ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2014 р.
Справа № 5023/3463/12

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Фоміна В.О., суддя
Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників сторін:

апелянта - Сизова Л.В. - дов. № 010-01/6998 від
31.08.2012р.,

кредитора ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" - Мацегорін А.О. - дов. № 50/10 від
19.09.2014р.,

кредитора ТОВ "Апріс" - Слободянюк В.М -
прот. № 9. від 01.11.2011р.,

кредитора МКК "Егертон Консалтинг
Лімітед" - Беседіна Г.А. - дов. № 01/09/2014
від 01.09.2014р.,

кредитора ТОВ "Елітар-Компані" - Мазур
П.С. - прот. № 1/10 від від 01.11.2008р.,

кредитора ПАТ "Укрсоцбанк" - Скрипка Л.В.
- дов. № 2885 від 04.12.2012р.,

кредитора ПУФСІ з УОРА "Спортінвест" -
Громов О.А. - прот. № 33 від 09.12.2011р.,

арбітражного керуючого - Данченко А.С. -
свід. № 1176 від 17.06.2013р.,

боржника - Бойко О.І. - дов. б/н від
01.07.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України" (АТ
"Укрексімбанк") (вх. №3755 Х/2) на ухвалу
господарського суду Харківської
області від 29.10.2014 р. у справі № 5023/3463/12,

за заявою ТОВ "Регіональна
інвестиційна компанія", с. Хролі
Харківського району Харківської
області,

до ТОВ "Курязький завод силікатних
виробів", с. Солоницівка Дергачівського
району Харківської області,

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.10.2014р. (суддя
Дзюба О.В.) відмовлено в задоволенні
клопотання представника АТ
"Укрексімбанк" про відкладення
розгляду справи; затверджено звіт
керуючого санацією про здійснені
заходи в процедурі санації; задоволено
заяву про затвердження у даній справі
мирової угоди; затверджено надану суду
мирову угоду; припинено дію мораторію,
введеного ухвалою суду про порушення
провадження у справі про банкрутство.
Провадження у справі №5023/3463/12
припинено.

АТ "Укрексімбанк" з даною ухвалою не
погодився, подав апеляційну скаргу, в
якій просить оскаржувану ухвалу
скасувати (щодо затвердження мирової
угоди) та направити справу на новий
розгляд до господарського суду
Харківської області.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт посилається на те, що до умов
мирової угоди включена поточна
заборгованість, що суперечить вимогам
ч. 1 ст. 36 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".
Також, заявник апеляційної скарги
вважає, що до мирової угоди не включено
пеню за несвоєчасне погашення
відсотків за користування відсотками
та комісій за управління кредитом, що
суперечить вимогам ст. 526 ЦК України, ст.
ст. 1, 12 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом". Як зазначає
апелянт, мирова угода також не
відповідає вимогам ч. 1 ст. 38 вказаного
Закону, якою передбачено необхідність
розгляду письмових заперечень
кредиторів. Апелянт вказує, що з метою
надання таких заперечень ним було
заявлено клопотання про відкладення
розгляду справи, однак суд
безпідставно відмовив у його
задоволенні.

Боржник, ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів", у відзиві на
апеляційну скаргу просить ухвалу суду
першої інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.
Вважає, що доводи, викладені в
апеляційній скарзі, є необґрунтованими
та такими, що не підлягають
задоволенню, а ухвала суду першої
інстанції законною та такою, що
прийнята у відповідності з нормами
чинного законодавства.

Боржник зазначає, що мировою угодою від
18.08.2010р., що затверджена ухвалою
господарського суду Харківської
області від 01.09.2010р. у справі № Б-39/65-09
про банкрутство ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів", передбачено
нарахування лише відсотків та комісій
на залишок боргу боржника, але не
передбачено нарахування пені, тому,
вимоги АТ "Укрексімбанк" щодо
нарахування пені є необґрунтованими.
Крім того, як вказує боржник, заявлені
вимоги АТ "Укрексімбанк" в силу
приписів ст. 31 Закону про банкрутство є
такими, що задовольняються у четверту
чергу, як вимоги, що виникли в процедурі
розпорядження майном та санації
боржника.

Кредитор ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз
України" у відзиві на апеляційну скаргу
просить її задовольнити, а ухвалу суду
першої інстанції скасувати та
направити справу на новий розгляд до
господарського суду Харківської
області. Вважає, що поточні вимоги АТ
"Укрексімбанк" не можуть бути включені
до мирової угоди, що порядок
затвердження мирової угоди було
порушено. Також не погоджується із
визначеними у мировій угоді строками
погашеннями вимог кредиторів.

Інші учасники процесу відзивів на
апеляційну скаргу не надали, в судовому
засіданні підтримали позицію боржника,
вважаючи оскаржувану ухвалу
правомірною та такою, що підлягає
залишенню без змін, а апеляційну скаргу
- без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені у апеляційній скарзі доводи
кредитора, заслухавши пояснення
представників кредиторів, боржника та
арбітражного керуючого, перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, та повторно
розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК
України на підставі наявних у справі
доказів, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.08.2012р.
порушено провадження у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "Курязький завод
силікатних виробів".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 05.09.2012р.
(підготовче засідання), кредитора
зобов'язано здійснити публікацію
оголошення про порушення справи про
банкрутство ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів"; введено процедуру
розпорядження майном боржника;
призначено розпорядником майна
арбітражного керуючого Данченко А.С.
Розпорядника майна разом з керівником
боржника зобов'язано в тридцятиденний
строк від дня публікації оголошення
розглянути вимоги кредиторів, за
наслідками розгляду вимог кредиторів
повністю або частково визнати їх або
відхилити, з обґрунтуванням підстав
відхилення, про що розпоряднику майна
повідомляти письмово заявників та
господарський суд. Після розгляду
заявлених у встановленому порядку
вимог кредиторів розпоряднику майна
скласти реєстр вимог кредиторів та
надати складений і підписаний
керівником підприємства і головним
бухгалтером підприємства реєстр вимог
кредиторів суду. Зобов'язано
розпорядника майна до попереднього
засідання здійснити аналіз
фінансового становища підприємства,
інвестиційного положення, та положення
на товарному ринку

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20.12.2012 р. вимоги
ПАТ "Державний експортно-імпортний
банк України" в особі АТ "Укрексімбанк"
до боржника - ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів" визнано частково в
сумі 10373682,60 грн.; в решті вимоги ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" в особі АТ "Укрексімбанк"
відхилено.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20.12.2012р.
затверджено реєстр вимог конкурсних
кредиторів в кількості 14-ти заяв на
загальну суму грошових вимог 74311393,25
грн. (в т.ч. вимоги банку у вказаній вище
сумі); визнані вимоги конкурсних
кредиторів, що не були заявлені у
місячний строк з моменту публікації
оголошення, які рахуються за даними
бухгалтерського обліку боржника
погашеними.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 02.07.2014р.
введено у відношенні Товариства з
обмеженою відповідальністю "Курязький
завод силікатних виробів" процедуру
санації строком на дванадцять місяців;
керуючим санацією боржника призначено
його керівника - директора ТОВ
"Курязький завод силікатних виробів"
Саєнка Олександра Михайловича,
розпорядником майна призначено
арбітражного керуючого Данченка А.С.
Зобов'язано керуючого санацією та
розпорядника майна виконати всі дії
передбачені ст.ст. 17-18 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
надати суду план санації боржника,
затверджений у встановленому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, на
засіданні комітету кредиторів ТОВ
"Курязький завод силікатних виробів"
09.10.2014 року комітетом кредиторів
одностайним голосуванням прийняті
рішення: прийняти звіт керуючого
санацією ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів" Саєнка О.М. до
відома; укласти мирову угоду у справі
№5023/3463/12 про банкрутство ТОВ "Курязький
завод силікатних виробів" у редакції
від 09.10.2014 року; звернутися до
господарського суду Харківської
області з клопотанням щодо припинення
процедури санації і укладення мирової
угоди у справі №5023/3463/12 про банкрутство
ТОВ "Курязький завод силікатних
виробів".

Суд першої інстанції, приймаючи
оскаржувану ухвалу, правомірно дійшов
висновку, що наданий керуючим санацією
звіт про здійснені заходи в процедурі
санації відповідає вимогам Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та підлягає
затвердженню. Заявник апеляційної
скарги не оскаржує ухвалу суду в цій
частині.

Задовольняючи заяву про затвердження
мирової угоди у цій справі, суд першої
інстанції виходив з того, що надана на
затвердження суду мирова угода
відновлює платоспроможність боржника
і не порушує законні права і інтереси
сторін (боржника та кредиторів в особі
комітету кредиторів), а також, дає
можливість боржнику продовжити свою
підприємницьку діяльність.

Надаючи в процесі апеляційного
перегляду оцінку обставинам справи в
їх сукупності, колегія суддів повністю
погоджується з вказаними висновками
господарського суду першої інстанції,
зважаючи на наступне.

Згідно зі ст. 35 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
мирова угода у справі про банкрутство
це домовленість між боржником і
кредиторами стосовно відстрочки та
(або) розстрочки, а також прощення
(списання) кредиторами боргів боржника,
яка оформлюється угодою сторін.

Мирова угода в процедурі банкрутства -
це механізм фінансового оздоровлення
неплатоспроможного підприємства, яка
створює баланс інтересів, вона є
підсумком всієї процедури банкрутства
та результатом всіх проведених
спеціальних заходів по фінансовому
оздоровленню боржника, передбачених
процедурою банкрутства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 37 даного
Закону, мирова угода укладається у
письмовій формі та підлягає
затвердженню господарським судом, про
що зазначається в ухвалі
господарського суду про припинення
провадження у справі про банкрутство.
Мирова угода набирає чинності з дня її
затвердження господарським судом і є
обов'язковою для боржника (банкрута),
кредиторів, вимоги яких забезпечені
заставою, кредиторів другої та
наступних черг.

Згідно з ч. 3 ст. 38 цього ж Закону,
господарський суд при розгляді мирової
угоди зобов'язаний перевірити
встановлений цим Законом порядок
укладення мирової угоди та дослідити
умови мирової угоди на предмет їх
відповідності чинному законодавству.

Пунктом 12.4. Рекомендацій Вищого
господарського суду України у "Про
деякі питання практики застосування
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" № 04-5/1193 від
04.06.04 встановлено, що оскільки мирова
угода одночасно є і правочином і
судовою процедурою у справі про
банкрутство (стаття 4 Закону)
господарський суд, розглядаючи
клопотання про затвердження мирової
угоди, має перевірити: правомірність
прийнятого комітетом кредиторів
рішення, зокрема: чи було засідання
комітету кредиторів правомочним, чи є
повноваження у представників
кредиторів брати участь у засіданнях
комітету кредиторів та приймати
рішення про укладення мирової угоди
тощо; повноваження особи, яка є головою
комітету кредиторів; дотримання
порядку прийняття рішення про
укладення мирової угоди, встановленого
статтями 35-37 Закону; чи не суперечать
умови мирової угоди законодавству; чи
не порушує мирова угода права
кредиторів або інших осіб.

У відповідності до ч. 8 ст.16 Закону,
підготовка та укладення мирової угоди
є виключною компетенцією комітету
кредиторів.

Рішення про укладення мирової угоди
від імені кредиторів приймається
комітетом кредиторів більшістю
голосів кредиторів - членів комітету та
вважається прийнятим за умови, що всі
кредитори, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника, висловили
письмову згоду на укладення мирової
угоди.

Рішення про укладення мирової угоди
приймається від імені боржника
керівником боржника чи арбітражним
керуючим (керуючим санацією,
ліквідатором), які виконують
повноваження органів управління та
керівника боржника і підписують її.

Від імені кредиторів мирову угоду
підписує голова комітету кредиторів.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено, що для конкурсних
кредиторів, які не брали участі в
голосуванні або проголосували проти
укладення мирової угоди, не можуть бути
встановлені умови гірші, ніж для
кредиторів, які висловили згоду на
укладення мирової угоди, вимоги яких
віднесені до однієї черги.

Згідно з ч. 2 ст. 38 наведеного Закону
господарський суд зобов'язаний
заслухати кожного присутнього на
засіданні кредитора, у якого виникли
заперечення щодо укладення мирової
угоди, навіть якщо на засіданні
комітету кредиторів він голосував за
укладення мирової угоди.

Матеріалами справи підтверджується, що
засідання комітету кредиторів 09.10.2014р.
(на якому було прийнято рішення про
укладення мирової угоди) є правомочним,
представники кредиторів, що входять до
комітету, наділені необхідним обсягом
повноважень для участі в засіданнях
комітету кредиторів та для прийняття
рішення про укладення мирової угоди.
Всі члени комітету кредиторів ТОВ
"Курязький завод силікатних виробів"
брали участь у голосуванні на
засіданні комітету кредиторів 09.10.2014р.

Крім того, судова колегія приймає до
уваги те, що 09.10.2014 р. комітет кредиторів
був зібраний у повному складі. Під час
голосування про укладення мирової
угоди у справі №5023/3463/12 про банкрутство
ТОВ "Курязький завод силікатних
виробів" приймали участь всі члени
комітету. Голоси "проти", та "утримались"
відсутні, що підтверджується
протоколом засідання комітету
кредиторів ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів" №8 від 09.10.2014 р, який
знаходиться у матеріалах справи.

Отже, судом першої інстанції
правомірно встановлено, що комітетом
кредиторів розглянуто та одностайно
схвалено мирову угоду у справі про
банкрутство ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів", зі сторони
боржника мирова угода підписана
керуючим санацією Саєнко О.М., з боку
кредиторів мирова угода підписана
представником голови комітету
кредиторів.

Відповідно до умов мирової угоди, з
метою запобігання банкрутству
боржника, боржник зобов'язується
повністю задовольнити вимоги
кредиторів четвертої та шостої черг, з
відстроченням та розстроченням
виконання зобов'язань відповідно до
графіку.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до обґрунтованого висновку, що
надана на затвердження суду мирова
угода відновлює платоспроможність
боржника і не порушує законні права і
інтереси сторін (боржника та
кредиторів в особі комітету
кредиторів), дає можливість боржнику
продовжити свою підприємницьку
діяльність.

Посилання апелянта на те, що до мирової
угоди включена поточна заборгованість,
що суперечить ч. 1 ст. 36 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
судова колегія вважає безпідставними.

Так, відповідно до Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мирова угода може бути укладена тільки
щодо вимог, забезпечених заставою,
вимог другої та наступних черг
задоволення вимог кредиторів.

Згідно вищевказаного Закону, у
четверту чергу задовольняються вимоги
кредиторів, не забезпечені заставою, у
тому числі і вимоги кредиторів, що
виникли із зобов'язань у процедурі
розпорядження майном боржника чи в
процедурі санації боржника.

Заявлені 18.09.2014р. за №068-07/2732 вимоги АТ
"Укрексімбанк" щодо зобов'язань ТОВ
"Курязький завод силікатних виробів",
які виникли після порушення справи про
банкрутство №5023/3463/12 в процедурі
розпорядження майном боржника та
санації, а саме - зобов'язання зі сплати
відсотків та комісій, нарахованих за
період з вересня 2012 року по 17.09.2014 року,
є такими, що задовольняються у четверту
чергу відповідно до Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(ст. 31 названого закону).

При цьому, апелянт безпідставно
посилається на ст. 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції на момент порушення справи
про банкрутство), відповідно до якої з
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури, оскільки ТОВ "Курязький
завод силікатних виробів" банкрутом не
визнано, а заявлені банком вимоги є
такими, що виникли в процедурі
розпорядження майном та санації
боржника.

Щодо посилань апелянта на те, що до
мирової угоди не було включено
заявлену ним пеню, колегія суддів
зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи та
встановлено судом апеляційної
інстанції під час розгляду скарги на
дії керуючого санацією, 18.09.2014р. на
адресу ТОВ "Курязький завод силікатних
виробів" направлена кредиторська
вимога АТ "Укрексімбанк" щодо сплати
відсотків, комісій та пені, які
нараховані з дати порушення
провадження у справі № 5023/3463/12 про
банкрутство ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів" протягом процедури
розпорядження майном та санації, на
загальну суму 1848837,81 грн.

10.10.2014р. керуючий санацією та
розпорядник майна ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів" спільним листом за
вих. №112 надали банку відповідь про
часткове визнання вимоги у сумі 1618384,14
грн. та включення її до реєстру вимог
кредиторів, яку таку, що виникла в
процедурі розпорядження майном та
санації боржника. Вимоги банку щодо
пені у розмірі 230453,67 грн. керуючим
санацією відхилені. Дана відповідь
отримана філією АТ "Укрексімбанк" в м.
Харків 10.10.2014р., однак, дії керуючого
санацією щодо невизнання пені не були
оскаржені належним чином.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що, як вірно
стверджує боржник, мировою угодою від
18.08.2010р., що затверджена ухвалою
господарського суду Харківської
області від 01.09.2010р. у справі № Б-39/65-09
про банкрутство ТОВ "Курязький завод
силікатних виробів", передбачено
нарахування лише відсотків та комісій
на залишок боргу боржника, але не
передбачено нарахування пені, тому,
вимоги АТ "Укрексімбанк" щодо
нарахування пені є необґрунтованими.
Тобто, як вірно зазначає суд першої
інстанції та боржник, затвердженням у
2010 році мирової угоди фактично
припинено попереднє зобов'язання по
кредитному договору, яке передбачало
нарахування пені (відбулася новація).

Стосовно посилань апелянта на
безпідставну відмову суду першої
інстанції в задоволенні клопотання АТ
"Укрексімбанк" про відкладення
розгляду справи, та, як наслідок,
позбавлення його можливості бути
присутнім у судовому засіданні і
надати свої письмові заперечення щодо
мирової угоди, судова колегія вважає,
що суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку про відмову в
задоволенні вищевказаного клопотання,
оскільки: по-перше: відкладення
розгляду справи є правом, а не
обов'язком суду, по-друге: таке
клопотання не було підтверджено
належними доказами.

Зокрема, в обґрунтування заявленого
клопотання про відкладення розгляду
справи АТ "Укрексімбанк" надало тільки
копію ухвали Вищого господарського
суду України від 20.10.2014р. у справі №
Б-48/25-10 про призначення касаційних
скарг АТ "Укрексімбанк" на 29.10.2014р. При
цьому, апелянт не надав доказів на
підтвердження факту направлення свого
представника до суду касаційної
інстанції (наказ про відрядження, ін.),
що саме представника Сизову Л.В.
відправлено в якості представника АТ
"Укрексімбанк" в судове засідання
касаційної скарги та щодо неможливості
вирішення питання про направлення у
судові засідання інших представників.

До того ж, як зазначено в п. 3.9.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК
України, з числа як своїх працівників,
так і осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами.

Що ж стосується посилання апелянта на
ст. 38 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції на
момент порушення справи про
банкрутство), - даною статтею
передбачена необхідність подання
письмових заперечень щодо мирової
угоди та їх розгляду під час
затвердження мирової угоди.

Обов'язку присутності в судовому
засіданні кредитора під час розгляду
його заперечень чинне процесуальне
законодавство не містить.

Матеріали справи свідчать, що мирова
угода подана суду 14.10.2014р., а 15.10.2014р.
судом першої інстанції винесено ухвалу
про призначення заяви про затвердження
мирової угоди по справі №5023/3463/12 до
розгляду на 29.10.2014 р.

Вказану ухвалу направлено всім
учасникам процесу та отримано
апелянтом ще 23.10.2014р. (т.16 а.с. 64), тобто,
АТ "Укрексімбанк" мав достатньо часу
для ознайомлення з мировою угодою в
матеріалах справи №5023/3463/12 та надання
своїх обґрунтованих письмових
заперечень (за їх наявності).

На підставі вищенаведеного та
враховуючи те, що порушень порядку при
укладенні мирової угоди не
встановлено, умови мирової угоди не
суперечать діючому законодавству,
мирова угода дає можливість боржнику
продовжити свою підприємницьку
діяльність та розрахуватися із
кредиторами на умовах мирової угоди,
суд першої інстанції правомірно
задовольнив заяву про затвердження у
даній справі мирової угоди, затвердив
надану суду мирову угоду та припинив
провадження у справі на підставі ч. 6 ст.
38 та п. 5 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Враховуючи викладене, доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді справи та не
можуть бути підставою для скасування
оскаржуваної ухвали у даній справі, у
зв'язку з чим ухвалу господарського
суду Харківської області від 29.10.2014 р. у
справі № 5023/3463/12 слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101 п.1 ч.1 ст.103, ст.ст.
105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України" (АТ
"Укрексімбанк") залишити без
задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 29.10.2014 р. у
справі № 5023/3463/12 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 08.12.2014
р.

Головуючий суддя
Фоміна В.О.

Суддя
Крестьянінов О.О.

Суддя
Шевель О.В.