ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01 грудня 2014 р. Справа №
903/1091/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "УТФ ЗЕРНО", м.Київ

до відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агротехніка", м.Луцьк

про стягнення 57 473 грн. 61 коп.

Суддя Шум М. С.

за участю представників сторін:

від позивача: Маринчук В. І.,
довіреність від 02.10.2014 року

від відповідача: Самолюк В. В.,
довіреність від 20.10.2014 року

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін.

Суть спору: позивач - ТзОВ «УТФ Зерно»
просить стягнути з відповідача - ТзОВ
«Агротехніка» 57 473 грн. 61 коп. боргу у
зв'язку з порушенням строків оплати
поставленого згідно договору №31 від
31.03.2014 року товару з них 48 351грн. 60 коп. -
штрафу, 27 грн. 37 коп. 3% річних, 408 грн. 19
коп. втрат від інфляції, 127 грн. 64 коп.
неотриманого прибутку та 11 340 грн. 42 коп.
моральної шкоди, судові витрати
покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 07.11.2014 року порушено
провадження у справі, сторін
зобов'язано надати необхідні для
розгляду справи документи.

В заяві від 18.11.2014 року представник
позивача зазначила, що в прохальній
частині позову зроблено описку та
неправильно зазначено суму штрафу,
проте ціна позову вказана правильно, у
долучених до заяви розрахунках сума
штрафу зазначена правильно. Відтак,
позивач просить стягнути з відповідача
штраф в розмірі 45 570 грн. 00 коп.

Ухвалою суду 18.11.2014 року розгляд справи
відкладено.

Відповідач у відзиві від 17.11.2014
року №1-4/1255 та в судових засіданнях у
позові просить відмовити. При цьому,
зазначає, що у специфікації сторони
узгодили строк оплати поставленого
товару здійснюється протягом 2
банківських днів згідно податкової та
видаткової накладною. Оскільки,
долучена до матеріалів справи
податкова накладна на поставку товару
згідно специфікації від 20.05.2014 року
виписана 22.05.2014 року, що
підтверджується квитанцією №1 від
22.05.2014 року, то оплативши поставлений
товар 23.05.2014 року відповідач не порушив
строків виконання зобов'язань по
оплаті товару, а тому нараховані
штрафні санкції є безпідставними.

Представник позивача в судовому
засіданні зазначила, що до податкової
накладної №20 від 20.05.2014 року, яка
міститься в матеріалах справи
помилково долучена квитанція №1 від
22.05.2014 року, яка виписана до податкової
накладної №22. Податкова накладна від
20.05.2014 року №20 виписана в день поставки
товару, тобто 20.05.2014 року, що
підтверджується квитанцією №1 від
20.05.2014 року. Оригінал відповідної
податкової накладної з квитанцією на
зворотньому боці долучено до
матеріалів справи.

Заслухавши пояснення
представників сторін та дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в
и в:

31 березня 2014 року між позивачем
- товариством з обмеженою
відповідальністю «УТФ Зерно» та
відповідачем - товариством з обмеженою
відповідальністю "Агротехніка" був
укладений договір поставки №31 (далі
договір, а. с. 9-11).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з договору. Між
сторонами зобов'язання виникли з
договору поставки №31 від 31.03.2014
року.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п. п. 1.1, 2.1, 2.2, 2.3, 3.3, 4.2, 5.4, 5.6
договору позивач передає, а відповідач
приймає та сплачує на умовах, що
вказуються у специфікаціях до даного
договору сільськогосподарську
продукцію. Найменування товару,
кількість та ціна визначається у
накладних (специфікаціях, рахунках).
Поставка здійснюється на умовах,
вказаних у специфікаціях. Передплата
за товар, здійснюється відповідачем на
умовах та строках, вказаних у
специфікаціях до даного договору, що
підписані сторонами. У разі неоплати
партії товару або за порушення строків
оплати, відповідач сплачує штраф у
розмірі 20% від загальної вартості
специфікацій. Сплата стороною
визначених даним договором або чинним
в Україні законодавством штрафних
санкцій (неустойку, штрафу, пені) не
звільняє її від обов'язку відшкодувати
за вимогою іншої сторони збитки,
завдані порушенням даного договору
(реальні збитки та (або) упущену вигоду)
у повному обсязі, а відшкодування
збитків не звільняє її від обов'язку
сплатити за вимогою іншої сторони
штрафні санкції у повному обсязі, а
також оплата штрафних санкцій,
вказаних у ст. 625 ЦК України. Даний
договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до 31 грудня 2015
року.

Докази про припинення чи
зміну дії договору в матеріалах справи
відсутні.

Згідно долученої до матеріалів
справи специфікації від 20.05.2014 року до
договору поставки №31 від 31.03.2014 року
сторони узгодили наступні умови
поставки: поставка сої товарної в
кількості 35,000 тонн загальною вартістю
227 850 грн. 00 коп. Умови розрахунків:
оплата за товар проводиться
відповідачем протягом двох
банківських днів згідно
рахунку-фактури, накладної та
податкової накладної на прийняту
партію товару у складі відповідача (а.
с. 13).

Відповідна специфікація
підписана та скріплена печатками
сторін.

У відповідності до ст. 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та закону, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту та інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

На виконання умов договору згідно
накладної №17 від 20.05.2014 року та ТТН №21
від 20.05.2014 року на підставі довіреності
від 15.05.2014 року №665 позивач передав
відповідачу згідно договору поставки
від 31.03.2014 року №31 товар на загальну
суму 226 808 грн. 40 коп. (а. с. 15-18).

20.05.2014 року позивачем виписано
рахунок-фактуру №20 на суму 226 808 грн.
40 коп. (а. с. 14). Відповідач отримання
товару та рахунку-фактури не заперечує.

Відповідач отриманий товар
оплатив з порушенням строків,
встановлених договором поставки №31
від 31.03.2014 року та специфікацією до
договору від 20.05.2014 року, а саме:

- 123 716 грн. 00 коп. сплачено 21.05.2014 року
(платіжне доручення №1357, а. с. 19);

- 100 000 грн. 00 коп. сплачено 22.05.2014 року
(платіжне доручення №1383);

- 3 092 грн. 40 коп. сплачено 23.05.2014 року
(платіжне доручення №1409).

Відтак, з врахуванням
специфікації від 20.05.2014 року
поставлений згідно накладної та
рахунку-фактури від 20.05.2014 року
(вівторок) товар повинен був бути
оплачений протягом двох банківських
днів, тобто 21-22 травня 2014 року
(середа-четвер), проте остаточно
відповідач розрахувався за товар 23.05.2014
року, тобто з простроченням оплати на
один день.

Заперечення представника
відповідача з приводу того, що
податкова накладна на поставку товару
виписана 22.05.2014 року, що
підтверджується квитанцією не
приймається судом до уваги, оскільки
представник позивача долучила до
матеріалів справи оригінал податкової
накладної від 20.05.2014 року №20 на
зворотній сторні з китанцією №1 від
20.05.2014 року.

Враховуючи порушення строків
оплати, позивач просить стягнути з
відповідача, штраф у розмірі 45 570 грн. 00
коп. відповідно до п. 5.4 договору.

Згідно п. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п. 4 ст. 231 ГК України у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Пунктом 5.4 договору встановлено,
що у разі неоплати партії товару або за
порушення строків оплати, відповідач
сплачує штраф у розмірі 20% від
загальної вартості специфікацій.

Враховуючи викладене, суд вважає
підставними нараховані позивачем 45 570
грн. 00 коп. штрафу, що становить 20% від
вартості специфікації від 08.05.2014 року
(227 850 грн. 00 коп. х 20%).

Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача 27 грн. 37 коп. 3%
річних та 408 грн. 19 коп. втрат від
інфляції.

Суд відмовляє в стягненні з
відповідача відповідних сум з огляду
на таке.

Як встановлено судом, відповідач
повинен був оплатити отриманий згідно
договору поставки №31 від 31.03.2014 року та
специфікації від 20.05.2014 року товар
протягом двох банківських днів (21-22
травня 2014 року), проте остаточний
розрахунок здійснив 23 травня 2014 року.
Нараховані позивачем 3% та втрати від
інфляції є безпідставними, оскільки
день фактичної сплати суми
заборгованості не включається в період
часу, за який здійснюється стягнення
інфляційних нарахувань та річних.

Позивач просить також стягнути з
відповідача 127 грн. 64 коп. неотриманого
прибутку (втраченої вигоди) на підставі
ст. 225 ГК України.

Мотивуючи відповідну вимоги
позивач зазначає, що не отримав
прибуток (втратив вигоду) по залишках
на поточному рахунку за період з 22.05.2014
року по 23.05.2014 року. При цьому, до
матеріалів справи долучено договір
банківського рахунку №67-в-28/73816 від
19.08.2013 року, укладений між ПАТ «КБ»
Фінансова ініціатива» та ТзОВ «УТФ
Зерно» (а. с. 23-27). Відповідно до п 1.1
договору банк відкриває клієнту
поточний рахунок №816 та здійснює
його розрахунково-касове
обслуговування. Згідно тарифного
пакету на банківські послуги (додаток 1
до договору) встановлена процентна
ставка по залишках на поточних
рахунках в національній валюті (річних)
на фактичний залишок коштів. Саме
виходячи з відповідної процентної
ставки позивач розраховує суму
втраченої вигоди (а. с. 28).

Проте, суд зазначає, що згідно п. 4.3
договору поставки від 31.03.2014 року №31
платіж за даним договором вважається
здійсненим належним чином у дату
відправлення відповідачем коштів на
банківський рахунок, що визначений у
даному договорі, а саме п/р0713 в
філії АТ «Укрексімбанк» м.Київ.

Згідно долучених до матеріалів
справи платіжних доручень про сплату
коштів за поставлений товар відповідач
перераховував позивачу кошти саме на
зазначений в договорі поставки від
31.03.2014 року №31 рахунок в філії АТ
«Укрексімбанк» м.Київ, проте не на
рахунок №816 в ПАТ «КБ» Фінансова
ініціатива».

Відтак вимога про стягнення суми
втраченої вигоди в розмірі 127 грн. 64 коп.
є безпідставною, не доведеною
належними та допустимими доказами, а
тому до задоволення не підлягає.

Позивач просить стягнути з
відповідача 11 340 грн. 42 коп. моральної
шкоди, що становить 5% від загальної
вартості поставленого товару .

При цьому, позивач посилається на
ст. 23 ЦК України

Статтею 23 ЦК України визначено, що
моральна шкода полягає, зокрема, в
приниженні честі, гідності, а також
ділової репутації фізичної або
юридичної особи, а її відшкодування
здійснюється грішми, іншим майном або в
інший спосіб.

Позивачем у позовній заяві не
зазначено в чому полягає моральна
шкода, виклад обставин, на яких
ґрунтуються позовні вимоги в цій
частині, якими саме неправомірними
діями завдана ця шкода та зазначення
доказів, що підтверджують позов.
Обставини, які на думку позивача
свідчать про ухилення відповідача від
сплати заборгованості не є належними
доказами, які підтверджують дії
відповідача спрямовані на приниження
ділової репутації, честі, гідності та
престижу ТзОВ "УТФ ЗЕРНО".

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відмову в задоволенні
стягнення 11 340 грн. 42 коп. моральної
шкоди.

Оскільки спір до розгляду суду
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору пропорційно
до задоволених вимог в сумі 1 448 грн. 60
коп. відповідно до ст.49 ГПК України слід
віднести на нього.

Господарський суд, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агротехніка", м.Луцьк, вул.Єршова, 11, на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «УТФ
Зерно.», пр. Оболонський, 30, офіс 287,
м.Київ,

- 45 570 грн. 00 коп. штрафу та 1 448 грн. 60
коп. в повернення витрат по сплаті
судового збору, а всього: 47 018 грн. 60 коп.
(сорок сім тисяч вісімнадцять грн. 60
коп.).

3. В позові на суму 11 903 грн. 61 коп.
відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

повний текст рішення

складений 01.12.2014 року

Суддя
М. С. Шум