ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Справа № 11/65

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Полякова
Б.М.,суддів:Коваленка В.М., Короткевича
О.Є. (доповідач у справі),розглянувши
матеріали касаційної скарги
Управління Державної
казначейської служби України у
Гайворонському районі Кіровоградської
областіна постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 18 вересня 2014
року та ухвалуГосподарського суду
Кіровоградської області від 23 липня 2014
рокуу справі№ 11/65 за заявою
доПрокурора Гайворонського району
Кіровоградської області в інтересах
держави в особі управління Пенсійного
фонду України в Гайворонському районі
Відкритого акціонерного товариства
"Гайворонський комбінат
хлібопродуктів"пробанкрутство, в
судовому засіданні взяли участь
представники: від ГПУ - Клюге Л.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду
Кіровоградської області від 23 липня 2014
року у справі № 11/65 (суддя Коваленко
Н.М.), зокрема, визнано необґрунтованою
скаргу Управління Державної
казначейської служби України у
Гайворонському районі Кіровоградської
області на дії арбітражного керуючого
Христенка В.В. та відхилено грошові
вимоги Управління Державної
казначейської служби України у
Гайворонському районі Кіровоградської
області в сумі 2 844 692,00 грн., як
правонаступника Головного управління
Державного казначейства України у
Кіровоградській області до банкрута
ВАТ "Гайворонський комбінат
хлібопродуктів.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 18
вересня 2014 року (судді: Білецька Л.М. -
головуючий, Верхогляд Т.А.,
Парусніков Ю.Б.) апеляційну скаргу
Управління Державної казначейської
служби України у Гайворонському районі
Кіровоградської області залишено без
задоволення, ухвалу Господарського
суду Кіровоградської області від 23
липня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі
процесуальними актами, скаржник
Управління Державної казначейської
служби України у Гайворонському районі
Кіровоградської області звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, якою просить
скасувати постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 18 вересня 2014
року та ухвалу Господарського суду
Кіровоградської області від 23 липня 2014
року у справі № 11/65 в частині відмови в
задоволенні скарги на дії арбітражного
керуючого Христенка В.В. та відмови у
визнанні грошових вимог Управління
Державної казначейської служби
України у Гайворонському районі
Кіровоградської області в сумі 2 844 692,00
грн., як правонаступника Головного
управління Державного казначейства
України у Кіровоградській області, та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити скаргу та включити в
реєстр вимог кредиторів ВАТ
"Гайворонський комбінат
хлібопродуктів" вимоги скаржника.

Доводи касаційної скарги зводяться до
порушення судом норм процесуального
права, зокрема, ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України.

Разом з тим, скаржник подав клопотання
про розгляд касаційної скарги без
участі його представника. Колегія
суддів касаційної інстанції вважає за
можливе клопотання задовольнити.

Заслухавши пояснення учасника
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги на
дії арбітражного керуючого та
відхиляючи вимогу щодо визнання
грошових вимог Управління Державної
казначейської служби України у
Гайворонському районі Кіровоградської
області в сумі 2 844 692,00 грн., як
правонаступника Головного управління
Державного казначейства України у
Кіровоградській області, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що заявником на вимогу суду не було
надано договорів, укладених відповідно
до Порядку надання і повернення
бюджетної позички для фінансування
державного контракту 1995 року на
поставку державних ресурсів зерна,
сортового і гібридного насіння
зернових культур та Порядку надання і
повернення бюджетної позички на
закупівлю продовольчого зерна,
елітного і сортового насіння за
державним замовленням 1996 року, за якими
виникла кредиторська заборгованість;
бухгалтерських та/або банківських
документів на підтвердження
перерахування відповідачу і отримання
ним спірної суми бюджетної позички,
графік повернення простроченої
заборгованості та розрахунок суми
заборгованості.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з такими
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів з'ясовано, що починаючи
з 1995 року, закупівля зерна і сортового
насіння у сільгоспвиробників для
держконтракту і держзамовлення
проводились за рахунок наданих
державою бюджетних позичок,
правовідносини яких врегульовані
постановою Кабінету Міністрів України
"Про стан підготовки до збиральних
робіт і формування державного
контракту на закупівлю зерна у 1995 році"
від 31.05.1995 року № 370, постановою
Кабінету Міністрів України "Про
задоволення державних потреб у
сільськогосподарській продукції на 1996
рік" від 12.03.1996 року № 323 та постановою
Кабінету Міністрів України "Про
задоволення державних потреб у зерні в
1997 році" від 04.02.1997 року № 124.

З метою виконання зазначених постанов
були затверджені відповідні Порядки, а
саме: спільним наказом Міністерства
фінансів України, Міністерства
економіки України, Міністерства
сільського господарства і
продовольства України від 12.07.1995 року №
119/109/193 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 14.09.1995 року за № 334/870),
затверджено Порядок надання і
повернення державної позички для
фінансування державного контракту 1995
року на поставку до державних ресурсів
зерна, сортового і гібридного насіння
зернових культур; спільним наказом
Міністерства фінансів України та
Міністерства сільського господарства
і продовольства України від 11.04.1996 року
№ 72/113 (зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 04.06.1996 року за № 265/1290)
затверджено Порядок надання і
повернення бюджетної позички на
закупівлю продовольчого зерна,
елітного і сортового насіння за
державним замовленням 1996 року;
спільним наказом Міністерства
сільського господарства і
продовольства України, Міністерства
фінансів України та Державної
акціонерної компанії "Хліб України" від
04.03.1997 року №70/54/18 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 06.06.1997
року за №212/2016), затверджено Порядок
надання бюджетної позички на закупівлю
продовольчого зерна і сортового
насіння за державним замовленням 1997
року.

Відповідно до вказаних Порядків,
безвідсоткова бюджетна позичка
надавалась фінансовим відділенням
державного казначейства за
трьохсторонніми угодами, укладеними
цими органами з заготівельним
(переробним) підприємством та
сільгосптоваровиробником.

Державним замовником на поставку
продовольчого зерна до державних
ресурсів був Мінсільгосппрод та ДАК
"Хліб України", заготівельні та
переробні підприємства і організації
якого мали укладати з
товаровиробниками (виконавцями
державного замовлення) державний
контракт на закупівлю зерна.

Надання бюджетної позички рай (міськ)
фінвідділами чи органами державного
казначейства здійснювалось або шляхом
авансування оплати витрат
сільгоспотоваровиробників на
закупівлю пально-мастильних
матеріалів, насіння, міндобрив, засобів
захисту рослин, запчастин,
сільгосптехніки, витрат на капремонт
техніки та погашення установам банків
заборгованості по кредитах тощо на
підставі поданих товаровиробниками
документів (рахунків-фактур,
товаротранспортних накладних та ін.),
або шляхом надання позички у вигляді
матеріально-технічних ресурсів, у тому
числі зерно - і кормозбиральних
комбайнів. Фіноргани забезпечували
облік укладених контрактів та надання
авансів в розрізі товаровиробників та
заготівельних організацій, а останні
забезпечували окремий облік зерна,
прийнятого від товаровиробників, і
проводили остаточні розрахунки з ними
за поставлене зерно після
відшкодування товаровиробниками суми
авансу.

Судами встановлено, що контроль за
виконання держконтракту
(держзамовлення) покладався на
Мінсільгосппрод, ДАК "Хліб України" і
заготівельні організації, а за
наданням та поверненням бюджетних
позичок - на Мінфін, фінансові органи,
органи держказначейства.

Відповідальність перед фінорганами за
підсумками проведених ними
документальних перевірок несли
товаровиробники (за недопоставку зерна
на суму отриманого авансу) та
заготівельні організації (за
неповернення бюджетних позичок).

Разом з тим, судами попередніх
інстанцій встановлено, що бюджетна
позичка надавалась згідно з Порядком
надання і повернення бюджетної позички
для фінансування державного контракту
1995 року на поставку до державних
ресурсів зерна, сортового і гібридного
насіння зернових культур,
затвердженого спільним наказом
Міністерства фінансів України,
Міністерства економіки України та
Міністерства сільського господарства
і продовольства України від 12.07.1995 року
№ 119/109/193 (далі-Порядок), за умовами
якого державним замовником на поставку
продовольчого зерна до державних
ресурсів є Мінсільгосппрод. Пунктом 1.3
Порядку встановлено, що заготівельні
та переробні підприємства і
організації Мінсільгосппроду
укладають з товаровиробниками
державний контракт на закупівлю зерна.

В свою чергу, укладання державного
контракту між заготівельними
організаціями та товаровиробниками на
поставку до державних ресурсів зерна
здійснюється згідно з чинним
законодавством порядку. Контракти
реєструються в інспекції по заготівлях
і якості сільськогосподарської
продукції. Копія контракту подається
товаровиробником до
рай(міськ)фінвідділу за місцем його
знаходження (пункт 1.5).
Рай(міськ)фінвідділи забезпечують
облік укладених контрактів та надання
авансів у розрізі товаровиробників та
заготівельних організацій за формою
згідно з додатком 6 (пункт 4.3).

Відповідно до приписів статей 33 та 34
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані довести
обставини, на які вони посилаються як
на підставу своїх вимог та заперечень,
належними та допустимими у справі
доказами.

Нормою ч. 2 ст. 1117 ГПК України визначено,
що касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

В порушення зазначених вище приписів
ГПК України обґрунтування касаційної
скарги зводяться до заперечення
скаржником зробленої судами
попередніх інстанції в порядку норм ст.
43 ГПК України оцінки наданих у справі
доказів та заперечення встановлених
судами на підставі цих доказів
обставин справи.

Отже, враховуючи, що касаційні вимоги
зводяться до необхідності переоцінки
доказів у справі, на які послалися суди
попередніх інстанцій, та переоцінки
обставин справи, які були встановлені
цими судами, ці вимоги є такими, що
викладені без врахування особливостей
порядку та меж здійснення касаційного
провадження у господарській справі, та
є неправомірними.

При цьому, суд касаційної інстанції
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
Управління Державної казначейської
служби України у Гайворонському районі
Кіровоградської області так і не довів
у встановленому законом порядку, що між
сторонами у справі існують договірні
відносини, як підстава для заявлення
вимог до боржника.

У зв'язку з цим, ухвала Господарського
суду Кіровоградської області від 23
липня 2014 року та постанова
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 18 вересня 2014
року у справі № 11/65 підлягають
залишенню без змін, як такі, що
відповідають нормам чинного
законодавства.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління
Державної казначейської служби
України у Гайворонському районі
Кіровоградської області залишити без
задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду
Кіровоградської області від 23 липня 2014
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 18
вересня 2014 року в частині відмови в
задоволенні скарги на дії арбітражного
керуючого Христенка В.В. та відхилення
грошових вимог Управління Державної
казначейської служби України у
Гайворонському районі Кіровоградської
області в сумі 2 844 692,00 грн., як
правонаступника Головного управління
Державного казначейства України у
Кіровоградській області у справі № 11/65
залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич