м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Фізичної особи-підприємця
до Публічного акціонерного товариства
"Міський комерційний банк"
про розірвання договору та стягнення 92
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: ОСОБА_2
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(далі-позивач) звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Міський комерційний банк"
(далі-відповідач) про стягнення з
відповідача 85 730,18 грн. - боргу з
урахуванням індексу інфляції, пеню
сумою 2 721,47 грн., 3% річних у розмірі 397,71
грн. та заборгованість за комунальні
послуги у сумі 3 350,84 грн., а також
зобов'язання відповідача звільнити
орендоване приміщення.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати орендної
плати згідно договору оренди
приміщення №01/01/2014 від 01.01.2014 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.08.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 08.09.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
05.09.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник
відповідача подав клопотання про
відкладення розгляду справи через
зайнятість повноважного представника
у іншому судовому засіданні.
Розгляд справи неодноразово
відкладався через нез'явлення
повноважних представників сторін та
невиконання ними вимог суду.
23.10.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник позивача
подав заяву про часткову відмову від
позовних вимог, в якій просить суд
прийняти відмову від позовних вимог в
частині розірвання договору суборенди
нежитлового приміщення від 03.01.2014 р. та
припинити в цій частині провадження у
справі.
23.10.2014 р. представник позивача через
загальний відділ діловодства суду
подав заяву про зменшення позовних
вимог, в якій просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача
заборгованість у розмірі 41 225, 32 грн., з
яких: 31 091, 88 грн. - сума основного боргу з
урахуванням індексу інфляції; 4 679, 16
грн. - пені; 607, 38 грн. - 3 % річних, 4 846, 89
грн. - заборгованість по комунальних
платежах за травень, червень, серпень,
29.10.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник
відповідача подав відзив на позовну
заяву, в якому просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.10.2014 р. суд прийняв до
розгляду заяву позивача про зменшення
розміру позовних вимог. Також, прийняв
відмову Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 від позову в частині розірвання
договору суборенди нежитлового
приміщення від 03.01.2014 р. зокрема,
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства "Міський комерційний банк"
про розірвання договору та стягнення 92
200,20 грн. припинено в частині розірвання
договору суборенди нежитлового
приміщення від 03.01.2014 р.
Крім того, судом продовжено строк
вирішення спору на п'ятнадцять днів,
розгляд справи відкладено та
призначено судове засідання на 13.11.2014
р., за участю представників сторін.
У даному судовому засіданні
представник підтримав заявлені
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив, однак був
повідомлений про час та місце
проведення судового засідання
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (в матеріалах справи).
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 13.11.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 р. між Приватним підприємством
«Бестлайн-Сервіс» (далі - орендодавець)
та Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_1
(далі - орендар) укладено договір
№01/01/2014 оренди приміщення, умовами
якого передбачено, що орендодавець
передає, а орендар приймає у тимчасове
платне користування на строк та умовах
даного договору нежиле приміщення,
загальною площею 107, 20 м2, що знаходиться
за адресою: м. Київ, проспект
Повітрофлотський, буд. 36.

Відповідно до п. 1.6 договору, приміщення
повинно бути передане орендодавцем і
прийняте орендарем по акту
прийому-передачі в термін не пізніше 5
(п'яти) робочих днів з моменту набрання
чинності даним договором. Акт
прийому-передачі підписується
орендодавцем та уповноваженим
представником орендаря, скріплюється
печатками сторін та є невід'ємною
частиною даного договору.

Згідно з п. 1.8. договору, передача
орендарем майна в подальшу оренду
(суборенду) дозволяється за письмовою
згодою орендодавця.

Даний договір укладено строком з 01.01.2014
р. по 30.11.2016 р.(п. 2.2. договору).

01.01.2014 р. Приватним підприємством
«Бестлайн-Сервіс» та Фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_1 складено акт
прийому-передачі приміщення в оренду
згідно договору №01/01/2014 від 01.01.2014 р.,
відповідно до умов якого орендодавець
передає, а орендар приймає в оренду,
згідно договору №01/01/2014 від 01.01.2014 р.,
приміщення площею 107, 20 кв.м, що
знаходиться за адресою: м. Київ,
проспект Повітрофлотський, буд. 36.

03.01.2014 р. між Фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством "Міський
комерційний банк" укладено договір
суборенди нежитлового приміщення,
умовами якого передбачено, що позивач
зобов'язується передати відповідачу, а
відповідач зобов'язується прийняти у
строкове платне користування на строк
та на умовах даного договору нежитлове
приміщення, що розташоване за адресою:
м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.
36.

Відповідно до п. 1.7 договору, приміщення
розташоване на першому поверсі
будинку, загальна площа приміщення
становить 107, 20 грн.

Згідно з п. 4.1 договору, загальна сума
орендної плати за 1 (один) календарний
місяць (що дорівнює 28, 29, 30 або 31
календарним дням) становить 40 000, 00 грн.,
без ПДВ, що еквівалентно 5 004, 38 доларів
США (по офіційному курсу, що
встановлений НБУ на день укладання
даного договору), з урахуванням умов п.
4. 8. даного договору. Оплата
відбувається в національній грошовій
одиниці України.

Пунктом 4.4. договору визначено, що
орендна плата сплачується
відповідачем щомісячно до 15-го числа
поточного місяця на підставі даного
договору, шляхом безготівкового
перерахування коштів на рахунок
позивача.

Розрахункові реквізити щодо отримання
орендної плати та інших відшкодувань з
боку відповідача, надаються позивачем
окремим листом на протязі 5 (п'яти)
робочих діб з дати підписання даного
договору.

У відповідності з п. 4.5. договору, по
закінченні кожного розрахункового
місяця сторонами підписується
двосторонній акт наданих послуг.

Згідно з п. 4.8.3. договору, у разі зміни
офіційного курсу доларів США до
національної грошової одиниці України
на 10 % та більше (відносно курсу долара
США який було встановлено НБУ на дату
укладення даного договору) позивач має
право відповідно збільшити розмір
орендної плати до нового значення
офіційного курсу НБУ, і така зміна має
бути погоджена відповідачем безспірно.

Письмова пропозиція щодо зміни розміру
орендної плати надсилається стороною
за 30 календарних днів до ймовірної дати
введення в дію зміненої орендної плати
іншій стороні на поштову адресу,
зазначену в розділі 16 даного договору.

Даний договір є чинним з моменту його
підписання уповноваженими
представникам сторін та скріплення
печатками сторін, є дійсним з 01.01.2014 р.
по 30.11.2016 р. (п.п. 5.1. та 5.2. договору).

Відповідно до п. 9.3. договору, за
несплату орендної плати у повному
обсязі й у визначений термін
відповідач сплачує позивачу пеню, у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми несвоєчасно
сплаченої орендної плати за кожен день
прострочення.

03.01.2014 р. між Фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством "Міський
комерційний банк" складено акт
приймання-передачі нежитлового
приміщення.

Відповідно до п. 1 акту, позивач передає,
а відповідач приймає в тимчасове
платне користування нежитлове
приміщення, розташоване за адресою: м.
Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 36,
загальна площа приміщення становить 107,
20 кв.м.

Позивачем було направлено
відповідачеві додаткову угоду до
договору суборенди нежитлового
приміщення від 03.01.2014 р., в якій
зазначалося про збільшення розміру
орендної плати, а саме відповідно до п
.4.1. додаткової угоди, загальна сума
орендної плати за 1 (один) календарний
місяць (що дорівнює 28, 29, 30 або 31
календарним дням) становить 49 842, 62 грн.,
без ПДВ, що еквівалентно 5 004, 38 USD (по
офіційному курсу, що встановлений НБУ
на 19.03.2014 р.), з урахуванням умов п. 4.8
даного договору. Оплата відбувається в
національній грошовій одиниці України.

Відповідач листом №09/488 від 01.04.2014 р.
надав відповідь на вище зазначену
пропозицію позивача, в якому просив
останнього відкласти пропозицію про
збільшення розміру орендної плати до
01.10.2014 р., у зв'язку зі складною
економічної ситуацією. Додаткову угоду
відповідач не підписав.

Позивач листом від 24.04.2014 р. надав
відповідь на лист відповідача, в якому
просить останнього сплатити борг
станом на 24.04.2014 р. в загальній сумі 50 366,
31 грн. до 28.04.2014 р. та звільнити
приміщення до 30.04.2014 р.

Позивачем на адресу відповідача
направлялась претензія №14/05-1 від 14.05.2014
р., в якій позивач просить відповідача
належним чином виконувати умови
договору та вносити плату щомісячно до
15-го числа поточного місяця, а також
погасити заборгованість зі сплати за
комунальні послуги станом на 01.04.2014 р. в
сумі 10 336, 31 грн.

01.09.2014 р. між Фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством "Міський
комерційний банк" укладено договір про
розірвання договору суборенди
нежитлового приміщення від 03.01.2014 р.

Відповідно до п.п. 1, 2 договору, сторони
дійшли згоди розірвати договір
суборенди з 08.09.2014 р. Провести остаточні
взаєморозрахунки згідно договору
оренди.

Згідно з 3 договору, з моменту
підписання даного договору про
розірвання та виконання вимог п.2
даного договору про розірвання,
зобов'язання сторін за договором
суборенди припиняються.

08.09.2014 р. між Фізичною-особою
підприємцем ОСОБА_1 та Публічним
акціонерним товариством "Міський
комерційний банк" укладено акт
прийому-передачі приміщення
(повернення), відповідно умов якого, за
даним актом відповідач передав
(повернув), а позивач прийняв нежиле
приміщення, що розташоване за адресою:
м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.
36, загальна площа приміщення становить
107, 20 кв.м.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач
зазначає, що відповідачем порушено
умови договору суборенди нежитлового
приміщення від 03.01.2014 р. в частині
розрахунків за суборенду приміщення, в
результаті чого виникла
заборгованість із урахуванням індексу
інфляції у розмірі 31 091, 88 грн. Крім того,
позивач просить суд стягнути з
відповідача пеню у розмірі 4 679, 16 грн., 3 %
річних у сумі 607, 38 грн., заборгованість
по комунальних платежах за травень,
червень, серпень, вересень 2014 р., що у
загальному складає 4 846, 89 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу
України, за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України, за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму.

Статтею 283 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності. У користування за
договором оренди передається
індивідуально визначене майно
виробничо-технічного призначення (або
цілісний майновий комплекс), що не
втрачає у процесі використання своєї
споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 287 Господарського
кодексу України, орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством.

Договором, відповідно до ст. 626
Цивільного кодексу України, є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного
кодексу України передбачено, що
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Вищий господарський суд України у п. 1.12
постанови пленуму «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013
року № 14 зазначає, що відповідно до
частин другої і третьої статті 653 ЦК
України в разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються з
моменту досягнення домовленості про
розірвання договору. Зі змісту цих норм
випливає, що домовленість сторін про
розірвання договору не виключає
проведення між сторонами розрахунків
за зобов'язаннями, що виникли до
розірвання договору, в тому числі
застосування заходів майнової
відповідальності за неналежне
виконання грошових зобов'язань.

Так, відповідно до абзацу 4 п. 4.8.3
договору, у разі досягнення сторонами
згоди щодо зміни розміру орендної
плати, позивач та відповідач в
погоджений ними термін підписують
додаткову угоду до договору оренди.
Внесення змін відбувається у порядку,
який визначений у розділі 12 даного
договору.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем всупереч умовам
договору було в односторонньому
порядку збільшено розмір орендної
плати, враховуючи те, що відповідачем
зі свого боку додаткова угода не була
підписана.

Оскільки, загальний розмір орендних
платежів за період дії договору
суборенди з 03.01.2014 р. по 07.09.2014 р.
становить 326 752, 68 грн., при цьому,
відповідач провів часткову оплату у
розмірі 312 419, що підтверджується
банківськими виписками та платіжними
дорученнями, відповідно
заборгованість відповідача складає 14
333, 33 грн.

Як встановлено ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем було
порушено умови договору суборенди
нежитлового приміщення від 03.01.2014 р., а
також положення ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, тому вимога позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості, підлягає частковому
задоволенню, у розмірі 14 333, 33 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 4 679, 16 грн., 3 %
річних у розмірі 607, 38 грн.,
заборгованість по комунальних
платежах за травень, червень, серпень,
вересень 2014 р., що у сукупності складає 4
846, 89 грн.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України,
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять
вказівки на встановлення іншого строку
припинення нарахування пені, ніж
встановленого в ст. 232 Господарського
кодексу України, то нарахування
штрафних санкцій припиняється зі
сплином 6 місяців.

Згідно зі статтю 625 Цивільного кодексу
України, боржник, не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом перевірено правильність
наданого позивачем розрахунку пені і
встановлено, що в останньому допущено
помилку у визначенні моменту
виникнення прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання,
суми заборгованості, з якої
вираховується пеня та відповідно
розміру нарахування пені.

За розрахунком суду, обґрунтованими
визнаються позовні вимоги про
стягнення з відповідача пені у розмірі
489, 04 грн., 3 % річних у розмірі 58, 69 грн. та
інфляційних втрат у розмірі 811, 79 грн.,
за період з 15.08.2014 р. по 23.10.2014 р.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача заборгованості по
комунальним платежам за травень,
червень, серпень, вересень 2014 р., що
складає 4 846, 89 грн., суд відзначає
наступне.

Відповідно до п. 4.7. договору,
компенсація плати за спожиту
електроенергію, теплопостачання,
водопостачання та каналізації, послуги
ЖЕКу, здійснюється відповідачем
позивачу на підставі рахунків,
виставлених останнім.

Однак, позивачем на надано суду доказів
понесення останнім витрат з оплати
комунальних послуг та доказів
виставлення рахунків на оплату
комунальних послуг відповідачеві. Тому
вимога в цій частині визнається судом
необґрунтованою та такою що не
підлягає задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне
повернути позивачу надмірно сплачений
судовий збір у розмірі 17, 00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
судовий збір», сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі: зменшення розміру позовних вимог
або внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом;
повернення заяви або скарги; відмови у
відкритті провадження у справі;
залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, якщо такі
заяви або скарги залишені без розгляду
у зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням);
закриття провадження у справі. У
випадках, установлених пунктом 1
частини першої цієї статті, судовий
збір повертається в розмірі
переплаченої суми; в інших випадках,
установлених частиною першою цієї
статті, - повністю. Повернення
сплаченої суми судового збору
здійснюється в порядку, встановленому
центральним органом виконавчої влади
із забезпечення реалізації державної
фінансової політики.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити
частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Міський комерційний банк"
(03141, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 33,
ідентифікаційний код - 34353904), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (01023, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) 14 333
(чотирнадцять тисяч триста тридцять
три) грн. 33 коп. - основного боргу, 489
(чотириста вісімдесят дев'ять) грн. 04
коп. - пені, 811 (вісімсот одинадцять) грн.
79 коп. - інфляційних втрат, 58 (п'ятдесят
вісім) грн. 69 коп. - 3% річних та 695
(шістсот дев'яносто п'ять) грн. 47 коп. -
судового збору.

3. Повернути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (01023, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер - НОМЕР_1)
надмірно сплачений судовий збір у
розмірі 17 (сімнадцять) грн. 00 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 17.11.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.