м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 924/1144/14 13.11.14
За позовом Приватного підприємства
до Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в особі Хмельницького
головного регіонального відділення
Публічного акціонерного товариства
про стягнення грошових коштів
Суддя Котков О.В.
У засіданні брали участь:
від позивача: Деркач О.В. (В.о.
від відповідача: Голуб’ятникова Ю.А.
(представник за довіреністю).
В судовому засіданні 13
листопада 2014 року, відповідно до
положень ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.
08 серпня 2014 року до канцелярії
Господарського суду Хмельницької
області від Приватного підприємства
"Апро-Сервіс" (позивач) на розгляд суду
надійшла позовна заява № 1 від 07.08.2014
року в якій викладені позовні вимоги
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в особі Хмельницького
головного регіонального відділення
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" (відповідач)
заборгованості за договором про
відкриття банківських рахунків та
здійснення розрахунково-касового
сумі 51 337,16 грн. (п'ятдесят одна тисяча
триста тридцять сім гривень 16 копійок).
Ухвалою Господарського суду
Хмельницької області від 09.09.2014 року
матеріали справи № 924/1144/14 передано за
підсудністю до Господарського суду
17 вересня 2014 року матеріали справи №
924/1144/14 надійшли до канцелярії
Господарського суду міста Києва.
Згідно автоматичного розподілу справ
матеріали справи № 924/1144/14 передано для
розгляду судді Коткову О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 року (суддя Котков О.В.)
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження по справі №
924/1144/14, розгляд справи призначено на
В судовому засіданні 21.10.2014р. судом, у
відповідності до ч. 3 ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, було оголошено перерву, про що
представники сторін були повідомлені
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд,-
01 листопада 2012 року між позивачем, як
Клієнтом, та відповідачем, як Банком
(разом - сторони), було укладено договір
про відкриття банківських рахунків та
здійснення розрахунково-касового
або Договір банківського рахунку) у
відповідності до п. 1.1. якого Банк
відкриває Клієнту поточні рахунки та
здійснює їх розрахунково-касове
обслуговування відповідно до чинного
законодавства України,
нормативно-правових актів НБУ та умов
Позивач зазначає, що у переведенні
грошових коштів Клієнта з одного
рахунку на інший, Банком було
відмовлено, з чим Клієнт категорично не
погоджується та вважає відповідні дії
Банку такими, що призвели до порушенням
прав позивача, а тому просить суд
стягнути з відповідача залишок на
особовому рахунку Клієнта в розмірі 51
З викладеними позивачем в позовній
заяві твердженнями відповідач не
погоджується та у своєму відзиві
вказав, що вимога позивача про
стягнення коштів є вимогою кредитора
та не може бути виконана Банком у
зв'язку із введенням у останнього
тимчасової адміністрації та розпочато
процедуру ліквідації.
Оцінивши наявні в матеріалах справи
документи та дослідивши в судовому
засіданні докази, господарський суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ст. 626
Цивільного кодексу України).
Як вже було встановлено судом, 01
листопада 2012 року між сторонами
укладено договір про відкриття
банківських рахунків та здійснення
розрахунково-касового обслуговування
Клієнту поточні рахунки та здійснює їх
розрахунково-касове обслуговування
відповідно до чинного законодавства
України, нормативно-правових актів НБУ
Укладений між сторонами Договір за
своєю юридичною природою є договором
банківського рахунку.
Нормами статті 1066 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
Згідно статті 1068 Цивільного кодексу
України банк зобов'язаний зарахувати
грошові кошти, що надійшли на рахунок
клієнта, в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
встановлений договором банківського
рахунка або законом.
Положеннями статті 1071 Цивільного
кодексу України визначено, що банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
Обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку, не
допускається, крім випадків обмеження
права розпоряджання рахунком за
рішенням суду або в інших випадках,
встановлених законом, а також у разі
зупинення фінансових операцій, які
можуть бути пов'язані з легалізацією
(відмиванням) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванням
тероризму, передбачених законом
(стаття 1074 Цивільного кодексу України).

Матеріали справи свідчать, що у
відповідача з 03.03.2014 року по 02.06.2014р.
запроваджена тимчасова адміністрація,
що підтверджується рішенням № 9 від
28.02.2014р. Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб.
Надалі, рішенням № 45 від 11.06.2014 року
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
вирішено розпочати ліквідацію Банку.

За приписами частини 1 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України обставини, визнані
господарським судом загальновідомими,
не потребують доказування.

Положеннями статті 76 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
передбачено, що Національний банк
України не пізніше дня, наступного за
днем прийняття рішення про віднесення
банку до категорії неплатоспроможних,
повідомляє про це рішення Фонд
гарантування вкладів фізичних осіб для
вжиття ним заходів, передбачених
Законом України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
унормовано, що цим Законом
встановлюються правові, фінансові та
організаційні засади функціонування
системи гарантування вкладів фізичних
осіб, повноваження Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, порядок виплати
Фондом відшкодування за вкладами, а
також регулюються відносини між
Фондом, банками, Національним банком
України, визначаються повноваження та
функції Фонду щодо виведення
неплатоспроможних банків з ринку і
ліквідації банків. Метою цього Закону є
захист прав і законних інтересів
вкладників банків, зміцнення довіри до
банківської системи України,
стимулювання залучення коштів у
банківську систему України,
забезпечення ефективної процедури
виведення неплатоспроможних банків з
ринку та ліквідації банків. Відносини,
що виникають у зв'язку із створенням і
функціонуванням системи гарантування
вкладів фізичних осіб, виведенням
неплатоспроможних банків з ринку та
ліквідації банків, регулюються цим
Законом, іншими законами України,
нормативно-правовими актами Фонду та
Національного банку України.

Питання запровадження та здійснення
тимчасової адміністрації регулюються
розділом VII Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" визначено, що
під час тимчасової адміністрації не
здійснюється задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банків.

Визначення поняття "кредитор банку"
містять приписи Закону України "Про
банки і банківську діяльність". Так,
відповідно до статті 2 Закону, кредитор
банку - юридична або фізична особа, яка
має документально підтверджені вимоги
до боржника щодо його майнових
зобов'язань.

11.06.2014 року Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб, з
підстав прийняття Правлінням НБУ
10.06.2014р. постанови № 339 «Про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
Банку», прийнято рішення про початок
ліквідації Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк".

Статтею 17 Закону України "Про банки і
банківську діяльність" передбачена
заборона на здійснення банківської
діяльності без банківської ліцензії.

Крім того, порядок ліквідації банку
регулюється розділом VIII Законом
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Так, ч. 5 ст. 45 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" передбачено, що протягом 30 днів з
дня опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи
Фонду:

1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється;

2) банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових
зобов'язань банку та зобов'язання щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку;

5) відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону;

7) втрачають чинність публічні
обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається (ч. 2 ст. 46
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб").

Вимоги за зобов'язаннями банку, що
виникли під час проведення ліквідації,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури (ч. 3 ст. 46
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб").

Уповноважена особа Фонду припиняє
приймання вимог кредиторів після
закінчення 30 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування
відомостей відповідно до частини
другої статті 45 цього Закону
уповноважена особа Фонду здійснює такі
заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному
кредитору та відносить вимоги до
певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не
підтвердження фактичними даними, що
містяться у розпорядженні
уповноваженої особи Фонду, та, у разі
потреби, заявляє в установленому
законодавством порядку заперечення за
заявленими до банку вимогами
кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог
кредиторів відповідно до вимог,
встановлених нормативно-правовими
актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб").

Частиною 4 вказаною вище статті
передбачено, що будь-які спори щодо
акцептування вимог кредиторів
підлягають вирішенню у судовому
порядку. Судове провадження щодо таких
вимог не припиняє перебіг
ліквідаційної процедури.

До того ж, відповідно до п. 4.27 Рішення
Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
05.07.2012 року № 2 "Про затвердження
Положення про виведення
неплатоспроможного банку з ринку",
уповноважена особа Фонду на ліквідацію
банку не має права здійснювати
задоволення вимог кредиторів до
затвердження реєстру акцептованих
вимог кредиторів, за винятком
погашення за погодженням з виконавчою
дирекцією Фонду вимог за правочинами,
що забезпечують здійснення процедури
ліквідації.

Таким чином, з системного аналізу
вищевикладеного, враховуючи прийняте
рішення Виконавчої дирекції Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб про
ліквідацію Банку, задоволення вимог
кредиторів банку, зокрема Клієнта,
здійснюється виключно у межах
процедури ліквідації банку та у
порядку передбаченому Законом України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб".

Станом на 07.11.2014р. вимоги на суму 51 337,16
грн. кредитора - Клієнта, акцептовані
Банком та 01.07.2014р. внесені до реєстру
вимог кредиторів, що підтверджується
витягом із переліку вимог кредиторів
Банку (копія витягу в справі).

Згідно з частиною 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Таким чином, з огляду на вищезазначене,
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 18.11.2014р.

Суддя
О.В.
Котков