КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р. Справа№ 925/1219/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

при секретарі Вершути
О.П.

за участю представників:

від прокурора Шевченко О.В.

від позивача - не з`явився

від відповідача - Стоянов О.М.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Комунального підприємства
Білозірської сільської ради на
рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.09.2014 (суддя
Боровик С.С.)

за позовом Прокурора Черкаського
району в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції в
Черкаській області

до Комунального підприємства
Білозірської сільської ради

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Черкаського району звернувся
до Господарського суду Черкаської
області в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції в
Черкаській області до КП Білозірської
сільської ради про стягнення коштів.

Рішенням Господарського суду
Черкаської області від 15.09.2014 позов
задоволено повністю. Стягнуто з
відповідача користь держави на рахунок
Білозірської сільської ради 242391,97 грн.
збитків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій вказує, що
рішення суду прийняте з порушенням
норма матеріального права, а тому
просить суд скасувати рішення суду
першої інстанції та постановити нове,
яким в задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014
прийнято до провадження апеляційну
скаргу та призначено до розгляду.

Через відділ документального
забезпечення до суду від представника
позивача надійшов відзив на апеляційну
скаргу, в якому він зазначив, що рішення
суду є законним та обґрунтованим, а
тому просив апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а рішення суду без
змін.

Представник прокурора та відповідача в
судове засідання на вказану дату
з`явилися та дали усні пояснення
стосовно предмету спору.

Представник позивача в судове
засідання не з`явився про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, у відзові на апеляційну скаргу
зазначив, що розгляд справи можливо
провести без його участі.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представника
відповідача та прокурора, дослідивши
наявні матеріали справи, встановив
наступне:

У лютому 2013 року Державною екологічною
інспекцією в Черкаській області була
проведена перевірка дотримання
комунальним підприємством
Білозірської сільської ради вимог
природоохоронного законодавства.

За результатами перевірки складено акт
від 18.02.2013 року, яким встановлено, що
Комунальне підприємство Білозірської
сільської ради надає послуги населенню
з водопостачання.

Забір води здійснюється з 4-х
свердловин: свердловина №1 по вул.
Леніна (біля сільської ради),
свердловина №2 по вул. Гагаріна,
свердловина №3 пров. Ткаченка,
свердловина №4 на території дитячого
садочка, без дозволу на спеціальне
водокористування, три свердловини не
обладнані лічильниками,
первинно-облікова документація ПОД-12
ведеться не за правилами.

Державною екологічною інспекцією в
Черкаській області на підставі акту
від 18.02.2013 складено протокол про
адміністративне правопорушення № 005148
відносно директора Комунального
підприємства Білозірської сільської
ради, в якому зазначено, що ОСОБА_3,
будучи відповідальною посадовою
особою, допустив водокористування без
дозволу на спеціальне
водокористування.

Постановою про накладення
адміністративного стягнення № 005038 від
19.02.2013 визнано ОСОБА_3 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
накладено штраф у розмірі 136 грн., який
сплачено платіжним дорученням № 224 від
25.02.2013.

Згідно припису №42 від 20.02.2013 державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Черкаської
області Деркача О.А. комунальне
підприємство Білозірської сільської
ради зобов'язано отримати дозвіл на
спеціальне водокористування,
обладнати всі водозабори приладами
обліку води, здійснювати постійний
облік водоспоживання в журналах по
формі ПОД-11, ПОД-12.

Зважаючи на те, що відповідачем були
порушені приписи чинного
законодавства України в сфері охорони
навколишнього природного середовища,
прокурор Черкаської області звернувся
із позовом в інтересах держави про
стягнення збитків в розмірі 242391,97 грн.,
встановивши, що з 08.08.2011 по 18.02.2013 КП
Білозірської сільської ради було
видобуто води з чотирьох свердловин
загальним обсягом 22753,4 м3.

Заперечуючи проти заявлених вимог,
відповідача, КП Білозірської сільської
ради, мотивувало це тим, що вони
використовували воду виключно для
задоволення питних потреб і
санітарно-гігієнічних потреб
населення, у тому числі для задоволення
виключно власних питних і
санітарно-гігієнічних потреб
юридичної особи.

Згідно статті 48 Водного кодексу
України спеціальне водокористування -
це забір води з водних об'єктів із
застосуванням споруд або технічних
пристроїв, використання води та
скидання забруднюючих речовин у водні
об'єкти, включаючи забір води та
скидання забруднюючих речовин із
зворотними водами із застосуванням
каналів. Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.

Спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу
(пункт 9 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу
України). У дозволі на спеціальне
водокористування встановлюються ліміт
забору води, ліміт використання води та
ліміт скидання забруднюючих речовин.

Частиною 3 статті 48 Водного кодексу
України передбачено вичерпний перелік
видів використання води, які не
відносяться до спеціального
водокористування, а значить і не
потребують отримання дозволу на
спеціальне водокористування.

Судом першої інстанції було
встановлено, що відповідачем -
Комунальним підприємством
Білозірської сільської ради в
порушення вимог пункту 9 ст. 44, ст. 49
Водного кодексу України без дозволу на
спеціальне водокористування за період
з 08.08.2011 по 18.02.2013 видобуто 22 753,4 м3 води з
4-х свердловин: №1 по вул. Леніна (біля
сільської ради), №2 по вул. Гагаріна, №3
пров. Ткаченка, №4 на території
дитячого садочка, що підтверджується
довідкою директора підприємства №11
від 18.02.2013.

Використання відповідачем природних
ресурсів без відповідного дозволу є
самовільним, що є порушенням водного
законодавства, а саме: правил
спеціального водокористування, та
тягне за собою згідно статті 110 Водного
кодексу України дисциплінарну,
адміністративну, цивільно-правову або
кримінальну відповідальність згідно
із законодавством України.

За змістом статей 68, 69 Закону «Про
охорону навколишнього природного
середовища» підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 111 Водного кодексу України
передбачено, що підприємства, установи,
організації і громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати збитки,
завдані ними внаслідок порушень
водного законодавства, в розмірах і
порядку, встановлених законодавством
України. Притягнення винних у
порушенні водного законодавства до
відповідальності не звільняє їх від
обов'язку відшкодування збитків,
завданих ними внаслідок порушення
водного законодавства.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодування
позадоговірної шкоди

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи; вина
завдавача шкоди; наявність шкоди;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та заподіяною шкодою.

У деліктних правовідносинах саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою. У свою чергу
відповідач повинен довести, що в його
діях (діях його працівників) відсутня
вина у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Акт від 18.02.2013 року перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства підписаний директором
ОСОБА_3 без заперечень.

Акт перевірки - це документ, який фіксує
факт проведення планових, позапланових
перевірок суб'єктів господарювання і є
носієм доказової інформації про
виявлені порушення вимог
законодавства у сфері охорони
навколишнього природного середовища
та його дотримання (пункт 1.4. Порядку
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, затвердженого наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.09.2008 року №464).

Дії позивача з проведення перевірки
дотримання відповідачем вимог
природоохоронного законодавства не
були останнім оскаржені та визнані
незаконними у встановленому чинним
законодавством порядку.

Крім того, ОСОБА_3, накладений на нього
штраф, був сплачений в повному обсязі,
що підтверджується платіжним
дорученням № 224 від 25.02.2013.

Господарським судом Черкаської
області обґрунтовано було зазначено
про помилковість ототожнення
відповідачем дозволу на спеціальне
водокористування, видача якого
передбачена приписами Водного кодексу
України, із спеціальним дозволом на
користування надрами, який
передбачений нормами Кодексу України
про надра та надається у разі
видобування підземних вод для власних
господарсько-побутових потреб за
умови, що обсяг видобування підземних
вод з водозаборів перевищує 300 куб.
метрів на добу. При цьому слід
враховувати, що спеціальний дозвіл на
користування надрами дає право на
видобування підземних вод, а дозвіл на
спеціальне водокористування - право на
їх використання.

Таким чином, зважаючи на все вище
зазначене, судом першої інстанції
правомірно та обґрунтовано було
встановлено, що дії відповідача
стосовно видобування води є порушенням
норм чинного законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища та завдані державі збитки
підлягають відшкодуванню.

Проте, колегія суддів не погоджується з
висновком місцевого господарського
суду проте, що кошти, що підлягають
стягненню з відповідача необхідно
перерахувати на рахунок Білогірської
сільської ради, оскільки вказана
юридична особа не є стороною по справі.

Прокурор Черкаської області звернувся
до суду із позовом в інтересах держави
в особі Державної екологічної
інспекції в Черкаській області, яка не
може бути стягувачем вказаних коштів,
оскільки є лише контролюючим органом.

Тобто в даному випадку, прокурор,
звертаючись із позовом про захист
інтересів держави не визначив вірно
позивача, в особі якого будуть
представлені інтереси держави, та який
буде стягувачем по даному спору.

Відповідно до ч.3 п.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
23.03.2012 № 7 «Про деякі питання участі
прокурора у розгляді справ,
підвідомчих господарським судам», якщо
господарський суд помилково порушив
провадження у справі за позовом
прокурора, в якій неправильно
визначено позивача за вимогами про
захист інтересів держави, такий позов
підлягає залишенню без розгляду
відповідно до п.1 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 81 ГПК України
господарський суд залишає позов без
розгляду якщо позовну заяву підписано
особою, яка не має права підписувати її,
або особою, посадове становище якої не
вказано.

Відповідно до п.3 ч.1. ст. 103 ГПК України,
апеляційна інстанція за результатами
розгляду апеляційної скарги має права
скасувати рішення повністю або
частково і припинити провадження у
справі або залишити позов без розгляду
повністю або частково.

Стосовно апеляційної скарги, колегія
суддів зазначає, що вона не підлягає
задоволенню, оскільки, як було
встановлено вище, вина в діях
відповідача доведена і спричинені
збитки мають бути відшкодовані, крім
того, апеляційна інстанція скасовує
рішення місцевого суду не з підстав,
зазначених в апеляційній скарзі.

Враховуючи положення ст. 104 ГПК України,
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга Комунального
підприємства Білозірської сільської
ради не підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду Черкаської
області від 15.09.2014 у справі № 925/1219/14
підлягає скасуванню, а позов залишенню
без розгляду.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Комунального
підприємства Білозірської сільської
ради залишається без задоволення,
судові витрати, пов`язані з розглядом
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 49, 99, 101, п. 2 ст. 103, ч.1 ст.
104, ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства Білозірської сільської
ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду
Черкаської області від 15.09.2014 у справі
№ 925/1219/14-скасувати.

Позовну заяву Прокурора Черкаського
району в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції в
Черкаській області до Комунального
підприємства Білозірської сільської
ради про стягнення 242391,97 грн. - залишити
без розгляду.

Матеріали справи № 925/1219/14 повернути до
Господарського суду Черкаської
області.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов