м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Державного підприємства
«Спеціалізована державна експертна
організація - центральна служба
української державної будівельної
до відповідача: Комунального
підприємства «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»,
про стягнення 29 413,51 грн.
Суддя Любченко М.О.
Представники сторін:
від позивача: Кравченко І.В. - по дов.
від відповідача: не з'явився
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Державне підприємство
«Спеціалізована державна експертна
організація - центральна служба
української державної будівельної
експертизи», м.Київ звернулось до
господарського суду міста Києва із
позовом до відповідача, Комунального
підприємства «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»,
м.Київ про стягнення основного боргу в
сумі 23 285,80 грн., 3% річних в розмірі 578
грн., інфляційних втрат в сумі 3768,51 грн.
та пені в розмірі 1781,20 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору №00-1068-13/ЦБ
від 12.07.2013р. на виконання експертизи
проекту будівництва в частині
здійснення оплати робіт в обсязі та
строки, передбачені договором, що і
стало підставою для звернення до суду з
розглядуваним позовом.
Відповідач у судове засідання 12.11.2014р.
не з'явився, представника не направив,
своїм правом на участь у розгляді
справи не скористався, відзиву на
позовну заяву не надав.
За висновками суду, Комунальне
підприємство «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»
було належним чином повідомлене про
час та місце розгляду справи, виходячи
За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.
Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу
України відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до Єдиного державного
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
Єдиний державний реєстр створюється з
метою забезпечення державних органів,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.
За змістом наявного в матеріалах
справи витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місцезнаходженням
м.Київ, Подільський район, вул.Фрунзе,
На вказану адресу судом на виконання
приписів Господарського
процесуального кодексу України було
скеровано ухвалу від 24.10.2014р. з метою
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи.
Як свідчать матеріли справи, а саме
відповідач наведений вище
процесуальний документ отримав
Приймаючи до уваги направлення
господарським судом поштової
кореспонденції за адресою
Комунального підприємства «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»,
яка наявна в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, а також з огляду на
наявні в матералах справи докази
отримання судової кореспонденції
відповідачем, суд дійшов висновку про
належне повідомлення вказаного
учасника судового процесу про дату, час
і місце розгляду справи.
Наразі, з огляду на неявку відповідача
в судове засідання, господарський суд
враховує, що за змістом ст.22
Господарського процесуального кодексу
України прийняття участі у судовому
засіданні є правом сторони. При цьому,
норми вказаної статті зобов'язують
сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Крім того, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
Судом також прийнято до уваги, що
ухвалою від 24.10.2014р. явка сторін у
судове засідання обов'язковою не
Одночасно, за висновками суду, з 29.10.2014р.
(дата отримання ухвали про порушення
провадження) у Державного підприємства
«Спеціалізована державна експертна
організація - центральна служба
української державної будівельної
експертизи» було достатньо часу для
висловлення своєї правової позиції по
Таким чином, з огляду на вищенаведене,
незважаючи на те, що відповідач в
процесі розгляду справи так і не
скористався правами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, за висновками суду, у
матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, внаслідок
чого справа може бути розглянута за
наявними у ній документами відповідно
до вимог ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, а
неявка вказаного учасника судового
спору не перешкоджає вирішенню справи
Наразі, судом також враховано
відсутність у матеріалах справи
клопотань відповідача про відкладення
розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши представлені
заявником докази, господарський суд
За змістом ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.
За змістом ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ст.837
Цивільного кодексу України).
Як вбачається з матеріалів справи,
12.07.2013р. між Комунальним підприємством
реставраційно-відновлювальних робіт»
(замовник) та Державним підприємством
«Спеціалізована державна експертна
організація - центральна служба
української державної будівельної
експертизи» (виконавець) було укладено
договір №00-1068-13/ЦБ на виконання
експертизи проекту будівництва,
відповідно до п.1.1 якого замовник
доручив виконавцю провести експертизу
проекту будівництва щодо дотримання
вимог до міцності, надійності та
довговічності будинків і споруд, їх
експлуатаційної безпеки та
інженерного забезпечення, санітарного
та епідеміологічного благополуччя
населення, пожежної безпеки, а також
кошторисної частини.
Вартість проведення робіт за договором
складає 23 285,80 грн. (п.2.2 договору
№00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р.).
Пунктом 9.1 укладеного між сторонами
правочину передбачено, що договір
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та скріплення
печатками й діє до 31.12.2013р., а в частині
розрахунків - до повного виконання
контрагентами своїх зобов'язань.
З огляду на встановлений ст.204
Цивільного кодексу України принцип
правомірності правочину, суд приймає
до уваги договір №00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р.
як належну підставу, у розумінні норм
ст.11 названого Кодексу України, для
виникнення у позивача та відповідача
взаємних цивільних прав та обов'язків з
Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
За приписами зі ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.
Як вже зазначалось, п.1.2 договору
№00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р. передбачено, що
виконавець зобов'язався провести
експертизу проекту будівництва щодо
дотримання вимог до міцності,
надійності та довговічності будинків і
споруд, їх експлуатаційної безпеки та
інженерного забезпечення, санітарного
та епідеміологічного благополуччя
населення, пожежної безпеки, а також
кошторисної частини. Назва проекту
будівництва: «Реабілітація пішохідної
зони від Поштової площі до Паркового
(Пішохідного) мосту через річку Дніпро
У п.1.2 спірного правочину сторонами
було погоджено, що результати робіт
надаються замовнику у вигляді
письмового звіту за результатами
проведеної експертизи.
Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору №00-1068-13/ЦБ від
12.07.2013р. позивачем було виконано, а
відповідачем прийнято роботи з
проведення експертизи проекту
будівництва «Реабілітація пішохідної
зони від Поштової площі до Паркового
(Пішохідного) мосту через річку Дніпро
у м.Києві», що підтверджується актом б/н
від 19.12.2013р. приймання-передачі
У судовому засіданні 12.11.2014р. судом було
оглянуто оригінал наведеного вище
документу та встановлено, що останній
підписано представниками обох сторін
без зауважень та заперечень й
скріплений печатками суб'єктів
Ухвалою господарського суду від
24.10.2014р. відповідача було зобов'язано
надати заперечення (у разі наявності)
щодо отримання від Державного
підприємства «Спеціалізована державна
експертна організація - центральна
служба української державної
будівельної експертизи» результатів
робіт з проведення експертизи за
договором №00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р. на
Проте, відповідачем заперечень з
приводу належного виконання позивачем
своїх обов'язків за спірним правочином
не представлено, факт виконання
останнім робіт на загальну суму 23 285,30
грн. не спростовано.
При цьому, за висновками суду з 29.10.2014р.
(дата отримання ухвали про порушення
провадження) у відповідача було
достатньо часу для висловлення своєї
правової позиції по суті спору.
За таких обставин, враховуючи наведене
вище, з огляду на наявні в матеріалах
справи документи, приймаючи до уваги
відсутність доказів наявності у
відповідача будь-яких заперечень та
претензій щодо належного виконання
заявником прийнятих за договором
№00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р. зобов'язань,
господарський суд дійшов висновку, про
належне виконання Державним
підприємством «Спеціалізована
державна експертна організація -
центральна служба української
державної будівельної експертизи»
своїх обов'язків за вказаним вище
правочином в частині виконання
доручених Комунальним підприємством
реставраційно-відновлювальних робіт»
робіт на суму 23 285,30 грн.
Як вже зазначалось, ст.526 Цивільного
кодексу України встановлено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
Як вказувалось вище, п.2.2 договору
№00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р. передбачено, що
вартість проведених робіт за договором
складає 23 285,80 грн.
Вартість експертизи також викладена у
протоколі погодження договірної ціни
(додаток №1 до спірного правочину) (п.2.3
договору №00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р.).
Згідно з п.2.4 укладеного між сторонами
правочину замовник у строк не більше
п'яти календарних днів з дня підписання
акта приймання-передачі виконаних
робіт зобов'язується відповідно до
цього акту здійснити на користь
виконавця оплату в розмірі 100% вартості
виконаних робіт за договором.
В акті б/н від 19.12.2013р.
приймання-передачі виконаних робіт
контрагентами також було зазначено
вартість проведення експертизи, що
повністю відповідає п.2.2 спірного
Отже, враховуючи порядок, обсяги та
строки розрахунків, що погоджені
сторонами у розділі 2 спірного
правочину, приймаючи до уваги наведені
вище висновки суду, що виконання
позивачем та прийняття відповідачем
робіт, господарський суд встановив, що
строк оплати робіт вартістю 23 285,80 грн.
за договором №00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р.
Проте, за твердженнями позивача, які з
боку відповідача належними та
допустимими у розумінні ст.34
Господарського процесуального кодексу
України доказами, не спростовані,
Комунальним підприємством «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»
роботи за спірним правочином оплачено
не було в результаті чого у останнього
утворилась заборгованість в розмірі 23
Ухвалою від 24.10.2014р. відповідача було
зобов'язано надати докази повного або
часткового виконання своїх грошових
зобов'язань за договором №00-1068-13/ЦБ від
Проте, відповідачем витребуваних судом
доказів надано не було, факт наявності
заборгованості перед Державним
підприємством «Спеціалізована
державна експертна організація -
центральна служба української
державної будівельної експертизи» у
розмірі 23 285,80 грн. не спростовано.
При цьому, судом вже зазначалось, що
наведений вище процесуальний документ
відповідачем було отримано 29.10.2014р., що
свідчить про наявність у вказаного
учасника судового процесу достатньої
кількості часу для висловлення своєї
правової позицію по суті спору та
надання витребуваних судом доказів.
Відповідно п.2.3 Постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (ч.1 ст.38
Господарського процесуального кодексу
України), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.
За таких обставин, враховуючи все
вищенаведене, приймаючи до уваги
виконання позивачем своїх обов'язків
за договором №00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р. та
ненадання відповідачем жодних
зауважень з цього приводу, з огляду на
відсутність в матеріалах справи
належних та допустимих у розумінні ст.34
Господарського процесуального кодексу
України доказів погашення спірної
заборгованості, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Державного
підприємства «Спеціалізована державна
експертна організація - центральна
служба української державної
будівельної експертизи» до
Комунального підприємства «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»
про стягнення основного боргу в сумі 23
285,80 грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд також дійшов
висновку щодо задоволення в повному
обсязі вимог позивача про стягнення 3%
річних в розмірі 578 грн., інфляційних
втрат в сумі 3768,51 грн. та пені в розмірі
1781,20 грн. При цьому, господарський суд
виходить з наступного:
Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання) ст.610
Цивільного кодексу України кваліфікує
як порушення зобов'язання.
Згідно з ч.1 ст.611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
За приписами ч.1 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч.3
ст.549 Цивільного кодексу України).
Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
За змістом ч.4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі, якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).
Разом з тим, згідно із ст.1 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
Зі ст.3 вказаного нормативно-правового
акту вбачається, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.
За приписами ч.6 ст.232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлене
договором або законом, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання повинно було бути
У п.6.2 договору №00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р.
контрагенти погодили, що у разі
порушення строків виконання своїх
зобов'язань за вказаним правочином
винна сторона сплачує на користь іншої
сторони пеню в розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на момент
прострочення від вартості робіт за
кожен день прострочення.
Враховуючи умови договору №00-1068-13/ЦБ
від 12.07.2013р., з огляду на порушення
відповідачем строків внесення плати за
виконані роботи, позивачем було
нараховано пеню за період з 25.12.2013р. по
24.06.2014р. на суму 1781,20 грн.
Здійснивши перевірку, представленого
заявником до матеріалів справи
розрахунку, суд дійшов висновку, що
останній є арифметично вірним, а вимоги
в частині стягнення з Комунального
підприємства «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»
пені у вказаному вище розмірі
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
За приписами ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Наразі, за порушення відповідачем
своїх грошових зобов'язань за
договором №00-1068-13/ЦБ від 12.07.2013р.
позивачем за період з 25.12.2013р. по 22.10.2014р.
було нараховано 3 % річних на суму 578
грн. та інфляційні збитки за період з
січня 2014р. по вересень 2014р. (включно) в
розмірі 3768,51 грн.
За висновками суду, позивачем
проведено вірний розрахунок суми трьох
відсотків річних та інфляційних втрат.
Отже, позовні вимоги в цій частині
також підлягають задоволенню в повному
За таких обставин, враховуючи все
вищенаведене, приймаючи до уваги всі
фактичні обставини справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Державного
підприємства «Спеціалізована державна
експертна організація - центральна
служба української державної
будівельної експертизи» до
Комунального підприємства «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»
про стягнення основного боргу в сумі 23
285,80 грн., 3% річних в розмірі 578 грн.,
інфляційних втрат в сумі 3768,51 грн. та
пені в розмірі 1781,20 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
Судовий збір згідно з ч.5 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.22, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
Задовольнити позовні вимоги
Державного підприємства
«Спеціалізована державна експертна
організація - центральна служба
української державної будівельної
експертизи», м.Київ до Комунального
підприємства «Дирекція
реставраційно-відновлювальних робіт»,
м.Київ про стягнення основного боргу в
сумі 23 285,80 грн., 3% річних в розмірі 578
грн., інфляційних втрат в сумі 3768,51 грн.
та пені в розмірі 1781,20 грн.
Стягнути з Комунального підприємства
реставраційно-відновлювальних робіт»
користь Державного підприємства
«Спеціалізована державна експертна
організація - центральна служба
української державної будівельної
район, бул.Лесі Українки, буд.26, ) основний борг в сумі 23 285,80 грн., 3%
річних в розмірі 578 грн., інфляційні
втрати в сумі 3768,51 грн., пеню в розмірі
1781,20 грн. та судовий збір в сумі 1827 грн.
Видати наказ після набрання рішенням
У судовому засіданні 12.11.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 17.11.2014р.

Суддя
М.О. Любченко