ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2014 р.Справа № 915/1221/13Колегія
суддів Одеського апеляційного
господарського суду у складі:
головуючого судді Жекова В.І.,

суддів Аленіна О.Ю., Лашина В.В.

(Склад колегії суду сформовано згідно з
розпорядженням голови суду №611 від
23.09.2014р.)

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників сторін 03.12.2014
р.:

від Прокуратури - Коломійчук І.О.

від Миколаївської обласної державної
адміністрації - не з'явився.

від Березанської районної державної
адміністрації - не з'явився.

від ТОВ «ВИНО КАСА»- не з'явився.

від ДП «Очаківське лісомисливське
господарство» - не з'явився.

від Державної інспекції сільського
господарства у Миколаївській області -
не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИНО КАСА"

на рішення Господарського суду
Миколаївської області

від 06.06.2014р.

у справі № 915/1221/13

за позовом Миколаївського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додерженням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Миколаївської обласної
державної адміністрації

до відповідачів:

1. Березанської районної державної
адміністрації;

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИНО КАСА"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог, на стороні позивача:

1. Державне підприємство
"Очаківське лісомисливське
господарство";

2. Державна інспекція сільського
господарства у Миколаївській області

про визнання незаконним та скасування
розпорядження Березанської районної
державної адміністрації від 06.09.2007р.
№958; визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 07.09.2007р.;
визнання незаконним та скасування
розпорядження Березанської районної
державної адміністрації від 26.01.2009р.
№78; визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
26.01.2009р.; визнання недійсним державного
акту від 13.02.2009р. серія ЯЗ №140828;
зобов'язання повернути земельну
ділянку.

Ухвалою Одеського апеляційного
Господарського суду від 11.07.2014р., яка
надіслана учасникам процесу 13.07.2014 р.,
розгляд апеляційної скарги призначено
на 28.07.2014 р.

Учасники судового процесу відповідно
до статті 98 Господарського
процесуального кодексу України
належним чином повідомлялись про час і
місце розгляду апеляційної скарги.

Розгляд справи за правилами ст. 77 ГПК
України відкладався.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні, яке відбулось
03.12.2014р. оголошено вступну та
резолютивну частини судового рішення.

15.07.2013р. Миколаївський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі
Миколаївської обласної державної
адміністрації звернувся до
Господарського суду Миколаївської
області з позовом до Березанської
районної державної адміністрації та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИНО КАСА", в якому
просив визнати незаконним та скасувати
розпорядження Березанської
райдержадміністрації №958 від 06.09.2007р.;
визнати недійсним договір оренди
земельної ділянки площею 0,99 га строком
на 49 років, укладений 07.09.2007р. між
Березанською райдержадміністрацією та
ТОВ «ВИНО КАСА»; визнати незаконним та
скасувати розпорядження Березанської
райдержадміністрації №78 від 26.01.2009р.;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,99 га, розташованої в зоні
відпочинку «Рибаківка», Квартал п'ятий,
16, укладений 26.01.2009р. між Березанською
райдержадміністрацією та ТОВ «ВИНО
КАСА»; визнати недійсним державний акт
серії ЯЗ №140828, який був виданий ТОВ
«ВИНО КАСА» на користування земельної
ділянки площею 0,99 га, розташованої в
зоні відпочинку «Рибаківка», Квартал
п'ятий, 16 та повернути земельну ділянку
площею 0,99 га, розташовану в зоні
відпочинку «Рибаківка», Квартал п'ятий,
16 (кадастровий номер: :09:000:0331),
грошовою оцінкою 140 778 грн. до державної
власності - у постійне користування ДП
«Очаківське ЛМГ».

В обґрунтування позову прокурор
посилається на те, що оренда та продаж
спірної земельної ділянки були
здійснені Березанською районною
державною адміністрацією за
відсутності повноважень, а саме без
вилучення у постійного
землекористувача - ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" та без
позитивного висновку державної
експертизи землевпорядної
документації та погодження
Миколаївського обласного управління
лісового та мисливського господарства,
з порушенням порядку зміни цільового
призначення спірної земельної ділянки,
без врахування розташування спірної
земельної ділянки в межах прибережної
захисної смуги, що є порушенням ст.ст. 20,
59, 84, 116, 122, 149 ЗК України, ст.ст. 9, 35 Закону
України "Про державну експертизу
землевпорядної документації", ст.ст. 85,
90 ВК України, ст.ст. 31, 32, 57 ЛК України та
ст.ст. 8, 9 Закону України "Про планування
і забудову територій".

На думку Миколаївського міжрайонного
прокурора з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері в
інтересах держави в особі
Миколаївської обласної державної
адміністрації ці обставини і стали
підставою для звернення до
Господарського суду Миколаївської
області з позовом до Березанської
районної державної адміністрації та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВИНО КАСА" про
визнання незаконним та скасування
розпорядження Березанської районної
державної адміністрації від 06.09.2007р.
№958; визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 07.09.2007р.;
визнання незаконним та скасування
розпорядження Березанської районної
державної адміністрації від 26.01.2009р.
№78; визнання недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки від
26.01.2009р.; визнання недійсним державного
акту від 13.02.2009р. серія ЯЗ №140828 та
зобов'язання повернути земельну
ділянку.

27.09.2013р. Державне підприємство
«Очаківське лісомисливське
господарство» звернулось до
Господарського суду Миколаївської
області з позовом в порядку ст.26 ГПК
України до Березанської районної
державної адміністрації та Товариства
з обмеженою відповідальністю «ВИНО
КАСА», в якому просило залучити ДП
«Очаківське ЛМГ» до справи в якості
третьої особи, яка заявляє самостійні
вимоги на предмет спору та прийняти до
провадження позовну заяву; винести
рішення, яким: визнати незаконним та
скасувати розпорядження Березанської
районної державної адміністрації №958
від 06.09.2007р.; визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки від 07.09.2007р.
між Березанською
райдержадміністрацією та ТОВ «ВИНО
КАСА»; визнати незаконним та скасувати
розпорядження Березанської
райдержадміністрації №78 від 26.01.2009р.;
визнати недійсним договір
купівлі-продажу земельної ділянки
площею 0,99 га, розташованої в зоні
відпочинку «Рибаківка», Квартал п'ятий,
16, укладений 26.01.1999р. між Березанською
райдержадміністрацією та ТОВ «ВИНО
КАСА»; визнати недійсним державний акт
серії ЯЗ№140828, який виданий ТОВ «ВИНО
КАСА» на право власності земельної
ділянки площею 0,99 га, розташовану в
зоні відпочинку «Рибалівка», Квартал
п'ятий, 16 та повернути земельну ділянку
площею 0,99 га, розташовану в зоні
відпочинку «Рибаківка», Квартал п'ятий,
16 (кадастровий номер: :09:000:0331),
грошовою оцінкою 140 778 грн. до державної
власності - у постійне користування ДП
«Очаківське ЛМГ» (т.1, а.с.157-161).

30.10.2013р. Миколаївський міжрайонний
прокурор з нагляду за додержанням
законів у природоохоронній сфері
звернувся до Господарського суду
Миколаївської області з заявою про
уточнення позовних вимог, в якій просив
визнати поважними причини пропуску
строку позовної давності; визнати
незаконним та скасувати розпорядження
Березанської районної державної
адміністрації №958 від 06.09.2007р.; визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки площею 0, 99 га строком на 49
років, укладений 07.09.2007р. між
Березанською районною державною
адміністрацією та виробничим
кооперативом «ВИНО КАСА»; визнати
незаконним та скасувати розпорядження
Березанської районної державної
адміністрації №78 твід 26.01.2009р.; визнати
недійсним договір купівлі-продажу
земельної ділянки площею 0,99 га,
розташованої в зоні відпочинку
«Рибалівка», Квартал п'ятий, 16,
укладений 26.01.2009р. між Березанською
районною державною адміністрацією та
виробничим кооперативом «ВИНО КАСА»;
визнати недійсним державний акт серії
ЯЗ№140828 на право власності виробничого
кооперативу «ВИНО КАСА» на земельну
ділянку площею 0, 99 га, розташовану в
зоні відпочинку «Рибалівка», Квартал
п'ятий, 16 та зобов'язати Виробничий
кооператив «ВИНО КАСА» повернути
земельну ділянку (кадастровий номер:
:09:000:0331), вартістю 140 778 грн. до
державі в особі Миколаївської обласної
державної адміністрації (т.1, а.с.226).

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 30.10.2013р.
(суддя Бездоля Д.О.) залишено позов ДП
«Очаківське лісомисливське
господарство» без розгляду та залучено
до участі у справі на стороні позивача
третю особу без самостійних вимог на
предмет спору - ДП «Очаківське
лісомисливське господарство» (т.1, а.с.
262-264).

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 17.12.2013р.
(суддя Бездоля Д.Г.) призначено
колегіальний розгляд справи №915/1221/13
(т.2, а.с. 45-47).

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 20.12.2013р.
(судді Бездоля Д.О., Фролов В.Д., Коваль
Ю.М.) справу №915/1221/13 прийнято до
розгляду колегії суддів у складі:
головуючий суддя - Бездоля Д.О., судді -
Фролов В.Д., Коваль Ю.М. (т.2, а.с. 51-52).

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 12.03.2014р.
(судді Бездоля Д.О., Фролов В.Д., Коваль
С.М.) справу №915/1221/13 прийнято до
розгляду колегії суддів у складі:
головуючий суддя - Бездоля Д.О., судді -
Фролов В.Д., Коваль С.М. (т.2, а.с. 118-119).

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 12.05.2014р.
(судді Бездоля Д.О., Семенчук Н.О., Коваль
С.М.) справу №915/1221/13 прийнято до
розгляду колегії суддів у складі:
головуючий суддя - Бездоля Д.О., судді -
Семенчук Н.О., Коваль С.М. (т.2, а.с.144-145).

Рішенням Господарського суду
Миколаївської області від 06.06.2014р.
(судді Бездоля Д.О., Семенчук Н.О., Коваль
С.М.) позов задоволено у повному обсязі.

Рішення мотивоване тим, що вимоги
прокурора про визнання незаконним та
скасування розпорядження Березанської
районної державної адміністрації від
06.09.2007р. №958; визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки від
07.09.2007р.; визнання незаконним та
скасування розпорядження Березанської
районної державної адміністрації від
26.01.2009р. №78; визнання недійсним
договору купівлі-продажу земельної
ділянки від 26.01.2009р.; визнання недійсним
державного акту від 13.02.2009р. серія ЯЗ
№140828 та зобов'язання повернути
земельну ділянку є правомірними, а отже
такі, що підлягають задоволенню
господарським судом.

Не погодившись із вказаним судовим
рішенням, Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВИНО КАСА»
звернулось до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення господарським судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права просить рішення
Господарського суду Миколаївської
області від 06.06.2014р. у справі №915/1221/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
Миколаївського міжрайонного прокурора
з нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Миколаївської обласної
державної адміністрації відмовити в
повному обсязі.

Звертаючись з апеляційною скаргою
апелянт посилається на те, що при
прийнятті оскаржуваного рішення
господарським судом першої інстанції в
неповному обсязі були дослідженні всі
фактичні обставини справи, які суттєве
значення мали для вирішення спору.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
апелянт також зазначає, що судом першої
інстанції не було прийнято до уваги те,
що з боку прокуратури та ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" не надано
документів, які б посвідчували право
постійного користування земельною
ділянкою та про його державну
реєстрацію.

Крім того, в обґрунтування апеляційної
скарги апелянт також посилається на те,
що судом першої інстанції при розгляді
справи не було враховано те, що з боку
прокуратури та ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" не надано
до суду жодного рішення компетентного
органу про віднесення спірної
земельної ділянки до земель
лісогосподарського призначення.

Також, апелянт в апеляційній скарзі
посилається на те, що судом першої
інстанції під час прийняття
оскаржуваного судового рішення не було
звернуто уваги на той факт, що
Миколаївським міжрайонним прокурором
було пропущено строк позовної
давності для звернення до суду з
відповідним позовом.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм попередньою судовою інстанцією
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
станом на 06.09.2007р. спірна земельна
ділянка державної форми власності з
категорією - землі лісогосподарського
призначення, площею 0,99 га, розташована
в зоні відпочинку "Рибаківка", квартал 5,
№ 16, за межами населеного пункту, в
межах території Рибаківської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області, кадастровий
номер: :09:000:0331, належала на праві
постійного користування ДП "Очаківське
лісомисливське господарство", що
підтверджується матеріалами проекту
землеустрою щодо відведення спірної
земельної ділянки ; актами на право
користування землею від 15.11.1964р. (т.1, а.с.
59-62); наказом об'єднання "Миколаївліс"
від 04.04.1989р. № 11 (т.1, а.с. 63-64); матеріалами
безперервного лісовпорядкування
земель лісового фонду (т.1, а.с. 65-67, 221-222);
листами ГУ Держземагенства у
Миколаївській області від 10.10.2013р. №
5198/200-13, від 29.10.2013р. № 5820/200-13 (т.1, а.с. 238,
т.2, а.с. 85); листом відділу
Держземагенства у Березанському
районі Миколаївської області від
31.01.2014р. № 01-32-15 (т.2, а.с. 86).

Відповідно до розпорядження, яке було
прийнято Березанською районною
державною адміністрацією 06.09.2007р., №958
"Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення та надання земельної
ділянки в оренду" було затверджено
проект ТОВ "ВИНО КАСА" на земельну
ділянку загальною площею 0,99 га, в тому
числі: 0,8427 га відкритих заболочених
земель, з них 0,8427 га боліт низинних, та
0,1473 га відкритих земель без рослинного
покриву, в тому числі 0,1473 га пісків, за
рахунок земель ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" в оренду,
строком на 49 років, для комерційного
використання під розміщення
готельного комплексу за межами
населеного пункту, в межах території
Рибаківської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області та надано ТОВ "ВИНО КАСА" в
оренду земельну ділянку загальною
площею 0,99 га, в тому числі: 0,8427 га
відкритих заболочених земель, з них 0,8427
га боліт низинних, та 0,1473 га пісків, за
рахунок земель ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" для
комерційного використання під
розміщення готельного комплексу за
межами населеного пункту, в межах
території Рибаківської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області (т.1, а.с. 11).

На підставі вищезазначеного рішення
Березанської районної державної
адміністрації, 07.09.2007р. між
Березанською районною державною
адміністрацією та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ВИНО КАСА"
був укладений договір оренди земельної
ділянки № 2409, за умовами якого
Березанська районна державна
адміністрація передала ТОВ "ВИНО КАСА"
в строкове (49 років) платне володіння та
користування спірну земельну ділянку,
загальною площею 0,99 га, в тому числі:
0,8427 га відкритих заболочених земель, з
них 0,8427 га боліт низинних, та 0,1473 га
пісків, за рахунок земель ДП
"Очаківське лісомисливське
господарство" - для комерційного
використання під розміщення
готельного комплексу, яка знаходиться
за межами населеного пункту, в межах
території Рибаківської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області, що і підтверджується
відповідним актом приймання-передачі
земельної ділянки (т.1, а.с. 138).

Відповідно до умов п.п. 14, 15, 33 вказаного
договору оренди земельної ділянки
передбачено, що земельна ділянка
передається в оренду для комерційного
використання; цільове призначення
земельної ділянки - під розміщення
готельного комплексу; дія договору
припиняється, в т.ч., у разі придбання
відповідачем-2 земельної ділянки у
власність.

Договір зареєстровано у Березанському
районному окрузі Миколаївської МРФ ДП
"Центр ДЗК" 10.09.2007 за № 58.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що 26.01.2009р. Березанською
районною державною адміністрацією
було прийнято розпорядження № 78 "Про
продаж земельної ділянки для
несільськогосподарського
призначення", яким вирішено продати ТОВ
"ВИНО КАСА" орендовану ним земельну
ділянку комерційного використання під
розміщення готельного комплексу,
загальною площею 0,99 га, розташовану за
адресою: зона відпочинку "Рибаківка",
квартал п'ятий, 16, із земель ДП
"Очаківське лісомисливське
господарство", за межами населеного
пункту, в межах території Рибаківської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області.

На підставі вищезазначеного
розпорядження, 26.01.2009р. між
Березанською районною державною
адміністрацією та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ВИНО КАСА"
був укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки, посвідчений
приватним нотаріусом Березанського
районного нотаріального округу
Миколаївської області Мартинюк О.Б. за
реєстровим № 107 (т.1, а.с. 14).

За умовами вищезазначеного договору
Березанська районна державна
адміністрація продала Товариству з
обмеженою відповідальністю "ВИНО КАСА"
земельну ділянку, ціна продажу - 140778
грн., цільове призначення - земельна
ділянка надана для комерційного
використання під розміщення та
обслуговування готельного комплексу.

На підставі вказаного договору
купівлі-продажу, 13.02.2009р. Товариство з
обмеженою відповідальністю "ВИНО КАСА"
отримало державний акт на право
власності на земельну ділянку серії ЯЗ
№ 140828, згідно з яким цільове
призначення (використання) спірної
земельної ділянки - комерційне
використання.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що на спірній земельній ділянці
відсутнє нерухоме майно, що
підтверджується актом обстеження
земельної ділянки від 18.09.2013р. № 18 (т.1,
а.с. 139), заявою ТОВ "ВИНО КАСА" до ММБТІ
про знесення (т.1, а.с. 40).

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується із доводами наведеними в
оскаржуваному судовому рішенні, а
відтак і не погоджується з доводами
викладеними в апеляційній скарзі
виходячи з наступного.

Приписами статті 11 ЦК України
встановлено, що цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: 1) договори та інші правочини.

Відповідно до положень статті 13 ЦК
України визначено, що цивільні права
особа здійснює у межах, наданих їй
договором або актами цивільного
законодавства. При здійсненні своїх
прав особа зобов'язана утримуватися
від дій, які могли б порушити права
інших осіб, завдати шкоди довкіллю або
культурній спадщині. Не допускаються
дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також
зловживання правом в інших формах. При
здійсненні цивільних прав особа
повинна додержуватися моральних засад
суспільства. Не допускаються
використання цивільних прав з метою
неправомірного обмеження конкуренції,
зловживання монопольним становищем на
ринку, а також недобросовісна
конкуренція. У разі недодержання
особою при здійсненні своїх прав вимог,
які встановлені частинами другою -
п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати
її припинити зловживання своїми
правами, а також застосувати інші
наслідки, встановлені законом.

Стаття 15 ЦК України встановлює, що
кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Відповідно до приписів статті 16 ЦК
України визначено, що кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами
захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути, зокрема, визнання
правочину недійсним. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом. Суд може
відмовити у захисті цивільного права
та інтересу особи в разі порушення нею
положень частин другої - п'ятої статті 13
цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України встановлено, що
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу. Правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення (ст. 236 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 203 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
чи суспільства може бути на вимогу
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним.

Відповідно до положень п.5 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від
06.11.2009р. „Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" встановлено, що
відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди
розглядають справи за позовами: про
визнання оспорюваного правочину
недійсним і застосування наслідків
його недійсності, про застосування
наслідків недійсності нікчемного
правочину. Вимога про встановлення
нікчемності правочину підлягає
розгляду в разі наявності відповідного
спору. Такий позов може пред'являтися
окремо, без застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину. У
цьому разі в резолютивній частині
судового рішення суд вказує про
нікчемність правочину або відмову в
цьому.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що Березанська
районна державна адміністрація не мала
повноважень для передачі ТОВ "ВИНО
КАСА" в користування земельної ділянки
площею 0,99 га, розташована в зоні
відпочинку "Рибаківка", квартал 5, № 16,
за межами населеного пункту, в межах
території Рибаківської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області, кадастровий номер:
:09:000:0331, оскільки зазначена
земельна ділянка належала на праві
постійного користування ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" та не
була вилучена з його користування, а
отже розпорядження Березанської
районної державної адміністрації від
06.09.2007р. №958; договір оренди земельної
ділянки від 07.09.2007р.; розпорядження
Березанської районної державної
адміністрації від 26.01.2009р. №78; договір
купівлі-продажу земельної ділянки від
26.01.2009р.; державний акт від 13.02.2009р.
серія ЯЗ №140828, суд першої інстанції
обґрунтовано визнав недійсними та
незаконними виходячи з наступного.

Згідно з приписами статті 92 ЗК України
(в редакції станом на час
прийняття/укладення спірних
актів/правочинів) визначено, що право
постійного користування земельною
ділянкою - це право володіння і
користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.
Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають: а)
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності; б) громадські
організації інвалідів України, їх
підприємства (об'єднання), установи та
організації.

Відповідно до приписів частини 5
статті 116 ЗК України передбачено, що
надання у користування земельної
ділянки, що перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частин 3, 4 статті
142 ЗК України встановлено, що
припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки. Власник
земельної ділянки на підставі заяви
землекористувача приймає рішення про
припинення права користування
земельною ділянкою, про що повідомляє
органи державної реєстрації.

Отже, суд апеляційної інстанції
зазначає, що зазначеними нормами права
передбачено, що земельна ділянка
державної форми власності перед
продажем та передачею в оренду суб'єкту
господарювання, що не належить до
державної та комунальної власності,
має бути попередньо вилучена у
постійного землекористувача шляхом
прийняття власником рішення про
припинення права користування цією
земельною ділянкою.

У зв'язку з чим, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції, що спірні
розпорядження Березанської районної
державної адміністрації та зміст
спірних договорів, а також спірний
державний акт, суперечать ст. 92, ч. 5 ст.
116, ч.ч. 3, 4 ст. 142 ЗК України.

Крім того, відповідно до ст.ст. 9, 35
Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації" передбачено, що
обов'язковій державній експертизі
підлягають проекти землеустрою щодо
відведення земельних ділянок.
Позитивні висновки державної
експертизи щодо об'єктів обов'язкової
державної експертизи є підставою для
прийняття відповідного рішення
органами виконавчої влади чи органами
місцевого самоврядування, відкриття
фінансування робіт з реалізації
заходів, передбачених відповідною
документацією.

Згідно з приписами частини 6 статті 123
ЗК України передбачено, що проект
відведення земельної ділянки
погоджується із землекористувачем,
органом по земельних ресурсах,
природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органами архітектури та охорони
культурної спадщини і після одержання
висновку державної землевпорядної
експертизи по об'єктах, які їй
підлягають, подається до відповідної
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради, які розглядають
його у місячний строк і, в межах своїх
повноважень, визначених цим Кодексом,
приймають рішення про надання
земельної ділянки.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
зазначає, що проект землеустрою щодо
відведення ТОВ "ВИНО КАСА" спірної
земельної ділянки не отримало
позитивного висновку обов'язкової
державної експертизи, що
підтверджується листом ГУ
Держземагентства у Миколаївській
області від 11.06.2013 № 2753/2000-13 (т.1, а.с. 19).

У зв`язку з чим, господарський суд
першої інстанції обґрунтовано визнав,
що спірне розпорядження Березанської
районної державної адміністрації від
06.09.2007 № 958 та відповідно зміст спірного
договору оренди земельної ділянки
суперечать ст.ст. 9, 35 Закону України
"Про державну експертизу
землевпорядної документації" та ч. 6 ст.
123 ЗК України.

Згідно з приписами статті 1 ЛК України
(в редакції станом на час
прийняття/укладення спірних
актів/правочинів) визначено, що
земельна лісова ділянка - земельна
ділянка лісового фонду України з
визначеними межами, яка надається або
вилучається у землекористувача чи
власника земельної ділянки для ведення
лісового господарства або інших
суспільних потреб відповідно до
земельного законодавства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 31 ЛК України (в
редакції станом на час
прийняття/укладення спірних
актів/правочинів) визначено, що Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
обласні, Київська та Севастопольська
міські державні адміністрації у сфері
лісових відносин у межах своїх
повноважень на їх території: передають
у власність, надають у постійне
користування для не лісогосподарських
потреб земельні лісові ділянки площею
до 1 гектара, що перебувають у державній
власності, на відповідній території, а
також у межах міст республіканського
(Автономної Республіки Крим) та
обласного значення та припиняють права
користування ними.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 32 ЛК
України (в редакції станом на час
прийняття/укладення спірних
актів/правочинів) визначено, що районні
державні адміністрації у сфері лісових
відносин на їх території: передають у
власність, надають у постійне
користування для нелісогосподарських
потреб земельні лісові ділянки площею
до 1 гектара, що перебувають у державній
власності, у межах сіл, селищ, міст
районного значення та припиняють права
користування ними.

У зв`язку з цим, господарський суд
першої інстанції обґрунтовано визнав,
що спірне розпорядження Березанської
районної державної адміністрації від
26.01.2009 № 78 та зміст спірного договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
спірний державний акт на право
власності на земельну ділянку
суперечать п. 5 ч. 1 ст. 31, п. 3 ч. 1 ст. 32 ЛК
України.

Відповідно до частини 3 статті 122 ЗК
України (в редакції станом на 26.01.2009р.)
визначено, що районні державні
адміністрації на їх території
передають земельні ділянки із земель
державної власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для: а)
сільськогосподарського використання;
б) ведення водного господарства, крім
випадків, передбачених частиною сьомою
цієї статті; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), крім
випадків, визначених частиною сьомою
цієї статті.

Згідно з приписами частини 4 статті 122
ЗК України (в редакції станом на
26.01.2009р.) визначено, що обласні державні
адміністрації передають земельні
ділянки на їх території із земель
державної власності у власність або у
користування у межах міст обласного
значення та за межами населених
пунктів для всіх потреб, крім випадків,
визначених частинами третьою, сьомою
цієї статті.

Приписами статті 7 Закону України "Про
планування і забудову територій"
(чинного на час виникнення спірних
відносин) визначено, що планування
територій на регіональному рівні
полягає у розробленні та затвердженні
схем планування територій Автономної
Республіки Крим, областей, районів,
регулюванні використання їх територій,
ухваленні та реалізації відповідних
рішень про дотримання містобудівної
документації відповідно до закону. У
схемах планування територій на
регіональному рівні визначаються
заходи реалізації державної політики
та враховуються державні інтереси під
час планування цих територій, їх
історичні, економічні, екологічні,
географічні і демографічні
особливості, етнічні та культурні
традиції.

Відповідно до приписів статті 10 Закону
України "Про планування і забудову
територій" передбачено, що планування
територій на місцевому рівні
забезпечується відповідними місцевими
радами та їх виконавчими органами,
Київською та Севастопольською
міськими державними адміністраціями
відповідно до їх повноважень,
визначених законом, і полягає у
розробленні та затвердженні
генеральних планів населених пунктів,
схем планування територій на місцевому
рівні та іншої містобудівної
документації, регулюванні
використання їх територій, ухваленні
та реалізації відповідних рішень про
дотримання містобудівної
документації.

Згідно з приписами статті 11 Закону
України "Про планування і забудову
територій" передбачено, що схеми
планування територій на місцевому
рівні визначають: потреби у зміні меж
населених пунктів, потреби в
територіях, передбачених для
містобудівних потреб; зонування
територій для забудови та іншого
використання; планувальну структуру
території; інші питання, визначені
державними будівельними нормами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
зазначає, що до об'єктів, які пов'язані з
обслуговуванням жителів
територіальних громад, належать такі,
що мають призначення щодо забезпечення
соціально-економічних, культурних,
оздоровчих або інших потреб жителів
району, однаковим задоволенням потреб
жителів відповідної територіальної
громади, для чого органами місцевого
самоврядування здійснюється
стратегічне планування та
прогнозування соціально-економічного
розвитку даної території, що
супроводжується в тому числі
складанням інвестиційного паспорту з
відображенням соціально-економічних,
культурних, оздоровчих або інших
потреб жителів відповідної
територіальної громади, необхідність
інвестицій та можливі інвестиційні
ризики з урахуванням характерних
властивостей даної території. Відтак
за наслідком будівництва відповідних
об'єктів забезпечується необхідний
рівень соціально-економічної
стабільності, сприяння розвитку тих
форм економічної діяльності і
зайнятості, які узгоджуються з
існуючими ресурсними можливостями
громади, покращенню її життєвих
стандартів.

Натомість, згідно з листом Управління
містобудування та архітектури
Миколаївської облдержадміністрації
від 15.10.2013 № 990-01-20 повідомлено, що схема
планування території Березанського
району розроблена у 1984 році,
затверджена розпорядженням
Миколаївської обласної ради народних
депутатів від 05.03.1985р. № 91-р. Оновлена
схема планування території району не
розроблялась та не подавалась на
проведення державної експертизи
містобудівної документації (т.1 , а.с. 259).

У зв`язку з чим, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції щодо того, що
спірне розпорядження Березанської
районної державної адміністрації від
26.01.2009р. № 78; зміст спірного договору
купівлі-продажу земельної ділянки та
спірний державний акт на право
власності на земельну ділянку
суперечать ч.ч. 3, 4 ст. 122 ЗК України та
прийняте/укладений/виданий
Березанською районною державною
адміністрацією з перевищенням
встановлених законом повноважень.

Відповідно до приписів статті 20 ЗК
України (в редакції станом на час
прийняття/укладення спірних
актів/правочинів) визначено, що
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади та
органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень. Зміна
цільового призначення земель
провадиться органами виконавчої влади
або органами місцевого самоврядування,
які приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення.

Крім цього, згідно з частиною 4 статті 20
ЗК України (в редакції станом на час
прийняття/укладення спірних актів /
правочинів) визначено, що зміна
цільового призначення земель, зайнятих
лісами, провадиться з урахуванням
висновків органів виконавчої влади з
питань охорони навколишнього
природного середовища та лісового
господарства.

Відповідно до приписів статті 21 ЗК
України встановлено, що порушення
порядку встановлення та зміни
цільового призначення земель є
підставою для: а) визнання недійсними
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування про надання (передачу)
земельних ділянок громадянам та
юридичним особам; б) визнання
недійсними угод щодо земельних
ділянок.

Приписами статті 388 ЦК України
передбачено, що якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно: 1) було
загублене власником або особою, якій
він передав майно у володіння; 2) було
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння; 3) вибуло
з володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що спірна
земельна ділянка вибула з володіння
держави в особі позивача не з його волі.
При цьому, господарський суд
апеляційної інстанції зазначає, що ТОВ
"ВИНО КАСА" не міг не знати про норми ЛК
та ЗК України, які у встановленому
порядку були опубліковані та є
доступними для широкого загалу, що
передбачають повноваження у земельних
відносинах як Миколаївської обласної
державної адміністрації, так і
Березанської районної державної
адміністрації.

У зв`язку з чим, господарський суд
першої інстанції обґрунтовано прийшов
до висновку, що вимога прокурора до ТОВ
"ВИНО КАСА" про повернення державі в
особі позивача спірної земельної
ділянки є правомірною.

Отже, твердження апелянта щодо того, що
судом першої інстанції не було
прийнято до уваги те, що з боку
прокуратури та ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" не надано
документів, які б посвідчували право
постійного користування земельною
ділянкою та про його державну
реєстрацію, колегією суддів
апеляційної інстанції до уваги не
приймаються, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що відповідно до
пункту 2 наказу Миколаївського
обласного виробничого
лісомисливського об'єднання
«Миколаївліс» було виведено із складу
Миколаївського лісопромисловства та
передано до складу Очаківського
державного лісомисливського
господарства Березанське лісництво
(2124 га), Василівське лісництво (9597 га),
Очаківське лісництво (386 га) в постійне
користування (т.1, а.с.176-177).

Що стосується тверджень апелянта щодо
того, що судом першої інстанції при
розгляді справи не було враховано те,
що з боку прокуратури та ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" не надано
до суду жодного рішення компетентного
органу про віднесення спірної
земельної ділянки до земель
лісогосподарського призначення,
колегією суддів апеляційної інстанції
до уваги не приймаються, оскільки з
наявних в матеріалах справи
матеріалів безперервного
лісовпорядкування земель лісового
фонду ДП «Очаківське ЛМГ»
Миколаївської області вбачається, що
спірна земельна ділянка відноситься до
земель лісогосподарського призначення
(т.1, а.с. 65-67).

Щодо тверджень апелянта, що судом
першої інстанції під час прийняття
оскаржуваного судового рішення не було
звернуто уваги на той факт, що
Миколаївським міжрайонним прокурором
було пропущено строк позовної
давності для звернення до суду з
відповідним позовом, суд апеляційної
інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу. Загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки. Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Пунктом 4.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
роз'яснено, що початок перебігу
позовної давності визначається за
правилами статті 261 ЦК України. Якщо у
передбачених законом випадках з
позовом до господарського суду
звернувся прокурор, що не є позивачем,
то позовна давність обчислюватиметься
від дня, коли про порушення свого права
або про особу, яка його порушила,
довідався або мав довідатися саме
позивач, а не прокурор.

Таким чином, твердження апелянта щодо
того, що судом першої інстанції під час
прийняття оскаржуваного рішення не в
повному обсязі було досліджено всі
фактичні обставини справи, колегією
суддів апеляційної інстанції до уваги
не приймаються, оскільки з матеріалів
справи вбачається, що судом першої
інстанції в повному обсязі були
дослідженні всі фактичні обставини
справи та цілком обґрунтовано було
прийнято рішення щодо задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

При розгляді справи в апеляційному
порядку апелянт не спростував
викладені в рішенні суду обставин, а
отже, відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Крім того, відповідно до вимог ст.38 ГПК
України, забезпечення судового процесу
доказами покладено виключно на сторони
у справі.

З огляду на викладене, судова колегія
апеляційної інстанції зазначає, що
оскаржуване рішення суду прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а відтак
підстави для його зміни або скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 77, 85,99,101-105
ГПК України,

колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду
Миколаївської області від 06.06.2014р. у
справі № 915/1221/13- залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано
04.12.2014р.

Головуючий суддя:
Жеков В. І.

Судді:
Аленін О.Ю.

Лашин В.В.