Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

?18? листопада 2014 року
справа № 927/1532/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Йозера Україна»,

юридична адреса: 79007, Львівська область,
м. Львів, вул. Шолом-Алейхема, 11

поштова адреса: а/с 3939, м. Львів, 79040

Відповідач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сіверське»,

16352, Чернігівська область, Куликівський
район, с. Дрімайлівка, вул. Перемоги, 30

Предмет спору: про стягнення
заборгованості в сумі 5672,14 грн.

Суддя Мурашко І.Г.

Представники сторін:

від позивача : не з'явився

від відповідача : Волохов Д.А.
довіреність № б/н від 20.10.2014 року
представник

В судовому засіданні 18.11.2014 р. на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Йозера Україна»
подано позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сіверське» про
стягнення 5672,14 грн. заборгованості, з
якої 4158,00 грн. сума основного боргу, 415,80
грн. штрафу, 463,87 грн. пені за період з
15.02.2014 р. по 16.09.2014 р., включно, 73,14 грн.
трьох відсотків річних та 561,33 грн.
інфляційних втрат за період з лютого 2014
р. по вересень 2014 р., включно. Позовні
вимоги обґрунтовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
купівлі - продажу № 028 від 21.02.2013 р.

10 жовтня 2014 р. на адресу господарського
суду Чернігівської області надійшла
заява № 266 від 06.10.2014 р., згідно якої
позивач зазначив про те, що сума
основної заборгованості в розмірі 4158,00
грн. погашена відповідачем в повному
обсязі після порушення провадження по
справі згідно платіжного доручення №
3234 від 25.09.2014 р., судові витрати в сумі
1827,00 грн. позивач просив стягнути з
відповідача, щодо решти позовних вимог
позиція позивача згідно поданої заяви
не визначена (а.с. 43-44).

З урахуванням вищевикладеного, суд
ухвалами від 21.10.2014 р. та від 06.11.2014 р.
зобов'язав позивача письмово
визначитись відносно заявлених
позовних вимог в частині стягнення
пені, штрафу, інфляційних нарахувань та
3% річних.

На виконання вимог ухвал суду 07.11.2014 р.
на адресу господарського суду
Чернігівської області від позивача
надійшла заява № 309 від 03.11.2014 р., згідно
якої останній просив припинити
провадження в частині стягнення
основного боргу в сумі 4158,00 грн. на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
позовні вимоги в частині стягнення
штрафу в сумі 415,80 грн., пені в сумі 463,87
грн., трьох відсотків річних в сумі 73,14
грн., інфляційних втрат в сумі 561,33 грн.
за заявлені періоди позивач підтримав
в повному обсязі, судові витрати в сумі
1827,00 грн. просив стягнути з відповідача
(а.с. 62). В поданій заяві останнім
заявлено клопотання про розгляд справи
без участі представника у судовому
засіданні, яке було задоволено судом.

Відповідач в судовому засіданні проти
стягнення штрафних санкцій заперечив,
посилаючись на те, що сума основного
боргу ним погашена в повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши фактичні обставини
справи, заслухавши повноважного
представника відповідача, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору, суд, -

Встановив:

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

21.02.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Йозера Україна»
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сіверське»
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу № 028 (а.с.9-11), за умовами
якого продавець зобов'язується
продавати покупцю премікси для свиней
та ВРХ (вітамінно-мінеральні добавки,
кормові добавки, замінник цільного
молока та ін.), далі за текстом «товари»,
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити ці товари на умовах,
визначених у цьому договорі (п. 1.1
договору).

Пунктом 1.2 договору сторони визначили,
що асортимент товарів визначається в
Прайс-листі, який наведений у додатку 1
до цього договору і є його невід'ємною
частиною (а.с.12).

Покупцю разом з товарами направляються
наступні документи: - рахунок - фактура,
видаткова накладна, податкова накладна
(за необхідності) та інші обов'язкові
супровідні документи (п.6.2 договору).

Строки поставки товарів
встановлюються сторонами у письмовій
формі у замовленнях покупця та
рахунках - фактурах продавця. Датою
поставки є дата, коли
продавець/перевізник надає не
розвантажений товар у розпорядження
покупця у місці поставки. Поставка
товарів здійснюється окремими
партіями. Допускається часткова
поставка (п.п. 3.1 - 3.4 договору).Товар
вважається переданим продавцем і
прийнятим покупцем за кількістю -
згідно кількості товару фактично
поставленого покупцю з моменту
підписання сторонами видаткової
накладної (п. 8.1 договору).

Право власності на товар переходить до
покупця з моменту приймання товару
покупцем у місці поставки та
підписання накладної на партію
отриманого товару. (п. 4.1 договору).
Загальна сума договору складається з
вартості товарів, які будуть
відвантажені за цим договором. Ціни на
товар визначаються у Прайс-листах,
видаткових накладних, рахунках -
фактурах (п.п. 2.1-2.2 договору).

На виконання умов договору позивачем
відповідно до видаткової накладної № 99
від 15 січня 2014 р. поставлено, а
відповідачем отримано товар, а саме ВМД
для ВРХ Йозера Камі Протект у кількості
300 кг., на загальну суму 4158,00 грн. (а.с. 13).
Позивачем був виставлений рахунок на
оплату вартості поставленого товару №
87 від 15.01.2014 р. на суму 4158,00 грн. (а.с. 15).

Пунктом 7.1 договору сторони визначили,
що покупець здійснює оплату товару
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок продавця
протягом 30 календарних днів з моменту
отримання товару згідно накладної.
Оплата вважається здійсненою з моменту
зарахування грошових коштів на рахунок
продавця. Оплата товару здійснюється в
гривнях у безготівковій формі шляхом
банківського переказу на рахунок
продавця, зазначений в цьому договорі
або в рахунку - фактурі (п.п. 7.2-7.3
договору).

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, кінцевий строк оплати за
поставлений товар настав 14.02.2014 р. з
урахуванням вимог п. 7.1 договору.

Відповідач порушив умови договору, за
поставлений товар в строк не
розрахувався.

Сума основного боргу за спірним
договором в розмірі 4158,00 грн.
підтверджується також актом звірки
взаєморозрахунків за період 01.01.2014 р. по
03.04.2014 р., що підписаний та скріплений
печатками обох сторін (а.с. 16).

28.07.2014 р. позивачем була направлена на
адресу відповідача претензія від 25.07.2014
р. № 152 з вимогою про погашення наявної
заборгованості в сумі 4158,00 грн. згідно
договору купівлі - продажу від 21.02.2013 р.
№ 028, яка отримана останнім 31.07.2014 р. та
залишена без відповіді (а.с. 19-22).

Позивач надіслав до суду письмову
заяву № 266 від 06.10.2014 р., в якій зазначив
про сплату основного боргу в повному
розмірі - 4158,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 3234 від 25.09.2014 р.
(а.с. 44).

У відповідності до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження по справі, якщо відсутній
предмет спору.

Суд, дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважного представника
відповідача, встановив, що сума
основного боргу в розмірі 4158,00 грн.
згідно платіжного доручення № 3234 від
25.09.2014 р. сплачена останнім після подачі
позову до суду (18.09.2014 р. - дата
поштового штемпеля підприємства
зв'язку, через яке надсилалась позовна
заява).

З урахуванням вищевикладеного, суд
дійшов до висновку про задоволення
клопотання позивача та про припинення
провадження по справі в частині
стягнення основного боргу в сумі 4158,00
грн. за відсутністю предмета спору на
підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором,
або законом, у тому числі сплата
неустойки (штрафу, пені) та
відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності є вчинене учасником
господарських відносин
правопорушення у сфері господарювання.
Аналогічні положення містить стаття 610
Цивільного кодексу України.

За визначенням статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного
кодексу України право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Пунктом 10.1 договору сторони визначили,
що за прострочення платежів покупець
несе відповідальність у вигляді штрафу
в розмірі 10% від вартості товару і пені
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, чинної на
момент прострочення, від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до п. 2.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 р.
пеня, за визначенням частини третьої
статті 549 ЦК України, - це вид неустойки,
що забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.
Застосування іншого виду неустойки -
штрафу до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі,
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

Отже, правомірним є нарахування
позивачем пені та штрафу згідно умов
договору.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 415,80 грн. штрафу, 463,87 грн. пені
за період з 15.02.2014 року по 16.09.2014 року,
включно, 73,14 грн. трьох відсотків річних
та 561,33 грн. інфляційних втрат за період
з лютого 2014 р. по вересень 2014 р., включно.

Стаття 627 Цивільного кодексу України
передбачає, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Заперечення відповідача проти
нарахування штрафних санкцій судом до
уваги не приймаються, оскільки
матеріалами справи підтверджується, що
останнім було порушено умови спірного
договору, та проведено оплату за
поставлений товар несвоєчасно.

Враховуючи вищевикладене, суд
дослідивши матеріали справи,
перевіривши розрахунок наданий
позивачем, дійшов до висновку про
задоволення позовних вимог в частині
стягнення штрафу та трьох відсотків
річних в повному обсязі в сумі 415,80 грн.
та 73,14 грн. відповідно, в частині
інфляційних втрат - в межах заявлених
вимог в сумі 561,33 грн. Позовні вимоги в
частині стягнення пені підлягають
частковому задоволенню в сумі 374,10 грн.,
оскільки позивачем допущена помилка, а
саме проведено нарахування пені без
врахування вимог ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, згідно
якої нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано, тобто, у даному випадку з
15.02.2014 по 15.08.2014р.).

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на сторони
пропорційно до розміру задоволених
вимог згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 32, 33, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження по справі
в частині стягнення основного боргу в
сумі 4158,00 грн.

2. В іншій частині позовні вимоги
задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сіверське» (16352, Чернігівська область,
Куликівський район, с. Дрімайлівка, вул.
Перемоги, 30, , з будь -
якого рахунку виявленого державним
виконавцем) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Йозера
Україна» (79007, Львівська область, м.
Львів, вул. Шолом -Алейхема, 11, р/р
5458 в ПАТ «Укрсоцбанк» МФО 300023, ) - 415,80 грн. штрафу, 374,10 грн.
пені, 561,33 грн. інфляційних втрат, 73,14
грн. трьох відсотків річних, 1798,13 грн.
судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до
ст. 84 Господарського процесуального
кодексу України та підписано 18.11.2014р..

Суддя
І.Г.Мурашко

.