КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р. Справа№ 910/18412/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: представник Ягунов Ю.К. -
за довіреністю.

Від відповідача: представники Клюсова
Т.М., Руденко Т.В. - за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕКСІМТРЕЙД"

на рішення Господарського суду м.
Києва від 06.10.2014 року

у справі №910/18412/14 (суддя: Гумега О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕКСІМТРЕЙД"

до Київського міського
територіального відділення

Антимонопольного комітету
України

про визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського

міського територіального
відділення Антимонопольного комітету

України № 60/02-р/к від 26.06.2014 р.
у справі № 157-03/12.13

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю
"ЕКСІМТРЕЙД" звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
визнання недійсним рішення
Адміністративної колегії Київського
міського територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
60/02-р/к від 26.06.2014 р. у справі № 157-03/12.13.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що висновки,
викладені в рішенні Адміністративної
колегії Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
60/02-р/к від 26.06.2014 р. у справі № 157-03/12.13, не
відповідають обставинам справи,
оскільки позивач являється виробником
Чаю та правомірно зазначає на упаковці
Чаю інформацію про те, що "товариство є
виробником Чаю, а місце виробництва Чаю
- місто Київ". Отже, відповідач
неправильно застосував норми
матеріального права, що визначають
поняття "виробник", а саме: ст. 1 Закону
України "Про безпечність та якість
харчових продуктів", ст. 1 Закону
України "Про захист прав споживачів",
ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок дефекту в продукції".
Наведені обставини, на думку позивача,
відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" є
підставами для визнання недійсним
рішення Адміністративної колегії
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України № 60/02-р/к від 26.06.2014 р. у справі №
157-03/12.13.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 06.10.2014 року у справі № 910/18412/14 у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на ті самі
підстави, що й у позовній заяві.

Відповідачем надано відзив на
апеляційну скаргу, в якому він проти її
вимог заперечує та просить суд
залишити її без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги
та відзиву, дослідивши зібрані у справі
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, судова колегія
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Київським міським територіальним
відділенням Антимонопольного комітету
України у ході здійснення контролю за
дотриманням законодавства про захист
від недобросовісної конкуренції, в
торговельній мережі міста Києва
виявлено реалізацію чаю чорного
гранульованого "Принцеса Гіта економі"
(надалі - Чай) виробництва Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЕКСІМТРЕЙД".

На упаковці Чаю зазначено:

"Чай чорний байховий вирощений та
виготовлений у Китаї.

Підприємство - виробник ТОВ
"ЕКСІМТРЕЙД"

Місце виробництва: м. Київ...".

Встановлено, що відповідач звернувся
до позивача з вимогою про надання
інформації від 28.08.2013 р. № 26-03/3366, на яку
позивач у листі від 04.09.2013 р. № 04-2200
зазначив, що Товариство здійснює
фасування Чаю для роздрібного продажу
під торговельною маркою "ПРИНЦЕСА
ГІТА". Чай, що фасується вирощений та
виготовлений (згідно технології
виробництва чорного гранульованого
чаю) в Китаї. (а.с. 75-76).

Враховуючи те, що Товариство з
обмеженою відповідальністю
"ЕКСІМТРЕЙД" здійснює лише
пакування/фасування Чаю упаковки, а не
виробництво Чаю, адміністративною
колегією Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України на
підставі статті 46 Закону України "Про
захист економічні конкуренції" були
надані Товариству з обмеженою
відповідальністю "ЕКСІМТРЕЙД"
обов'язкові для розгляду рекомендації
від 10.09.2013 р. № 34/03-рк (надалі -
Рекомендації) не поширювати
інформацію, що вводить в оману, про
виробника і місце виробництва чаю
чорного гранульованого "Принцеса Гіта
економі" під час його реалізації (а.с.
79-80).

Проте, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКСІМТРЕЙД" положень
Рекомендацій не виконало, у зв'язку з
чим Розпорядженням адміністративної
колегії Відділення від 06.12.2013 р. № 217/03-р
розпочато розгляд справи № 157-03/12.13 за
ознаками вчинення Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ЕКСІМТРЕЙД" порушення, передбаченого
статтею 151 Закону України "Про захист
від недобросовісної конкуренції", у
вигляді поширення інформації, що
вводить в оману про виробника та місце
виробництва Чаю.

Матеріали справи свідчать про те, що
26.06.2014 р. адміністративна колегія
Київського міського територіального
відділення Антимонопольного комітету
України прийняла рішення № 60/02-р/к "Про
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції та
накладення штрафу" у справі № 157-03/12.13,
яким постановила:

"1. Визнати дії Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ексімтрейд" (м. Київ,
ідентифікаційний код 30307990) щодо
поширення на упаковці чаю чорного
гранульованого "Принцеса Гіга економі"
інформації, що товариство є виробником
Чаю, а місце виробництва Чаю - місто
Київ, без належних для цього підстав,
порушенням законодавства про захист
від недобросовісної конкуренції,
передбаченим статтею 151 Закону України
"Про захист від недобросовісної
конкуренції", у вигляді поширення
інформації, що вводить в оману.

2. За вчинене порушення накласти на
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ексімтрейд" (м. Київ,
ідентифікаційний код 30307990) штраф у
розмірі 68 000( шістдесят вісім тисяч
гривень) грн.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ексімтрейд" (м. Київ,
ідентифікаційний код 30307990) припинити
порушення законодавства про захист від
недобросовісної конкуренції,
зазначене в пункті 1 цього рішення у
двомісячний строк з дня одержання
рішення шляхом припинення поширення на
упаковці Чаю інформації, що вводить в
оману, про виробника та місце
виробництва під час його фасування"
(надалі - Рішення).

За приписами ст. 1 Закону України "Про
захист від недобросовісної
конкуренції" недобросовісною
конкуренцією є будь-які дії у
конкуренції, що суперечать торговим та
іншим чесним звичаям у господарській
діяльності. Недобросовісною
конкуренцією є дії у конкуренції,
зокрема визначені главами 2-4 цього
Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
захист від недобросовісної
конкуренції" відносини, пов'язані
захистом від недобросовісної
конкуренції, регулюються цим Законом,
Законом України "Про захист
економічної конкуренції", Законом
України "Про Антимонопольний комітет
України", Паризькою конвенцією про
охорону промислової власності від 20
березня 1883 року, міжнародними
договорами України, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, іншими актами
законодавства, виданими на підставі
законів чи постанов Верховної Ради
України.

Згідно зі статтею 10 bis Паризької
конвенції про охорону промислової
власності від 20 березня 1883 року актом
недобросовісної конкуренції
вважається будь-який акт конкуренції,
що суперечить чесним звичаям у
промислових і торговельних справах,
зокрема, підлягають забороні вказівки
чи ствердження, використання яких при
здійсненні комерційної діяльності
може ввести громадськість в оману щодо
характеру, способу виготовлення,
властивостей, придатності до
застосування чи кількості товарів.

Частиною 1 ст. 151 Закону України "Про
захист від недобросовісної
конкуренції" передбачено, що
поширенням інформації, що вводить в
оману, є повідомлення суб'єктом
господарювання, безпосередньо або
через іншу особу, одній, кільком особам
або невизначеному колу осіб, у тому
числі в рекламі, неповних, неточних,
неправдивих відомостей, зокрема
внаслідок обраного способу їх
викладення, замовчування окремих
фактів чи нечіткості формулювань, що
вплинули або можуть вплинути на наміри
цих осіб щодо придбання (замовлення) чи
реалізації (продажу, поставки,
виконання, надання) товарів, робіт,
послуг цього суб'єкта господарювання.

Інформацією, що вводить в оману, є,
зокрема, відомості, які містять
неповні, неточні або неправдиві дані
про походження товару, виробника,
продавця, спосіб виготовлення, джерела
та спосіб придбання, реалізації,
кількість, споживчі властивості,
якість, комплектність, придатність до
застосування, стандарти,
характеристики, особливості
реалізації товарів, робіт, послуг, ціну
і знижки на них, а також про істотні
умови договору.

Отже, розмістивши на упаковці Чаю
інформацію, що Товариство є виробником
Чаю, а місце виробництва Чаю - місто
Київ, без належних для цього підстав,
вчинило порушення законодавства про
захист від недобросовісної
конкуренції, передбачене статтею 151
Закону України "Про захист від
недобросовісної конкуренції".

Як вбачається з позовної заяви та
апеляційної серги, Товариство з
обмеженою відповідальністю
"ЕКСІМТРЕЙД" стверджує, що в
оскаржуваному Рішенні відповідач
неправильно застосував норми
матеріального права, що визначають
поняття "виробник".

З оскаржуваного Рішення вбачається, що
відповідач застосував положення
статті 1 Закону України "Про захист прав
споживачів", згідно яких виробник -
суб'єкт господарювання, який: виробляє
товар або заявляє про себе як про
виробника товару чи про виготовлення
такого товару на замовлення,
розміщуючи на товарі та/або на упаковці
чи супровідних документах, що разом з
товаром передаються споживачеві, своє
найменування (ім'я), торговельну марку
або інший елемент, який ідентифікує
такого суб'єкта господарювання; або
імпортує товар.

Положення статей 1 Закону України "Про
безпечність та якість харчових
продуктів" та Закону України "Про
відповідальність за шкоду, завдану
внаслідок дефекту в продукції", на які
посилається позивач у позовній заяві,
містять наступні визначення терміну
"виробник":

- виробник - фізична або юридична особа
(її філії, відділення, інші
відокремлені підрозділи,
представництва), що здійснює
господарську діяльність з виробництва
харчових продуктів, харчових добавок,
ароматизаторів, дієтичних добавок,
допоміжних матеріалів для переробки та
допоміжних засобів і матеріалів для
виробництва з метою введення їх в обіг,
а також обіг (ст. 1 Закону України "Про
безпечність та якість харчових
продуктів").

- виробник - виробник готової продукції,
сировини або комплектувального виробу,
складової частини продукції та
будь-яка особа, яка, розміщуючи на
продукції своє найменування,
торговельну марку чи іншу ознаку,
заявляє про себе як про виробника (ст. 1
Закону України "Про відповідальність
за шкоду, завдану внаслідок дефекту в
продукції").

Однак, згідно з пунктом 4.1. Державного
стандарту України 2960-94 "Організація
промислового виробництва. Основні
поняття. Терміни та визначення" (надалі
- ДСТУ), виробництво - це сукупність
організованих у систему виробничих
процесів створення з предметів праці
за допомогою засобів праці продукції
певного призначення.

Пунктом 6.1. ДСТУ 2960-94 встановлено, що
виробничий процес - це систематичне та
цілеспрямоване змінювання в часі та
просторі кількісних та якісних
характеристик засобів виробництва для
отримання готової продукції з вихідної
сировини згідно із заданою програмою.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необхідність застосування Державного
стандарту України 4518:2008 "Продукти
харчові. Маркування для споживачів.
Загальні правила" (надалі - ДСТУ 4518:2008),
який поширюється на споживче
маркування харчових продуктів
вітчизняного та закордонного
виробництва, що розфасовані у споживчу
тару, які реалізують на території
України через оптову або роздрібну
торговельну мережу, а також закладами
ресторанного господарства (у тому
числі в дошкільних закладах, школах,
лікувальних,
лікувально-профілактичних установах
та інше), що безпосередньо пов'язані з
обслуговуванням споживачів.

ДСТУ 4518:2008 встановлює загальні правила
та поняття щодо необхідної інформації
про харчові продукти, яку треба
наносити на споживчу тару. Вимоги цього
стандарту треба враховувати
підприємствам торгівлі під час
розфасовування продуктів з метою їх
подальшого продажу споживачам. Цей
стандарт придатний для використання
під час виробництва, зберігання,
реалізації, ідентифікації харчових
продуктів.

Так у п.п. 4.5.2.3 ДСТУ 4518:2008 визначено, що
якщо виробник продукту не є одночасно і
пакувальником, і експортером
(імпортером), то, окрім виробника і його
адреси, повинні бути зазначені
пакувальник, експортер (імпортер) та
їхня адреса.

Як вбачається з оскаржуваного Рішення
відповідача, та що не заперечується
позивачем, він дійшов висновку про те,
що Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКСІМТРЕЙД" здійснює
лише пакування/фасування Чаю в
упаковки, а не виробництво Чаю.

Отже, оскільки Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКСІМТРЕЙД" здійснює
лише фасування Чаю, воно не може бути
позначене на упаковці Чаю під
реквізитом "Виробник", а тільки як
"Пакувальник".

Такий висновок узгоджується зі
змістом листа Державного підприємства
"Український науково-дослідний і
навчальний центр проблем -
стандартизації, сертифікації та
якості" від 14.10.2013 р. № 2-10/2.4-13-7557,
наданого на запит Відділення від 03.10.2013
р. № 26-03/3798 (а.с.77-78).

Враховуючи встановлені вище обставини,
судова колегія приходить до висновку
про те, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКСІМТРЕЙД" без
належних для цього підстав розмістило
на упаковці Чаю інформацію про те, що
воно є виробником Чаю.

Відповідно до пункту 5 Технічного
регламенту щодо правил маркування
харчових продуктів, затвердженого
наказом Державного комітету України з
питань технічного регулювання та
споживчої політики від 28.10.2010 № 487,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11.02.2011 р. за № 183/18921, із
змінами (надалі - Технічний регламент),
маркування харчових продуктів та
спосіб, яким його виконують, не повинні
вводити в оману споживача стосовно,
зокрема, характеристик харчового
продукту, його природи, ідентичності,
властивостей, стану, складу, кількості,
часових характеристик придатності
зберігання), походження, способу
виробництва чи одержання.

Відповідно до пункту 6 Технічного
регламенту, вимоги до маркування
харчових продуктів повинні
забезпечувати надання споживачу
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про харчовий
продукт. У маркуванні, оформленні,
рекламуванні харчових продуктів
забороняється використання будь-якої
інформації, яка вводить в оману
споживача або містить інформацію щодо
властивостей харчового продукту, яких
у нього немає.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що викладені в
оскаржуваному Рішенні висновки
відповідача відповідають фактичним
обставинам справи.

За приписами ч. 1 ст. 59 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Враховуючи те, що підстави для визнання
недійсним рішення Адміністративної
колегії Київського міського
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
60/02-р/к від 26.06.2014 р. у справі № 157-03/12.13
відсутні, судова колегія погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що вимоги позивача про визнання
недійсним даного рішення є
необґрунтованими, матеріалами справи
не підтверджуються та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Апелянтом належними та допустимими
доказами не спростовані встановлені
вище обставини, тому судова колегія
приходить до висновку про залишення
його апеляційної скарги без
задоволення.

Враховуючи зазначене вище, судова
колегія вважає, що місцевим
господарським судом повно і всебічно
з'ясовані всі обставини справи та
надано їм належну правову оцінку,
рішення місцевого господарського суду,
яким у позові відмовлено, відповідає
чинному законодавству та матеріалам
справи; колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЕКСІМТРЕЙД" на рішення Господарського
суду м. Києва від 06.10.2014 року залишити
без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва
від 06.10.2014 року у справі № 910/18412/14 - без
змін.

3. Матеріали справи № 910/18412/14 повернути
до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
Н.М. Коршун

Судді
С.О. Алданова

С.Я. Дикунська