ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 р. Справа № 909/263/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Фрич М. М., при
секретарі судового засідання Ковалюк
С. Я., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Банк Золоті Ворота",

пр.Леніна, 36,м. Харків,61200

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця Петрошенка Сергія
Івановича

вул. Будівельників, буд.
№ 20, кв. 108,м. Івано-Франківськ,76018

про стягнення коштів за кредитним
договором.

за участю представників сторін:

Від позивача: Якубовський Олександр
Олександрович, (довіреність № 21 від
05.11.14)

Від відповідача: Петрошенко С.І. -
підприємець, свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльністю № 525
від 20.09.05р.

Від відповідача: Симовоник Я.В. -
адвокат, (довіреність № 33 від 02.01.14)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Банк Золоті Ворота" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовною
вимогою до фізичної особи-підприємця
Петрошенка Сергія Івановича про
стягнення коштів за кредитним
договором в розмірі 115 944 грн. 67 коп.

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 21.03.2014
року прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі і призначено розгляд справи в
судовому засіданні на 08.04.2014 року.
Ухвалою суду від 08.04.2014 року зупинено
провадження по справі до набрання
рішенням по справі №0907/4092/2012 законної
сили.

Ухвалою суду від 06.11.2014 року
поновлено провадження по справі і
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 18.11.2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив суд позов
задоволити. Представник відповідача
проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив, що 25.03.2008 року між
позивачем та відповідачем було
укладено договір №02/26Ю про надання
кредиту. Згідно кредитного договору
відповідачу було надано кредит у
розмірі 50 000 грн. під 22 % річних у період
з 25.03.2008 року по 24.03.2011 року, 27 % річних у
період після 24.03.2011 року, з поверненням
кредиту та відсотків за користування
ним на умовах, передбачених кредитним
договором, з кінцевим терміном
погашення кредиту 24.03.2011 року.

Згідно пункту 3.2. кредитного договору
за користування кредитом позивач
нараховує проценти, а відповідач у
строк до 25 числа (включно) кожного
поточного місяця (включаючи місяць
надання кредиту, якщо кредит було
надано до 20 числа включно), а також на
день закінчення строку дії договору,
сплачує проценти банку за період з 21
числа попереднього місяця (у місяць
надання кредиту - з дня фактичного
надання кредиту) по 20 число поточного
місяця включно (або по день, що передує
дню повного погашення кредиту).

25.03.2008 року на поточний рахунок
відповідача у філії АКБ "Золоті Ворота"
у м. Івано-Франківськ позивачем було
перераховано усю суму кредиту
відповідно до меморіального ордеру №1
від 25.03.2008 року.

За словами позивача, відповідач не
виконав зобов'язання у встановлений
кредитним договором строк (26.10.2008 року)
і прострочив погашення кредиту. Як
вбачається з позовної заяви, станом на
11.02.2014 сума заборгованості відповідача
по кредитному договору становить 135 260
грн. 36 коп., в тому числі: 50 000 грн. -
кредит; 52 748 грн. 76 коп. - відсотки; 13 195
грн. 91 коп. - пеня за період з 25.03.2008 року
по 24.09.2011 року. Вказану суму позивач
просить суд стягнути з відповідача.

Відповідач з вказаною вимогою
позивач не погоджується. В судовому
засіданні відповідач усно заперечив
проти позовних вимог, вказавши при
цьому, що вимога позивача є
безпідставною, оскільки, вироком
Івано-Франківського міського суду від
18.09.2014 року (який набрав законної сили
09.10.2014 року) задоволено цивільний позов
публічного акціонерного товариства
"Банк Золоті Ворота" і стягнуто на
користь ПАТ "Банк Золоті Ворота" в
солідарному порядку з Галюка Віталія
Степановича, Гриленка Віталія
Альбертовича 3 883 674 грн. 22 коп.
матеріальних збитків. Вказана сума
збитків, за словами відповідача,
охоплює суму, заявлену позивачем до
стягнення. З огляду на викладені
обставини, відповідач просив суд в
позові відмовити.

Виходячи з матеріалів справи та
керуючись вимогами діючого
законодавства, суд дійшов в спірному
випадку висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог з огляду на
таке.

Відповідно до ст.1 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
за текстом - ГПК України) підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні) мають
право звертатися до господарського
суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ч.4 ст. 35 ГПК України вирок суду в
кримінальному провадженні який набрав
законної сили, є обов'язковим для
господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок, лише в питаннях, чи
мало місце діяння та чи вчинене воно
цією особою.

Пунктом 2.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" встановлено, що
преюдиційне значення для
господарського суду має й вирок суду в
кримінальному провадженні або
постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, якщо
господарський суд розглядає справу про
правові наслідки дій чи бездіяльність
особи, щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, і лише в питаннях, чи
мало місце діяння та чи вчинене воно
цією особою. Преюдиціальне значення
процесуальним законом надається саме
обставинам, встановленим судовими
рішеннями (в тому числі в їх
мотивувальних частинах), а не правовій
оцінці таких обставин, здійсненій
іншим судом.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи вироку Івано-Франківського
міського суду від 18.09.2014 року, який
набрав законної сили 09.10.2014 року,
задоволено цивільний позов - стягнуто з
підсудних Галюка В.С. (який перебував на
посаді директора філії
акціонерно-комерційного банку "Золоті
ворота") та Гриленка В.А. (працював на
посаді начальника відділу філії АКБ
"Золоті ворота") в солідарному порядку 3
883 674 грн. 22 коп. матеріальної шкоди, яка
знайшла своє підтвердження
дослідженими письмовими доказами в їх
сукупності, зокрема, по кредитному
договору №02/26Ю за період з 25.03.2008 року
по 25.04.2013 року на суму 135 260, 36 грн.

За таких обставин, вирок
Івано-Франківського міського суду від
18.09.2014 року має для господарського суду
Івано-Франківської області
преюдиційне значення, яким
встановлено, що підписання
відповідачем договору про надання
споживчого кредиту було наслідком
завідомо спланованих іншими особами
злочинних дій, про які відповідачу не
було відомо, а спірна сума кредитних
коштів виникла не з вини відповідача.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача спірну суму кредитних
коштів в розмірі 115 944, 67 грн., як
наслідок невиконання останнім
зобов'язань за кредитним договором. В
спірному випадку відсутні правові
підстави для задоволення такої вимоги,
оскільки, сума за вказаним договором
вже стягнута з винних осіб вироком
Івано-Франківського міського суду від
18.09.2014 року.

Суд, дослідивши подані докази, визнав
їх належними доказами в розумінні
статей Господарського процесуального
кодексу України (надалі за текстом - ГПК
України). На підставі цих доказів, з
урахуванням обставин по справі та
діючого законодавства не знайшов
доказів в підтвердження вимоги
позивача про стягнення коштів за
кредитним договором, а відтак така
вимога є необґрунтованою і не підлягає
задоволенню.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

В силу ст. 49 ГПК України судові
витрати залишити за позивачем.

Керуючись пунктом 2.6 2.6. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
ст.ст.1,32,33, ч.4 ст.35, ст.43,49, 82
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові публічного акціонерного
товариства "Банк Золоті ворота" / 61200, м.
Харків, пр. Леніна, 36, /
до фізичної особи-підприємця
Петрошенка Сергія Івановича / 76018, вул.
Будівельників, буд. №20, кв. №108,
ідентифікаційний номер / про
стягнення коштів за кредитним
договором - відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.11.14

Суддя
Фрич М. М.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Гавінська Л.Д. 21.11.14