КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р. Справа№ 910/18063/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

від позивача: Куц Г.М. - представник за
довіреністю;

від відповідача: Іванчишина С.М. -
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія
"Інго-Україна"

на рішення Господарського суду м.
Києва від 17.09.2014 року

у справі №910/18063/14 (суддя
Головатюк Л.Д.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія

"Каштан"

до Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова

компанія "Інго-Україна"

про відшкодування шкоди в
порядку регресу 4 489,46 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "АХА
Каштан" звернулося до Господарського
суду м. Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "Інго-Україна" про
відшкодування шкоди в порядку регресу 4
489,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "АХА Каштан" на підставі
договору добровільного страхування
наземного транспортного засобу № 32-2012
Каско від 05.03.2012 року внаслідок
настання страхового випадку
-дорожньо-транспортної пригоди (надалі
- ДТП) виплачено страхове відшкодування
внаслідок пошкодження автомобіля
"Мазда" реєстраційний номер АА5216ІТ, а
тому що Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "АХА
Каштан" відповідно до положень статті
27 Закону України "Про страхування" та
статей 993, 1191 Цивільного кодексу
України отримано право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
завдану шкоду. Відповідальність водія
автомобіля "Фольксваген" реєстраційний
номер АА3561ІВ, якого визнано винним у
скоєнні ДТП, застрахована Приватним
акціонерним товариством "Акціонерна
страхова компанія "Інго-Україна"
(страхова поліс № АЕ/1088253), а тому
обов'язок з відшкодування матеріальної
шкоди покладається на Приватне
акціонерне товариство "Акціонерна
страхова компанія "Інго-Україна".

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 17.09.2014 року у справі № 910/18063/14 позов
задоволено частково, а саме стягнуто з
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія
"Інго-Україна" на користь приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Каштан" суму страхового
відшкодування у розмірі 3 489 (три тисячі
чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 56
коп. та судовий збір у розмірі 1 420(одна
тисяча чотириста двадцять) грн. 13 коп. В
іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, відповідач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати в
частині стягнення страхового
відшкодування в сумі 3 489,59 грн. та
судового збору в розмірі 1 420,13 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на те, що
відповідно до положень ст. 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року з
моменту скоєння дорожньо-транспортної
пригоди є підставою для відмови у
здійсненні страхового відшкодування»,
враховуючи те, що ДТП трапилось 13.01.2013
року, а позивач звернувся до
відповідача з претензією 20.06.2014 року
позивачу слід відмовити.

Позивач надав відзив на апеляційну
скаргу, в якому проти її вимог
заперечує та просить суд залишити її
без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги
та відзиву, дослідивши зібрані у справі
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, судова колегія
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.03.2012 між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "Каштан"
(страховик) та Стефанюк Оленою
Вікторівною (страхувальник) укладено
договір добровільного страхування
наземного транспортного засобу № 32-2012
Каско (надалі - "Договір"), об'єктом
страхування за яким є майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном, а саме:
автомобілем "Мазда" реєстраційний
номер АА5216ІТ на випадок настання
страхових випадків, зокрема,
пошкодження чи знищення транспортного
засобу або його частин внаслідок ДТП.

За приписами ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 980 ЦК України визначено, що
предметом договору страхування
можуть бути, зокрема, майнові інтереси,
які не суперечать закону і пов'язані з
володінням, користуванням і
розпоряджанням майном (майнове
страхування).

Як встановлено ч. 1 ст. 8 Закону України
"Про страхування", страховим ризиком
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про
страхування" страховим випадком є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Встановлено, що 13.01.2013 у м. Києві на вул.
Гетьмана, 6, сталася ДТП за участі
застрахованого автомобіля "Мазда"
реєстраційний номер АА5216ІТ, що
належить Стефанюк Олені Вікторівні,
під керуванням Стефанюк В'ячеслава
Миколайовича та автомобіля марки
"Фольксваген" реєстраційний номер
АА3561ІВ під керуванням Іванкова Тараса
Вікторовича, що підтверджується
Довідкою ДАІ № 9141614 про
дорожньо-транспортну пригоду.

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 05.02.2013 у справі №
760/1311/13-п встановлено, що ДТП сталося з
вини водія транспортного засобу
"Фольксваген" реєстраційний номер
АА3561ІВ Іванкова Тараса Вікторовича,
якого притягнуто до адміністративної
відповідальності за ст.124 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340,00 грн.

В силу ст. 988 ЦК України встановлено, що
страховик зобов'язаний у разі
настання страхового випадку
здійснити страхову виплату у строк,
встановлений договором.

Дана норма кореспондується з п. 3 ч. 1 ст.
20 Закону України "Про страхування".

Як вбачається зі звіту № 079/13 від 15.03.2013
року з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу, вартість відновлювального
ремонту автомобіля "Мазда"
реєстраційний номер АА5216ІТ складає 4
999,46 грн..

Встановлено, що позивач з 24.05.2013 року по
17.06.2013 року на підставі заяви
страхувальника, страхового акту від
24.05.2013 № С-23-00-05-13-К1, звіту № 079/13 від
15.03.2013 з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу, у відповідності до розрахунку
суми страхового відшкодування
перерахував страхове відшкодування за
договором страхування безпосередньо
страхувальнику Стефанюк О.В., про що
свідчать платіжні доручення № 1403 від
24.05.2013 року, № 1483 від 30.05.2013 року, № 1523
від 04.06.2013 року, № 1589 від 10.06.2013 року та №
1664 від 17.06.2013 року здійснив виплату
страхувальнику коштів у сумі 4 999,46 грн.

Документів, які б підтверджували
відновлення застрахованого позивачем
автомобіля "Мазда", д/н АА 5216ІТ,
позивачем не надано.

Відповідно до ст.36.2 Закону у разі, якщо
страхове відшкодування сплачується
безпосередньо потерпілому сума, що
відповідає розміру оціненої шкоди,
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком документального
підтвердження факту оплати
проведеного ремонту.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що, оскільки в матеріалах справи
відсутні докази здійснення ремонту
пошкодженого автомобіля, сума сплачена
позивачем застрахованій особі
підлягає зменшенню на суму ПДВ і
становить: 3 999,56 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
цивільно-правова відповідальність
водія Іванкова Тараса Вікторовича,
який є винним у ДТП, була застрахована
Приватним акціонерним товариством
"Акціонерна страхова компанія
"Інго-Україна" (страхова поліс №
АЕ/1088253).

Відповідно до п. 38.1.3. ст. 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до особи, яка
заподіяла шкоду навмисно.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, судова колегія прийшла до
висновку про те, що після виплати
страхового відшкодування за фактичні
витрати страхувальнику до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Каштан" перейшло право вимоги
до відповідальної особи.

Враховуючи те, що цивільно-правова
відповідальність Іванкова Тараса
Вікторовича, який є винним у ДТП, була
застрахована Приватним акціонерним
товариством "Акціонерна страхова
компанія "Інго-Україна", судова колегія
дійшла висновку про те, що
відповідальною особою перед Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Каштан" за відшкодування
страхової виплати є Приватне
акціонерне товариство "Акціонерна
страхова компанія "Інго-Україна".

Відповідно до п.2 ст.12 ЗУ "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Враховуючи визначені полісом № АЕ/1088253
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, розмір шкоди, право на
зворотну вимогу якої перейшло до
позивача, а також розмір вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, відповідач був зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати в
розмірі 3 489,56 грн.(з урахуванням
франшизи за полісом № АЕ/1088253).

За таких обставин судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що позовні
вимоги про стягнення з відповідача 4
489,46 грн. шкоди в порядку регресу
підлягають задоволенню частково у
розмірі 3 489,56 грн.

Судова колегія не приймає до уваги
посилання апелянта на те, що відповідно
до положень ст. 37 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року з
моменту скоєння дорожньо-транспортної
пригоди є підставою для відмови у
здійсненні страхового відшкодування»,
враховуючи те, що ДТП трапилось 13.01.2013
року, а позивач звернувся до
відповідача з претензією 20.06.2014 року
позивачу слід відмовити, з огляду на
наступне.

Статтею 37 даного Закону встановлено, що
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) є неподання
заяви про страхове відшкодування
впродовж одного року, якщо шкода
заподіяна майну потерпілого, і трьох
років, якщо шкода заподіяна здоров'ю
або життю потерпілого, з моменту
скоєння дорожньо-транспортної пригоди
(п. пункті 37.1.4.).

Відповідно до положення ст. 993 ЦК
України, та статті 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Як роз'яснив Верховний Суд України у
своїй постанові від 28.08.2012р. у справі
№23/279 щодо застосування вказаних норм
матеріального права, позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування. Відповідно до
зазначених вище норм позивач може
реалізувати своє право шляхом подачі
позову до суду.

Згідно з приписами статті 11128
Господарського процесуального кодексу
України це рішення Верховного Суду
України є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень та всіх
судів України, а суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

Таким чином, посилання апелянта п. 37.1.4.
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" є необґрунтованим.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постановах від 24.03.2014 року №
910/19632/13, від 16.04.2014 року №910/16323/13, від
25.06.2014 року № 910/23812/13.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України передбачено,
що обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи встановлені вище обставини,
судова колегія дійшла висновку про те,
що місцевим господарським судом повно
і всебічно з'ясовані всі обставини
справи та надано їм належну правову
оцінку, рішення місцевого
господарського суду, яким позов
задоволено частково, відповідає
чинному законодавству та матеріалам
справи; колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "Інго-Україна" на
рішення Господарського суду м. Києва
від 17.09.2014 року залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва
від 17.09.2014 року у справі № 910/18063/14 - без
змін.

3. Матеріали справи № 910/18063/14 повернути
до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
Н.М. Коршун

Судді
С.О. Алданова

С.Я. Дикунська