке
міжміське бюро технічної
інвентаризації" видано Витяг про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно № 14461752, відповідно до якого
придбана частина торгового павільйону
належить ОСОБА_5 на праві приватної
власності ( т.1. а.с.19).

27.04.2007року ОСОБА_5 за
договором купівлі-продажу купила
земельну ділянку площею 123 кв.м по
АДРЕСА_3 . Договір купівлі-продажу
посвідчений приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 та зареєстрований в
реєстрі за № 4965 т.1.а.с.20).

23.10.2007 року ОСОБА_5 видано Державний
акт на право власності на земельну
ділянку серії ЯЕ № 648655, яким
встановлено право власності суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_5 на
земельну ділянку площею 0,0123 га,
розташованої по АДРЕСА_3(т.1.а.с.21).

Право власності позивача на нерухоме
майно та земельні ділянки
підтверджується також Інформацією з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно та Витягами з Державного
земельного кадастру про земельні
ділянки(т.7.а.с.158-160).

Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
м.Кременчука ТОВ "Кременчуцькій
торгова гільдія" 04.09.2006 року видано
Дозвіл на виконання будівельних робіт
з реконструкції торгівельних рядів та
благоустрій території ринку в АДРЕСА_2(
т.4. а.с.75).

Рішенням Виконавчого комітету
Кременчуцької міської ради № 622 від
22.06.2007 року затверджено Акт державної
приймальної комісії про прийняття в
експлуатацію торговельних рядів та
благоустрою території ринку по
вул.Першотравневій в м.Кременчуці.
Замовник - ТОВ "Кременчуцька торгова
гільдія", який зареєстровано
Кременчуцькою міською Інспекцією ДАБК
27.06.2007року (т.1.а.с.27, т.2.а.с.122-124).

Звертаючись до суду з позовом про
визнання недійсним вказаного вище
рішення виконавчого комітету, позивач
посилається на те, що Актом державної
приймальної комісії, який затверджено
оскаржуваним рішенням, прийнято в
експлуатацію, зокрема, продовольчий
магазин (цегляну одноповерхову окремо
розташовану будівлю), який побудовано
на відстані 370мм від торгового
павільйону, належного фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_5 в напрямку
руху по вулиці Свердлова від вулиці
Пролетарської до вулиці Шевченка. Крім
того, відсутні дані про продовження дії
дозволу на виконання будівельних
робіт, проектна документація не була
закладена до страхового фонду
документації України, що
унеможливлювало прийняття об'єкта в
експлуатацію.

Вважаючи, що продовольчий
магазин, як частина прийнятого в
експлуатацію об'єкта, побудований з
порушенням державних стандартів, норм
і правил будівництва та правил
забудови, внаслідок чого позивач
обмежений у користуванні торговим
павільйоном, який належить їй на праві
приватної власності, позивач просить
визнати недійсним рішення виконкому в
повному обсязі.

Відповідно до статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів,
тобто офіційний письмовий документ,
який породжує певні правові наслідки,
спрямований на регулювання тих чи
інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу
України суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

У відповідності до п. 2 роз'яснення
Президії Вищого арбітражного суду
України від 26.01.2000 № 02-5/35 "Про деякі
питання практики вирішення спорів,
пов'язаних з визнанням недійсними
актів державних чи інших органів",
підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Недодержання вимог правових норм,
які регулюють порядок прийняття акта, у
тому числі стосовно його форми, строків
прийняття тощо, може бути підставою для
визнання такого акта недійсним лише у
тому разі, коли відповідне порушення
спричинило прийняття неправильного
акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з
вимогами чинного законодавства і
прийнятий відповідно до обставин, що
склалися, тобто є вірним по суті, то
окремі порушення встановленої
процедури прийняття акта не можуть
бути підставою для визнання його
недійсним, якщо інше не передбачено
законодавством.

Судом встановлено, що
затвердженим оскаржуваним рішенням
виконкому №622 від 22.06.2007року Актом
державної приймальної комісії про
прийняття в експлуатацію прийнято в
експлуатацію перша черга закінченого
будівництвом об'єкта - торговельних
рядів - площею 4100,7кв.м . Оскаржуваним
рішенням не затверджувалось ніяких
інших актів, зокрема про введення в
експлуатацію продовольчого магазину.

Суд вважає, що оскаржуване
рішення прийнято у відповідності до
чинної на момент його прийняття
Постанови Кабінету Міністрів України
від 22 вересня 2004 року №1243 , якою
затверджено Порядок прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів.

Враховуючи викладене, суд вважає
необґрунтованими посилання позивача
на висновок судової комплексної
будівельно-технічної та
пожежно-технічної експертизи №8416/8490,
проведеної Харківським
науково-дослідним інститутом судових
експертиз ім..Засл.проф.М.С.Бокаріуса,
оскільки предметом дослідження
експертів був окремо збудований
продовольчий магазин ТОВ
""Кременчуцька торгова гільдія", а не
об'єкти, які прийняті в експлуатацію
актом, який затверджено оскаржуваним
рішенням.

Крім того, згідно статті 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Позивачем не надано жодних
доказів на обгрунтування порушення
його прав та охоронюваних законом
інтересів в зв'язку з відсутністю
доказів продовження дозволу на
виконання будівельних робіт, а також
несвоєчасним закладенням проектної
документації до страхового фонду
документації України

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідні із ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи викладене, суд
приходить до висновку, що позивачем не
доведено порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів
прийняттям оскаржуваного рішення, а
тому відсутні підстави для задоволення
позову.

У відповідності до статті 49 ГПК
України, судові витрати покладаються
на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Рішення може бути оскаржено до
Харківського апеляційного
господарського

суду через господарський суд
Полтавської області на протязі 10 днів.

Повне рішення складено10.12.2014р.

Суддя
Кульбако М.М.