ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" листопада 2014 р.Справа № Б-39/64-10 вх. №
5023/2-39

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання
Юр'євій Л.М.

за участю представників сторін:

ліквідатор - Сорокіна М.І.,

пр-к ПАТ "Укрсоцбанк" - Геньбач Н.О.,дов.
від 12.09.13 р.),

пр-к ОСОБА_3 - ОСОБА_4 (дов. від 25.09.14 р.).

розглянувши заяву ПАТ "Укрсоцбанк" про
визнання недійсним торгів та договору
купівлі-продажу

По справі за заявою ФОП ОСОБА_5, м.
Харків

до ФОП ОСОБА_5, м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з
заявою про визнання недійсним аукціону
№ 2 від 24.01.2014р. з продажу майна та
договору купівлі-продажу від 03.09.2011р.
нежитлових приміщень першого поверху
26-1-: 26-4, загальною площею 99,5 кв.м., в
літері «А-5», що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

13.10.2014р. банк уточнив заяву та просив
суд визнати недійсним аукціон № 2 від
24.01.2014р. з продажу вищевказаного
нерухомого майна, договір
купівлі-продажу від 03.09.2011р. нежитлових
приміщень першого поверху 26-1-:-26-4,
загальною площею 99,5 кв.м., в літері «А-5»,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
визнати право власності на
вищезазначені нежитлові приміщення за
гр. ОСОБА_5 та повернути нерухомість до
ліквідаційної маси, надати право
ПАТ"Укрсоцбанк" подати до
реєстраційної служби Харківського
міського управління юстиції заяву про
припинення права власності покупця гр.
ОСОБА_3 та право на подання заяви про
реєстрацію права власності на
нежитлові приміщення першого поверху
26-1-:-26-4, загальною площею 99,5 кв.м., в
літері «А-5», що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1.

Кредитор обґрунтовує свою заяву
порушенням колишнім ліквідатором
Ніколенко М.О. приписів Закону України
"Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)",
відповідно до якого ліквідатором
взагалі не було визначено порядок та
умови придбання майна, ліквідатором
було порушено засади прозорості,
конкуренції при продажу нерухомого
майна банкрута, що вплинуло на ціну
продажу нерухомості. Правочин (договір
купівлі-продажу) від 03.09.2011р. про
відчуження об'єктів нерухомості, що був
укладений на біржі ліквідатором, не
відповідає вимогам ЦК України, Закону
України "Про товарну біржу", Закону
України "Про іпотеку", які на думку
кредитора, мають пріоритет у
застосуванні при продажу майна, що є
предметом застави, перед нормами
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон
про банкрутство). Грошові кошти від
продажу нерухомого майна не були
перераховані ліквідатором Ніколенко
М.О. банку, як заставному кредитору.

У судовому засіданні ліквідатор
банкрута арбітражний керуючий Сорокін
М.І. підтримує заяву банку у повному
обсязі.

Також ПАТ "Укрсоцбанк" подав суду заяву,
в якій просить витребувати докази та
накласти арешт на нежитлові приміщення
першого поверху 26-1-:-26-4, загальною
площею 99,5 кв.м., в літері «А-5», що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1,
посилаючись на ст.ст. 66, 67 ГПК України,
та ст.18 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 19.01.2012р.

Представник гр. ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4
вважає заяву банку незаконною та
необґрунтованою, посилаючись у
письмовому відзиві на те, що сплинув
строк позовної давності, заява банку не
відповідає вимогам ч.9 ст.16, та п.7 ч.1.ст.12
ГПК України, в межах справи про
банкрутство Б-39/64-10 нежитлові
приміщення першого поверху 26-1-:-26-4,
загальною площею 99,5 кв. м., в літері «А-»,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 не
продавалися. Крім того, представником
гр. ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 була подана
заява про припинення провадження у
справі в частині розгляду заяву банку у
порядку ст.80 ГПК України оскільки
господарський суд не має повноважень
для розгляду цієї заяви.

В судове засідання колишній ліквідатор
Ніколенко М.О. не з'явився, відзив на
заяву банку не надав, причини неявки
суду не представив, хоча про час та
місце розгляду заяви був повідомлений
судом належним чином.

Згідно з п.3.9.2. Постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них, справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з вищенаведеним, як вважає суд
заява банку може бути розглянута за
наявними матеріалами, представленими
суду доказами та письмовими
поясненнями присутніх в судовому
засіданні учасників процесу.

Розглянувши матеріали справи, заяву
банку, викладені в поданій заяві банку
доводами, заслухавши пояснення
представників сторін суд вважає, що
заява банку про визнання недійсним
аукціону з продажу майна банкрута,
договору купівлі-продажу від 03.09.2011р.
нежитлових приміщень першого поверху
26-1-:-26-4, загальною площею 99,5 кв.м., в
літері «А-5», що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, визнання право власності на
вищезазначені нежитлові приміщення за
ОСОБА_5 та повернення їх до
ліквідаційної маси, надання право ПАТ
"Укрсоцбанк" подати до реєстраційної
служби Харківського міського
управління юстиції заяву про
припинення право власності покупця гр.
ОСОБА_3 та заяву про реєстрацію права
власності на нежитлові приміщення
першого поверху 26-1-:-26-4, загальною
площею 99,5 кв.м., в літері «А-5», що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1., заява
банку про витребування доказів та
накладення арешту на нежитлові
приміщення, а також заява адвоката
ОСОБА_4 про припинення провадження у
справі в частині розгляду заяву банку у
порядку ст.80 ГПК України не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Постанова про визнання боржника ФОП
ОСОБА_5 банкрутом була винесена
господарським судом 28.07.2010р. за
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції до 19.01.2013р. Ліквідатором ФОП
ОСОБА_5 було призначено арбітражного
керуючого Чернишова Б.С. 22.11.2010р.
Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.11.2010р. була
задоволена апеляційна скарга ПАТ «ВТБ
«Банк», постанова господарського суду
Харківської області від 28.07.2010р. у
справі Б-39/64-10 була скасована
провадження у справі було припинено.
Постановою ВГСУ від 03.02.2011р. постанова
Харківського апеляційного
господарського суду від 22.11.2010р. була
скасована, апеляційне провадження за
апеляційною скаргою ПАТ «ВТБ Банк»
було припинено в зв'язку з тим, що на
момент оскаржуваної постанови суду від
28.07.2010р. ПАТ«ВТБ Банк» не мав статусу
учасника справи про банкрутство ФОП
ОСОБА_5

В подальшому 02.03.2011р. ухвалою
господарського суду у справі Б-39/64-10
був звільнений з обов'язків
ліквідатора арбітражний керуючий
Чернишов Б.С., призначений ліквідатором
арбітражний керуючий Ніколенко М.О.

Необхідно зазначити, що після 22.11.2010р.
(Постанова ХАГС) 01.12.2010р. господарським
судом за заявою ФОП ОСОБА_8 була
порушена нова справа Б-39/171-10 про
банкрутство ФОП ОСОБА_5 21.12.2010р.
господарським судом за цією справою
була винесена постанова про визнання
боржника ФОП ОСОБА_5 банкрутом за
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції, що діяла до 19.01.2013р.,
призначений ліквідатором Ніколенко
М.О. В подальшому Постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 08.09.2011р. була
задоволена апеляційна скарга ПАТ «ВТБ
«Банк», постанова господарського суду
Харківської області від 21.12.2010р. у
справі Б-39/171-10 про визнання банкрутом
ФОП ОСОБА_5 була скасована, провадження
у справі про банкрутство було
припинено. Постановою ВГСУ від 13.12.2011р.
постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 08.09.2010р. була
залишена без змін.

Отже, як встановив суд, здійснення
продажу майна банкрута на аукціоні:
нежитлових приміщень першого поверху
26-1-:-26-4, загальною площею 99,5 кв.м., в
літері «А-5», що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1, що є предметом забезпечення
ПАТ «Укрсоцбанк», за положеннями
ст.ст.22-32,27-49 Закону по банкрутство було
здійснено колишнім ліквідатором
арбітражний керуючим Ніколенко М.О. в
провадженні у справі Б-39/171-10 про
банкрутство ФОП ОСОБА_5 Натомість в
матеріалах справи Б-39/171-10 відсутні
протокол аукціону № 2 від 24.01.2011р. та
договір купівлі-продажу від 03.09.2011р.
вищевказаної нерухомості

Проте в матеріалах справи Б-39/64-10 (том.17
арк. справи 18-20,21, 62-57, том.15 арк.справи 119,
129-131) знаходяться копії протоколу
аукціону № 2 від 24.01.2011р. з продажу майна
банкрута, договору купівлі-продажу від
03.09.2011р. нежитлових приміщень першого
поверху 26-1-:-26-4, загальною площею 99,5
кв.м., в літері «А-5», що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, договір
купівлі-продажу нерухомості від
03.09.2011р., звіт про оцінку
вищезазначеного майна від 21.12.2010р.,
копія договору на проведення оцінки
майна від 21.12.2010р., акт виконаних робіт
від 21.12.2010р.

В зв'язку з вищевказаним, посилання
представника ПАТ «Укрсоцбанк» на ч.12
ст.7 Закону про банкрутство в редакції
до 19.01.2013р. є необґрунтованим та
невірним тлумаченням цієї норми Закону
про банкрутство, оскільки в разі
припинення провадженні у справі Б-39/171-10
про банкрутство ФОП ОСОБА_5 по заяві
ФОП ОСОБА_8 заява ФОП ОСОБА_8 не може
бути об'єднана зі справою Б-39/64-10 за
заявою ФОП ОСОБА_5 про порушення справи
про банкрутство ФОП ОСОБА_5, а крім того
наслідки продажу майна банкрута
ліквідаторам можуть бути розглянути
судом лише в межах провадження у справі
про банкрутство, в якому відбувся
продаж такого майна банкрута. Проте,
продаж вищевказаного майна банкрута
ФОП ОСОБА_5 за положеннями Закону про
банкрутство в редакції до 19.01.2013р.
відбувся в межах іншого провадження у
справі Б-39/171-10. Зазначене підтверджує і
те, що арбітражний керуючий Ніколенко
М.О. був призначений ліквідатором у
справі Б-39/64-10 про банкрутство ФОП
ОСОБА_5 лише 02.03.2011р. (ухвалою
господарського суду).

Також судом встановлено, що 11.03.2008р. між
ПАТ «Укрсоцбанк» та гр. ОСОБА_10 був
укладений кредитний договір за №
838/11-27/37/8-002, за умовами якого гр. ОСОБА_10
отримав грошові кошти в сумі 397975
доларів США зі сплатою відсотків
річних у розмірі 13,5%. В забезпечення
виконання зобов'язань за вищевказаним
кредитним договором між ПАТ
«Укрсоцбанк» та гр. ОСОБА_5 був
укладений іпотечний договір №
838/11-27/37/8-014 від 11.07.2008р., згідно умов
якого гр. ОСОБА_5 передав в іпотеку
банку нежитлові приміщення першого
поверху 26-1-:-26-4, загальною площею 99,5
кв.м., в літері «А-5», що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу.

Умовами укладеного іпотечного
договору за № 838/11-27/37/8-014 від 11.07.2008р. гр.
ОСОБА_5 виступив майновим поручителем з
виконання зобов'язань за кредитним
договором № 838/11-27/37/8-002, за умовами
якого гр. ОСОБА_10 отримав грошові кошти
в сумі 397975 доларів США. Тобто,
відповідно до змісту договору іпотеки,
приписів ч. 2 ст.11 Закону України "Про
заставу", ст.ст. 583, 590 Цивільного кодексу
України гр. ОСОБА_5 було передано в
заставу (іпотеку) нерухомість на
забезпечення виконання зобов'язань за
вищевказаним кредитним договором гр.
ОСОБА_10

Необхідною ознакою набуття статусу
кредитора у справі про банкрутство,
виходячи із змісту вимог абз. 3, 7 ст. 1
Закону про банкрутство, є наявність у
кредитора до боржника зобов'язань
грошового характеру.

Проте у гр. ОСОБА_5 відсутні грошові
зобов'язання перед АТ «Укрсоцбанк» у
розумінні приписів ст.ст.1, 47-49 Закону
про банкрутство, оскільки відносини
застави не є зобов'язанням за своєю
суттю, а є способом забезпечення
належного виконання зобов'язання.
Зазначене витікає з аналізу приписів:
ст. 1 Закону України "Про заставу", в якій
визначено, що застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, ч. 1 ст. 575 ЦК
України, в якій зазначається, що
іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи; ч.1 ст. 583 ЦК України, в
якій зазначається, що заставодавцем
може бути боржник або третя особа
(майновий поручитель).

Ст.1 Закону України "Про іпотеку"
визначає іпотеку як вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким, іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.
Майновий поручитель - особа, яка
передає в іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання зобов'язання
іншої особи-боржника.

Отже, договір іпотеки № 838/11-27/37/8-014 від
11.07.2008р. не породжує у іпотекодавця гр.
ОСОБА_5 грошових зобов'язань перед
іпотекодержателем ПАТ "Укрсоцбанк»,
оскільки Закон про банкрутство не
поширює це визначення на можливі
вимоги банку до майнового поручителя,
які випливають із забезпечення
основного зобов'язання. В зв'язку з чим
у ФОП ОСОБА_5 у справі Б-39/64-10 про
банкрутство відсутні грошові
зобов'язання перед ПАТ "Укрсоцбанк», а є
лише майнові.

Суд констатує, що в матеріалах справи
Б-39/64-10 відсутній реєстр вимог
кредиторів, письмові докази розгляду
ліквідатором ФОП ОСОБА_5 Ніколенко М.О.
заяви ПАТ «Укрсоцбанк» з вимогами до
банкрута (том.6,арк. справи 114-139).

Стосовно недотримання ліквідатором
Ніколенко М.О. встановлених законом
прав банку як іпотекодержателя, суд
зазначає, що з моменту застосування
ліквідаційної процедури до боржника
продаж (відчуження) майна банкрута
здійснюється не в порядку,
передбаченому Законом України "Про
іпотеку" (на порушення якого посилався
банк у заяві про визнання аукціону та
договору недійсним), а у відповідності
до приписів спеціальних норм Закону
про банкрутство.

Зазначений висновок стосовно
пріоритетності норм Закону про
банкрутство узгоджується з правовою
позицією Верховного Суду України
(постанова ВСУ від 26.06.13 у справі
№6-58цс13), а також - з положеннями п. 2
Рекомендацій президії Вищого
господарського суду України від 04.06.04 №
04-5/1193 "Про деякі питання практики
застосування Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Крім того, як було зазначено спірний
договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень від 02.03.2011р. був укладений між
ліквідатором банкрута Ніколенко М.О. та
гр. ОСОБА_3 Проте, заявник ПАТ
«Укрсоцбанк» не є учасником спірного
договору, в зв'язку з чим обраний банком
спосіб захисту порушеного права
(визнання договору недійсним) не
призведе до захисту порушеного права у
відповідності до приписів ст.16 ЦК
України, оскільки застосування
наслідків недійсності угоди не
поширюється на права банку як
іпотекодержателя, що також
узгоджується з правовою позицією
Верховного Суду України (постанова ВСУ
від 26.06.13 у справі №6-58цс13).

Стосовно прохання ПАТ "Укрсоцбанк»
визнати недійсним результату аукціону
від 24.01.2011р. № 2 з реалізації
вищезазначеного нерухомого майна за
протоколом аукціону, складеним ТБ
«Правопорядок», то слід зазначити, що
визнання недійсним результатів
протоколу аукціону не може бути
задоволено, оскільки протокол не
містить обов'язкових ознак правочину
та підстав захисту порушених прав, як
це визначено ст.16 ЦК України та ст.20 ГК
України, не є домовленістю сторін,
спрямованою на встановлення, зміну та
припинення їх цивільних прав та
обов'язків, та не є актом
ненормативного характеру в розумінні
ст.12 ГПК України, а є лише фіксацією
продажу майна банкрута з прилюдних
торгів. В зв'язку з чим суд вважає, що
банком теж невірно обраний спосіб
захисту порушеного права. Зазначене
узгоджується з позицією ВГСУ
(постанова від 10.06.2014р справа №Б-39/208-10).

Посилання банку в заяві на те, що банком
не було надано письмової згоди
ліквідатора на відчуження
вищевказаного нерухомого майна, яке
було предметом забезпечення, а отже
укладений правочин від 02.09.2011р. є
недійсним не може бути взято до уваги
судом, оскільки положення Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
чинній до 19.01.2013р. не передбачали згоди
іпотекодержателя на відчуження
предмету іпотеки за договором, який
укладався під час ліквідаційної
процедури банкрута, що здійснюється в
межах провадження у справі про
банкрутство і з моменту застосування
ліквідаційної процедури до боржника
продаж майна банкрута здійснюється у
відповідності до норм Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції чинній до 19.01.2013р., а не норм
Закону України «Про іпотеку».

Також посилання ПАТ «Укрсоцбанк» на
відсутність сплати грошових коштів за
придбані об'єкти нерухомості
(нежитлові приміщення) не може прийнято
до уваги судом, в зв'язку з чим
відсутність сплати грошей по договору
не може бути підставою для визнання
спірного договору купівлі-продажу від
02.03.2011р. недійсним, оскільки виходячи зі
змісту ст.ст.215, 216 ЦК України виконання
чи невиконання сторонами зобов'язань,
які виникли з правочину, має значення
лише для визначення наслідків його
недійсності, а не для визнання самого
правочину недійсним. Зазначене
узгоджується з правовою позицією,
викладеною у п.7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.09р. №9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними".

Розглянувши заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про
витребування доказів та забезпечення
позову від 05.09.2014р. суд дійшов висновку,
що дана заява не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Забезпечення вимог кредиторів у
процедури банкрутства має свої
особливості.

Ст.12 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» встановлює,
що господарський суд має право за
клопотанням сторін або учасників
провадження у справі про банкрутство
чи за своєю ініціативою вживати
заходів щодо забезпечення вимог
кредиторів. Заходи щодо забезпечення
вимог кредиторів діють до дня введення
процедури санації або до винесення
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури і призначення ліквідатора.
Проте, на момент подання цієї заяви
Постановою господарського суду від
28.07.2010р. ФОП ОСОБА_5 вже був визнаний
банкрутом , а крім того обґрунтованих
підстав для задоволення заяви про
витребування доказів банк не надав,
про що свідчить мотивувальна частина
ухвали суду.

Щодо заяви про припинення провадження
у справі в частині розгляду заяву банку
у порядку ст.80 ГПК України представника
ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4, то остання не
підлягає задоволенню з огляду на те, що
нормами ст.ст. 22-32,47-29 Закону про
банкрутство в редакції до 19.01.2013р. не
обмежується право кредитора
звертатися до суду у справі про
банкрутство з заявою про визнання
недійсним договору.

Згідно з ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінує докази сторін
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі вищенаведеного та
керуючись ст.ст. 22-32, 47-49 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст. 86 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ПАТ «Укрсоцбанк» у
задоволенні заяви про витребування
доказів та забезпечення позову.

2. Відмовити представнику гр. ОСОБА_3
адвокату ОСОБА_4 у задоволенні заяви
про припинення провадження за заявою
ПАТ «Укрсоцбанк».

3. Відмовити в задоволенні заяви ПАТ
«Укрсоцбанк» про визнання торгів від
24.01.11 р. та договору купівлі-продажу від
03.09.11 р.недійсними.

4. Ухвалу направити ліквідатору, гр.
ОСОБА_3, Ніколенко М.О., ПАТ "Укрсоцбанк",
банкруту, ТБ "Правопорядок".

Суддя
Міньковський С.В.