ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Справа № 925/804/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії: головуючого, судді
Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М.,
Студенця В.І., за участю представника
відповідача А. Багателя (дов. від 03.01.2014),
розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Дашуківські
бентоніти" на рішення Господарського
суду Черкаської області від 3 липня
2014 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від 2
вересня 2014 року у справі № 925/804/14 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова електрична
компанія" до публічного акціонерного
товариства "Дашуківські бентоніти" про
стягнення 1 483 205 грн 49 коп.

УСТАНОВИВ: У травні 2014 року товариство
з обмеженою відповідальністю "Торгова
електрична компанія" звернулося до
Господарського суду Черкаської
області з позовом до публічного
акціонерного товариства "Дашуківські
бентоніти" про стягнення 1 179 193 грн 54
коп. основного боргу, 175 927 грн 25 коп.
інфляційних втрат, 21 004 грн 21 коп. річних
і 107 080 грн 49 коп. пені (з урахуванням
уточнених позовних вимог) з підстав
неналежного виконання договору від
17 вересня 2012 року № 31-Е
купівлі-продажу електричної енергії
(редакція від 29 липня 2013 року) та 26
000 грн витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 3 липня 2014 року
(суддя Ю Хабазня), позов задоволено в
частині стягнення 372 396 грн 59 коп.
основного боргу, 1 290 грн 34 коп. річних і
103 145 грн 77 коп. пені; у решті позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 2 вересня 2014
року рішення скасовано і позов
задоволено в частині стягнення 779 193 грн
54 коп. основного боргу, 21 004 грн 21 коп.
річних, 163 633 грн 90 коп. інфляційних
втрат, і 107 080 грн 49 коп. пені, 25 784 грн 20
коп. витрат на послуги адвоката; у
частині стягнення 400 000 грн боргу
провадження у справі припинено.

Публічне акціонерне товариство
"Дашуківські бентоніти" просить
рішення та постанову скасувати в
частині стягнення пені, річних,
інфляційних втрат і витрат на оплату
послуг адвоката з підстав порушення
господарськими судами статей 526, 526, 549,
625 Цивільного кодексу України, статей 43,
101 Господарського процесуального
кодексу України та прийняти нове
рішення, яким у цій частині в позові
відмовити.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгова електрична
компанія" проти доводів касаційної
скарги заперечує і в її задоволенні
просить відмовити.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Господарськими судами встановлено, що
17 вересня 2012 року сторони уклали
договір № 31-Е, який 29 липня 2013 року було
викладено в новій редакції, на умовах
якого позивач зобов'язався продавати, а
відповідач приймати та сплачувати
вартість електричної енергії (далі -
договір).

Сторони погодили, що до 15 числа місяця,
що передує розрахунковому періоду,
споживач надає продавцеві уточнену
письмову заяву щодо заявлених обсягів
електроспоживання і потужності на
наступний розрахунковий період; ціна
електроенергії за 1 кВт/год складає 100
відсотків від діючих роздрібних
тарифів по 2 класу напруги встановлених
НКРЕ України в розрахунковому місяці
для відповідної електропередавальної
організації; оплату заявленого до
постачання в розрахунковому місяці
обсягу електроенергії споживач
здійснює поетапно за наступним
графіком: до 15 числа розрахункового
періоду (місяця) - 33 відсотки від
загальної вартості заявленого обсягу
електричної енергії в розрахунковому
періоді, до 25 числа розрахункового
періоду - 33 відсотки від загальної
вартості заявленого обсягу
електричної енергії в розрахунковому
періоді, остаточний розрахунок - до 5
числа місяця, наступного за
розрахунковим; у випадку перевищення
споживачем договірних величин
споживання електроенергії за
розрахунковий період, він сплачує суму
перевищення договірних величин; у разі
надходження коштів у рахунок оплати за
електричну енергію, куплену споживачем
в розрахунковому місяці, понад
очікувану її вартість, зазначені кошти
зараховуються як авансовий платіж на
наступний розрахунковий період або за
письмовим зверненням споживача
перераховуються на його поточний
рахунок (пункти 3.2.1, 4.2, 4.4, 4.7, 4.9
договору).

Додатковою угодою від 6 червня 2014 року
№ 4 до договору сторони змінили
порядок, строки розрахунків та
застосування санкцій, проте
правовідносини сторін щодо поставки
електричної енергії та оплата її
вартості на умовах цієї додаткової
угоди не є предметом позову даної
справи.

Відповідач надав заявки на постачання
електричної енергії: на грудень 2013
року - 1 200 000 кВт/год., на січень 2014 року -1
000 000 кВт/год., на лютий 2014 року - 1 000 000
кВт/год., на березень 2014 року - 1 100 000
кВт/год. У квітні 2014 року відповідачем
було замовлено 12 000 кВт/год. і в травні ц.
р.- 12 000 кВт/год.

Згідно Акта звірки взаєморозрахунків
від 31 грудня 2013 року станом на 1 грудня
2013 року борг відповідача за спожиту
електричну енергію дорівнював 1 211 766
грн 46 коп., який був погашений у грудні
2013 року з переплатою 311 грн 81 коп.

Апеляційним господарським судом
встановлено, що з грудня 2013 року по
травень 2014 року позивач поставив
електричної енергії на суму 2 809 952 грн 71
коп., але відповідач сплатив лише 2 030 447
грн 36 коп. і, оскільки до прийняття
постанови боржник сплатив 400 000 грн,
дійшов обґрунтованого висновку про
припинення провадження у справі в цій
частині на підставі пункту 11 частини
першої статті 80 Господарського
процесуального кодексу України та
задоволення позову в частині стягнення
боргу у розмірі 779 193 грн 54 коп. з
урахуванням суми переплати (311 грн 81
коп.) та помилкового зарахування
місцевим господарським судом у рахунок
сплати боргу платежі, внесені
платіжними дорученнями від 24 квітня і
від 2 липня 2014 року як плату за
електричну енергію, поставлену в
червні 2014 року на умовах додаткової
угоди від 6 червня 2014 року.

Згідно з приписами статей 610 і 612
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції та
річних.

Отже, апеляційний господарський суд
обґрунтовано задовольнив позов в цій
частині, здійснивши перерахунок
індексу інфляції.

З підстав порушення відповідачем
грошового зобов'язання, апеляційний
господарський суд, на підставі пункту
5.4.3 договору, статей 230, 231 і 232
Господарського кодексу України, статті
549 Цивільного кодексу України,
правомірно задовольнив позов у частині
стягнення пені.

З огляду на обсяг наданих адвокатом
послуг у даній справі і результати
вирішення спору, апеляційний
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
розумні судові витрати на сплату
послуг адвоката не повинні
перевищувати 25 784 грн 20 коп. і
задовольнив позов у цій частині.

За змістом статей 33 і 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог. Усупереч вказаним статтям,
відповідач не надав апеляційному
господарському суду доказів, які
спростовують позовні вимоги.

З урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені
апеляційним господарським судом на
підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
сторонами доказів, висновки суду
відповідають цим обставинам і їм дана
належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ: Постанову Київського
апеляційного господарського суду від 2
вересня 2014 року у справі № 925/804/14
залишити без змін, а касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Дашуківські бентоніти" без
задоволення.

Виконання постанови Київського
апеляційного господарського суду від 2
вересня 2014 року у справі № 925/804/14
поновити.

Головуючий, суддя М. В. Кузьменко Суддя
І. М. Васищак Суддя В. І. Студенець