ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014 р.
Справа № 917/2163/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК-Укрелектроснаб",
вул. Комарова, 5, м. Полтава, Полтавська
область, 36008

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення 19 299,50 грн

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Касьян В.В., довіреність
б/н від 15.09.2014 р.

від відповідача: ОСОБА_1 - приватний
підприємець, паспорт серії КН № 527466,
виданий 22.12.1997 р. Хорольським РВ УМВС
України в Полтавській області

11.11.2014 р. відповідно до п. 3.1.11 Положення
про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від 26.11.2010
року № 30 (з наступними змінами)
здійснено повторний автоматичний
розподіл справи, за наслідком якого
справа передана на розгляд судді
Сірошу Д.М.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення та
повідомлено дату складання повного
рішення у відповідності до вимог ст. 85
ГПК України.

Суть спору: розглядається позовна
заява про відшкодування майнової
шкоди, завданої ТОВ
"ТПК-Укрелектроснаб" внаслідок пожежі в
розмірі 19 299,50 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі та наполягав на його
задоволенні. Позовні вимоги мотивовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 14 реалізації товарів
від 10 лютого 2014 року, в частині взятих
на себе зобов'язань щодо збереження
товару.

Відповідач у судовому засіданні визнав
позов у повному обсязі та подав
відповідну заяву (вх. № 15066 від 13.11.2014 р.).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
встановив:

10 лютого 2014 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ТПК-Укрелектроснаб" та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено
договір № 14 реалізації товарів (а.с. 15 -
16).

У порядку та на умовах, визначених цим
договором, позивач зобов'язувався
поставляти товари, визначені в п. 2
цього договору, відповідачу для їх
продажу, а відповідач зобов'язувався
приймати товари на реалізацію від
свого імені і за обумовлену цим
договором винагороду, продавати ці
товари третім особам.

Предметом зазначеного договору є
товари вказані у специфікації, яка є
невід'ємною частиною даного договору
на суму 19 861,20 грн (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору, товари,
передані відповідачу, є власністю
позивача до моменту їх продажу покупцю.

Як зазначає позивач, 27 лютого 2014 року у
торговому залі магазину, де зберігався
товар, переданий під реалізацію,
виникла пожежа, внаслідок якої була
знищена та пошкоджена лакофарбна
продукція (копія акту про пожежу в
матеріалах справи, а.с. 21).

03 березня 2014 року сторонами проведено
звірку по реалізації поставленої
продукції, в результаті якої
встановлено, що до пожежі реалізовано
товару на суму 561,70 грн.

Таким чином, знищено продукції, яка
належала позивачу, внаслідок пожежі на
суму 19 299,50 грн.

Позивач просить суд зобов'язати
Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1
відшкодувати завдану майнову шкоду в
розмірі 19 299,50 грн Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТПК-Укрелектроснаб" внаслідок пожежі,
яка виникла в результаті
підприємницької діяльності, в процесі
експлуатації приміщення в АДРЕСА_2.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, завдання
майнової (матеріальної) шкоди.

Вирішуючи спори про стягнення
заподіяних збитків, господарський суд
перш за все повинен з'ясувати правові
підстави покладення на винну особу
зазначеної майнової відповідальності.
При цьому, господарському суду слід
відрізняти обов'язок боржника
відшкодувати збитки, завдані
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання, що випливає з
договору (стаття 623 ЦК України) від
позадоговірної шкоди, тобто від
зобов'язання, що виникає внаслідок
заподіяння шкоди (глава 82 ЦК України).
Правильне розмежування підстав
відповідальності необхідне ще і тому,
що розмір відшкодування збитків,
завданих кредиторові невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язань за
договором, може бути обмеженим (ч. 3 ст. 22
ЦК України), а при відшкодуванні
позадоговірної шкоди, остання підлягає
стягненню у повному обсязі (стаття 1166
ЦК України). Зазначене розмежування
підстав відповідальності необхідне
також і тому, що збитки, заподіяні
невиконанням договірних зобов'язань,
повинен відшкодувати контрагент за
договором, а позадоговірну шкоду
відшкодовує особа, яка її заподіяла.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до п. 3.1 відповідач
зобов'язувався забезпечити повне
збереження товарів та їх якості на
своєму складі.

Згідно з п. 4.2 договору ризик
випадкового знищення та випадкового
пошкодження (псування) товару лежить на
відповідачу з моменту прийому товарів
відповідачем на реалізацію.

Частина 4 ст. 611 ЦК України, серед
правових наслідків, що настають у разі
порушення стороною зобов'язання,
визначає також відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Як вбачається з матеріалів
справи, спір між сторонами виник з
підстав порушення відповідачем
зобов'язань за договором від 10 лютого
2014 року № 14, а не з деліктних
правовідносин. Тобто, предметом позову
є не відшкодування позадоговірної
шкоди, а стягнення збитків, завданих
невиконанням зобов'язання, що випливає
з договору.

Частиною 2 ст. 224 ГК України
встановлено, що під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
пошкодженого або знищеного майна,
визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 225
Господарського кодексу України суд
дійшов висновку, що позовна вимоги про
зобов'язання відповідача відшкодувати
позивачу вартість втраченого майна в
розмірі 19 299,50 грн є правомірною.

Відповідно до ст. 78 ГПК
України у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.
Оскільки, дії відповідача не
суперечать законодавству, не порушують
прав і охоронюваних законом інтересів
інших осіб, заборгованість відповідача
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, суд задовольняє
позовні вимоги в повному обсязі.
Судові витрати відповідно до
ч. 2 ст. 49 ГПК України підлягають
стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 78, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)
відшкодувати Товариству з обмеженою
відповідальністю ТПК-Укрелектроснаб"
(вул. Комарова, 5, м. Полтава, 36008) 19 299,50
грн збитків, 1827,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 18.11.2014 р.

Суддя
Сірош Д.М.