КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2014 р.
Справа№ 910/20697/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Куксова В.В.

Ільєнок Т.В.

За участю представників:

від позивача: Матвійчук О.К. -
представник за довіреністю,

від відповідача 1: представник не
з'явився,

від відповідача 2: представник не
з'явився.

Розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Кооперативної
автостоянки «ГЛИБОЧИЦЬКА»

на ухвалу Господарського суду м. Києва
від 02.10.2014р.

у справі №910/20697/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Кооперативної автостоянки
«ГЛИБОЧИЦЬКА»

до 1.Київської міської ради,
2.Товариства з обмеженою
відповідальністю «Геокон»

про визнання незаконним пункту
рішення.

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року Кооперативна
автостоянка «ГЛИБОЧИЦЬКА»
(далі-позивач) звернулася до
Господарського суду м.Києва з позовом
Київської міської ради
(далі-відповідач 1) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Геокон»
(далі-відповідач 2) про визнання
незаконним рішення Київської міської
ради «Про надання і вилучення
земельних ділянок та припинення права
користування землею» №638/798 від 10.07.2003р.
в частині пункту 26 останнього.

Позовні вимоги вмотивовані
положеннями ст.ст.3, 19 Конституції
України, ст.ст.10, 24, 74 Закону України
«Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст.13-15, 21 Цивільного
кодексу України, ст.ст.1, 40, 116, 125, 141
Земельного кодексу України.

Зокрема, в позовній заяві звертається
увага на порушення оскаржуваним
рішення права позивача на користування
спірною земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 02.10.2014р. у справі №910/20697/14
відмовлено у прийнятті позовної заяви
на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої
інстанції від 02.10.2014р., позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить її скасувати, оскільки вважає,
що вона прийнята з порушенням норм
процесуального права.

Учасники процесу були належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання про що свідчать наявні в
матеріалах справи докази. Однак,
відповідачі наданим їм процесуальним
правом не скористалися та в судове
засідання не з'явилися, своїх
повноважних представників не
направили, про причини своєї неявки суд
не повідомили.

Враховуючи вищезазначене та те, що
відкладення розгляду справи призведе
до виходу за межі строку, встановленого
ч.2 ст.102 ГПК України, а відповідного
клопотання про продовження строку
розгляду справи сторонами не було
подано, судова колегія вважає за
можливе розглянути подану апеляційну
скаргу за відсутності представника
відповідачів.

Судова колегія, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги з урахуванням
доповнень до неї, заслухавши пояснення
представника позивача,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм процесуального
права при прийнятті оскаржуваної
ухвали суду, дійшла до висновку про те,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржувана ухвала суду
першої інстанції - скасуванню з
наступних підстав.

Відповідно до ст.124 Конституції України
правосуддя в Україні здійснюється
виключно судами. Юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.22 Закону України
"Про судоустрій і статус суддів»
місцеві господарські суди розглядають
справи, що виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності. Місцеві адміністративні
суди розглядають адміністративні
справи, пов'язані з правовідносинами у
сфері державного управління (справи
адміністративної юрисдикції).

З огляду на приписи ч.3 ст.22 Закону
України "Про судоустрій і статус суддів
", та вимоги ст.ст. 1, 4-1, 12 ГПК України
господарські суди розглядають справи в
порядку позовного провадження, коли
склад учасників спору відповідає
приписам ст. 1 ГПК України, а
правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер.

За змістом п.1 ч.1 ст.62 ГПК України суддя
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

В господарських судах не підлягають
розгляду спори за межами
підвідомчості, яка регламентована,
зокрема, ст.ст. 1, 12-17 ГПК України та
іншими законодавчими актами.

За змістом наведених правових норм
вбачається, що господарський суд
відмовляє в прийнятті позову в тому
випадку, якщо розв'язання даної
категорії спорів входить до
компетенції інших органів (судових,
адміністративних).

Матеріали справи свідчать, що спірні
правовідносини, які є предметом
судового розгляду, виникли у зв'язку з
передачею земельної ділянки в
користування за спірним рішенням
Міськради. Позивач, як суб'єкт у
тимчасовому користуванні якого
знаходилась така земельна ділянка
оспорює правомірність передачі
спірної земельної ділянки в
користування іншому суб'єкту
господарювання. Отже, фактично
предметом спору у даній справі є право
користування спірною земельною
ділянкою.

Судова колегія зазначає, що відповідно
до чинного законодавства земля є
об'єктом цивільних прав і обов'язків і
використовується в господарській
діяльності на підставі
цивільно-правових угод.

З урахуванням наведеного спір,
пов'язаний із захистом права
користуванню землею є таким, що
пов'язаний із захистом цивільних прав і
охоронюваних законом інтересів, тобто
є спором про право, і незалежно від
участі в ньому органу, яким земельна
ділянка надана у власність або у
користування, повинен вирішуватись в
порядку господарського судочинства.

За таких обставин позиція суду першої
інстанції про те що, даний спір
належить до адміністративної
юрисдикції, є помилковою, оскілки
суперечить нормам процесуального
права щодо підвідомчості розгляду
справ.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що застосування судом
першої інстанції п.1 ч.1 ст. 62 ГПК України
є безпідставним, тому апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а ухвала
Господарського суду м. Києва від
02.10.2014р. у справі №910/20697/14 - скасуванню.

Оскільки на даній стадії судового
провадження не виявляється можливим
встановити, на користь якої зі сторін
відбудеться судове рішення у даній
справі, то у суду апеляційної інстанції
відсутня можливість визначити особу,
на яку буде покладено судовий збір. При
цьому, суду першої інстанції під час
розподілу господарських витрат після
прийняття рішення у даній справі по
суті слід вирішити питання щодо
відшкодування судового збору в тому
числі і за перегляд ухвали про
повернення позовної заяви у
апеляційній інстанції з урахуванням
вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Кооперативної
автостоянки «ГЛИБОЧИЦЬКА»
задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м.
Києва від 02.10.2014р. у справі №910/20697/14
скасувати.

3. Матеріали справи №910/20697/14
передати на розгляд до Господарського
суду м. Києва.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту
постанови 17.11.2014р.

Головуючий суддя
П.В. Авдеєв

Судді
В.В. Куксов

Т.В. Ільєнок