ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" листопада 2014 р.Справа № 916/3957/14

За позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НОТАПС";

до відповідача Товариство з обмеженою
відповідальністю "СОВАГРО"

Приватний підприємець
ОСОБА_2

про стягнення 36004,57грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

Суть спору: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія "НОТАПС"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом до
відповідачів товариства з обмеженою
відповідальністю "СОВАГРО" та
Приватного підприємця ОСОБА_2 про
стягнення 36004,57 гривень.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 29 вересня 2014 року за
вказаним позовом порушено провадження
з призначенням справи до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

Відповідачі про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином,
у судові засідання не з'являлися,
правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК
України не скористалися.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання. При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувалися на адресу
відповідачів визначених у позовній
заяві, суд вважає за можливе розглянути
справу без участі відповідачів
товариства з обмеженою
відповідальністю "СОВАГРО" та ПП
ОСОБА_2 за наявними в ній матеріалами
відповідно до ст. 75 ГПК України.

Відповідач про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином,
у судові засідання не з'являвся, правом
на відзив в порядку ст. 59 ГПК України
не скористався.

Представник позивача у судове
засідання також не з'явився.

У судовому засіданні 24 листопада 2014
року було оголошено вступну та
резолютивну частину рішення, в порядку
ст.85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, суд
встановив:

02 квітня 2009 року між ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ" та ПП ОСОБА_2 був укладений
договір поставки на умовах товарного
кредиту № ТК020409/4, відповідно до умов
якого ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ"
зобов'язався поставити та передати у
власність покупця насіннєвий матеріал
та хімічні засоби захисту рослин, а
покупець зобов'язується прийняти
товар, сплатити проценти за
користування товарним кредитом та ціну
товару відповідно до умов Договору
(додаткових угод та Специфікацій до
нього).

За Специфікацією №1 від 02.04.2009 року, ТОВ
„КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕ" постачає ПП
ОСОБА_2 860 л Трофи 90% к.з. вартістю 77 090,40
гривень. За видатковою накладною
№А-00000724 від 17.04.2009 року, ТОВ
„КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" передав ПП
ОСОБА_2 товар на загальну суму 77 090,40
гривень, а ПП ОСОБА_2 в свою чергу
прийняв вказаний товар на підставі
довіреності серії ЯОХ №959491 від 17.04.2009
року.

Пунктом 3 Специфікації №1 передбачено,
що товар оплачується покупцем в
порядку, вказаному у Договорі, та в такі
строки: перший платіж у сумі 77 090,40
гривень перераховується покупцем
постачальнику у строк не пізніше 20.10.2009
року. Пунктом 4 Специфікації сторони
передбачили, що сума процентів за
користування товарним кредитом
складає 1932,54 гривень, звідси сума
специфікації №1 від 02.04.2009 року складає
79022,94 гривень.

Відповідно до пункту 6.1. Договору
покупець зобов'язаний оплатити
продавцю товар у строки та в розмірах,
що вказані у специфікаціях.

Відповідач-2 ПП ОСОБА_2 за отриманий від
ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" товар
розрахувався частково в сумі 60 700
гривень, у зв'язку з чим за ним
утворилась заборгованість в сумі 18 322,94
гривень.

Зобов'язання у повному обсязі та
належним чином ПП ОСОБА_2 перед ТОВ
„КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" згідно
договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня 2009 року не
виконав.

Пунктом 8.5 договору передбачено, що
згідно ч.3 ст. 692, 694, 536 ЦК України,
сторони домовились, що у разі
прострочення сплати будь-якого платежу
покупець сплачує постачальнику
проценти за користування чужими
грошовими коштами від простроченої
суми за весь час прострочення, сума
яких розраховується наступним чином:
СП=(СПП*0,5*Д)/100, де СП сума процентів, що
підлягає сплаті покупцем
постачальнику, СПП сума простроченого
платежу, Д кількість календарних днів
прострочення платежу.

Виходячи із цього, у ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ" виникло право вимоги щодо
нарахування відсотків за користування
чужими грошовими коштами згідно
договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня 2009 року за
період існування боргу.

Нарахована позивачем сума відсотків за
користування чужими грошовими коштами
становить 36 004,57 гривень, за період з
01.05.2011 року по 27.05.2012 року.

15 січня 2014 року між ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ" та ТОВ «Компанія «НОТАПС»
/надалі позивач/ було укладено Угоду
№15-01/14-3 про заміну кредитора у
зобов'язані (відступлення права вимоги
в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України).
Розділом 1 даної Угоди, встановлено, що
Первісний кредитор (ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ") відступає Новому
кредитору (ТОВ «Компанія «НОТАПС»)
право вимоги виконання Приватним
підприємцем ОСОБА_2 (код НОМЕР_1),
зобов'язання щодо сплати розміру
заборгованості та відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
набутих ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" на
підставі договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня
2009 року, у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням ПП
ОСОБА_2 /надалі відповідач 2/ грошового
зобов'язання згідно договору поставки
на умовах товарного кредиту №ТК020409/4
від 02 квітня 2009 року.

На виконання умов даної Угоди (п. 4.1.),
ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" було
передано Позивачу перелік документів,
що підтверджують права вимоги
виконання Відповідачем-2 обумовленого
зобов'язання. У відповідності до пункту
4.3. Угоди, ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ"
належним чином повідомило ПП ОСОБА_2
про зазначені вище обставини.

За Угодою №15-01/14-3 про заміну кредитора
у зобов'язані (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
від 15 січня 2014 року, Позивач одержує
право замість ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ" вимагати від Відповідача-2
сплати грошової суми в розмірі,
визначеному в п. 2.1 цієї Угоди.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за Угодою №15-01/14-3 про
заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 січня 2014
року, 08 липня 2014 року між ТОВ «Компанія
«НОТАПС» (кредитор) та ТОВ «СОВАГРО»
(поручитель надалі відповідач 1) було
укладено Договір поруки №08-07-2014, за
умовами якого Поручитель поручається
перед Кредитором за виконання
обов'язку Приватним підприємцем ОСОБА_2
(код НОМЕР_1) щодо виконання грошового
зобов'язання щодо сплати розміру
відсотків за користування чужими
грошовими коштами у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням Боржником грошового
зобов'язання згідно договору поставки
та Угоди, передбаченою ст. 2 цього
Договору (надалі іменується «основний
договір»). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під
основним договором в цьому Договорі
розуміють Угоду №15-01/14-3 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 січня 2014 року, укладену
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня
2009 року.

У розділах 3 та 4 Договору поруки
Поручителем та кредитором погоджено
обсяг відповідальності Поручителя та
розмір поруки: п. 3.1. - відповідальність
Поручителя перед Кредитором
обмежується сплатою розміру відсотків
за користування чужими грошовими
коштами у сумі 3 000 (три тисячі) гривень
та п.4.1 передбачає, у разі порушення
(невиконання чи неналежного виконання)
Боржником обов'язку за основною угодою,
Кредитор вправі звернутися із вимогою
про виконання як до Боржника, так і до
Поручителя, які несуть солідарну
відповідальність перед Кредитором.

Позивач направив на адресу
Відповідача-1 вимогу вих. №01-1/08 від 01
серпня 2014 року, яку останній отримав 05
серпня 2014 року, проте залишив без
відповіді.

Враховуючи те, що ні відповідач-2 в
повному обсязі, ні відповідач-1 в сумі 3
000,00 грн., не сплатили заборгованість, що
виникла за Угодою №15-01/14-3 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 січня 2014 року, укладену
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня
2009 року, позивач за захистом свого
права звернувся до господарського суду
з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступних висновків.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Яв встановлено у ході розгляду справи
02.04.2009 року між ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ" та ПП ОСОБА_2 був укладений
договір поставки на умовах товарного
кредиту № ТК020409/4, за умовами якого ТОВ
„КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" зобов'язався
поставити та передати у власність
покупця насіннєвий матеріал та хімічні
засоби захисту рослин, а покупець
зобов'язується прийняти товар,
сплатити проценти за користування
товарним кредитом та ціну товару
відповідно до умов Договору
(додаткових угод та Специфікацій до
нього). Відповідно до Специфікації №1
від 02.04.2009 року, ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕ" постачає ПП ОСОБА_2 860 л Трофи
90% к.з. вартістю 77 090,40 грн. За видатковою
накладною №А-00000724 від 17.04.2009 року, ТОВ
„КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" передав ПП
ОСОБА_2 товар загальною вартістю 77 090,40
грн., що також підтверджується
довіреністю ПП ОСОБА_2 серії ЯОХ №959491
від 17.04.2009 року. Пунктом 3 Специфікації
№1 передбачено, що товар оплачується
покупцем в порядку, вказаному у
Договорі, та в такі строки: перший
платіж у сумі 77 090 грн. 40 коп.
перераховується покупцем
постачальнику у строк не пізніше 20.10.2009
року. Пунктом 4 Специфікації сторони
передбачили, що сума процентів за
користування товарним кредитом
складає 1932 грн. 54 коп. Сума специфікації
№1 від 02.04.2009 року становить 79022 грн. 94
коп.

Відповідно до пункту 6.1. Договору
покупець зобов'язаний оплатити
продавцю товар у строки та в розмірах,
що вказані у специфікаціях.

У свою чергу відповідач Відповідач-2 за
отриманий від ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ" товар розрахувався
частково в сумі 60 700 гривень, у зв'язку з
чим виникла заборгованість в сумі 18 322
грн. 94 коп.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Тобто, Договору слід
застосовувати загальні положення про
купівлю-продаж.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Стаття 694 ЦК України встановлює
особливості продажу товару в кредит.
Договором купівлі-продажу може бути
передбачений продаж товару в кредит з
відстроченням або з розстроченням
платежу. Товар продається в кредит за
цінами, що діють на день продажу.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу
України, якщо покупець прострочив
оплату товару, на прострочену суму
нараховуються проценти відповідно до
статті 536 цього Кодексу від дня, коли
товар мав бути оплачений, до дня його
фактичної оплати.

Статтею 536 Цивільного кодексу України
передбачено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства

Так пунктом 8.5 договору передбачено, що
згідно ч.3 ст. 692, 694, 536 ЦК України,
сторони домовились, що у разі
прострочення сплати будь-якого платежу
покупець сплачує постачальнику
проценти за користування чужими
грошовими коштами від простроченої
суми за весь час прострочення, сума
яких розраховується наступним чином:
СП=(СПП*0,5*Д)/100, де СП сума процентів, що
підлягає сплаті покупцем
постачальнику, СПП сума простроченого
платежу, Д кількість календарних днів
прострочення платежу.

Згідно ч.1 ст.202 ГК України, ст.599 ЦК
України зобов'язання зокрема,
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

У зв'язку з цим суд доходить висновку,
що у ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ"
виникло право вимоги щодо нарахування
відсотків за користування чужими
грошовими коштами згідно договору
поставки на умовах товарного кредиту
№ТК020409/4 від 02 квітня 2009 року за період
існування боргу. Враховуючи п.8.5
договору та заявлений період
прострочення позивачем сума відсотків
за користування чужими грошовими
коштами становить 36 004 гривні 57
копійок:

У відповідності до ч. 1 статті 510
Цивільного кодексу України визначено,
що сторонами у зобов'язанні є боржник і
кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного
кодексу України передбачено, що
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги є правочином
(договором), на підставі якого старий
кредитор передає свої права новому
кредитору, а новий кредитор приймає ці
права і зобов'язується або не
зобов'язується їх оплатити.

Згідно ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин щодо
заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові.

Приписами статті 514 Цивільного кодексу
України встановлено, що до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

При цьому, заміна кредитора у
зобов'язанні здійснюється без згоди
боржника, якщо інше не встановлено
договором або законом. Якщо боржник не
був письмово повідомлений про заміну
кредитора у зобов'язанні, новий
кредитор несе ризик настання
несприятливих для нього наслідків. У
цьому разі виконання боржником свого
обов'язку первісному кредиторові є
належним виконанням, (стаття 515
Цивільного кодексу України).

Так як вже встановлено судом 15 січня 2014
року між ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ"
та ТОВ «Компанія «НОТАПС» було
укладено Угоду №15-01/14-3 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України). Розділом 1 даної Угоди,
встановлено, що Первісний кредитор (ТОВ
„КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ") відступає
Новому кредитору (ТОВ «Компанія
«НОТАПС») право вимоги виконання
Приватним підприємцем ОСОБА_2 (код
НОМЕР_1), зобов'язання щодо сплати
розміру заборгованості та відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
набутих ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ" на
підставі договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня
2009 року, у зв'язку із неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням ПП
ОСОБА_2 грошового зобов'язання згідно
договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня 2009 року.
На виконання умов даної Угоди було
передано Позивачу перелік документів,
що підтверджують права вимоги
виконання Відповідачем-2 обумовленого
зобов'язання. У відповідності до пункту
4.3. Угоди, ТОВ „КОРПОРАЦІЯ АГРОСИНТЕЗ"
належним чином повідомило ПП ОСОБА_2
про зміну кредитора .

За Угодою №15-01/14-3 про заміну кредитора
у зобов'язані (відступлення права
вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України)
від 15 січня 2014 року, Позивач одержує
право замість ТОВ „КОРПОРАЦІЯ
АГРОСИНТЕЗ" вимагати від Відповідача-2
сплати грошової суми в розмірі,
визначеному в п. 2.1 цієї Угоди.

Таким чином, Позивачу передано
вищезазначені вимоги у відповідності
до норм

чинного законодавства України та із
дотриманням положень ст.514 ЦК України.

Крім того, з метою забезпечення
виконання зобов'язань за Угодою №15-01/14-3
про заміну кредитора у зобов'язані
(відступлення права вимоги в порядку
ст. ст. 512-519 ЦК України) від 15 січня 2014
року, 08 липня 2014 року між ТОВ «Компанія
«НОТАПС» (кредитор) та ТОВ «СОВАГРО»
(поручитель) було укладено Договір
поруки №08-07-2014, за умовами якого
Поручитель поручається перед
Кредитором за виконання обов'язку
Приватним підприємцем ОСОБА_2 (код
НОМЕР_1) щодо виконання грошового
зобов'язання щодо сплати розміру
відсотків за користування чужими
грошовими коштами у зв'язку із
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням Боржником грошового
зобов'язання згідно договору поставки
та Угоди, передбаченою ст. 2 цього
Договору (надалі іменується «основний
договір»). - пункт 1.1. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, під
основним договором в цьому Договорі
розуміють Угоду №15-01/14-3 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 січня 2014 року, укладену
згідно договору поставки на умовах
товарного кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня
2009 року. У розділах 3 та 4 Договору
поруки Поручителем та кредитором
погоджено обсяг відповідальності
Поручителя та розмір поруки:
п3..1.передбачає відповідальність
Поручителя перед Кредитором
обмежується сплатою розміру

відсотків за користування чужими
грошовими коштами у сумі 3 000 гривень та
п. 4.1. передбачає, якщо у разі порушення
(невиконання чи неналежного виконання)
Боржником

обов'язку за основною угодою, Кредитор
вправі звернутися із вимогою про
виконання як до

Боржника, так і до Поручителя, які
несуть солідарну відповідальність
перед Кредитором.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до змісту ст. 543 Цивільного
кодексу України у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.
Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунку сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «НОТАПС»
підлягають задоволенню.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідачів солідарно на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Солідарно стягнути із Приватного
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код
ЄДРПОУ НОМЕР_1) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «СОВАГРО»
(65012 м. Одеса вул.. М.Арнаутська, 2-А, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НОТАПС» (03187 м.Київ вул.. Академіка
Заболотного,38, офіс 23, ) -
3 000 (три тисячі) гривень відсотки за
користування чужими грошовими коштами
на підставі договору поставки на
умовах товарного кредиту №ТК020409/4 від 02
квітня 2009 року, Угоди №15-01/14-3 про заміну
кредитора у зобов'язані (відступлення
права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК
України) від 15 січня 2014 року та на
підставі договору поруки №08-07-2014 від 08
липня 2014 року.

3. Стягнути із Приватного підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія «НОТАПС»
(03187 м. Київ вул.. Академіка
Заболотного,38, офіс 23, ) -
33 004 (тридцять три тисячі чотири) гривні
57 копійок відсотки за користування
чужими грошовими коштами на підставі
договору поставки на умовах товарного
кредиту №ТК020409/4 від 02 квітня 2009 року та
угоди №15-01/14-3 про заміну кредитора у
зобов'язані (відступлення права вимоги
в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 15
січня 2014 року.

4. Стягнути солідарно із Приватного
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код
ЄДРПОУ НОМЕР_1) та Товариства з
обмеженою відповідальністю «СОВАГРО»
(65012 м. Одеса вул.. М.Арнаутська, 2-А, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
«НОТАПС» (03187 м.Київ вул.. Академіка
Заболотного,38, офіс 23, )
витрати по сплаті судового збору в сумі
1827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/
гривень.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено та
підписано 25 листопада 2014 року.

Суддя
Г.І. Гуляк

Повне рішення складено 25 листопада 2014
р.