ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р.
Справа № 922/3060/14

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Івакіна В.О.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача -Луценко О.І., за довіреністю
від 14.01.2014р. №30/16.

відповідача -ОСОБА_2 - особисто.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
матеріали апеляційної скарги позивача
(вх. №3153 Х/1-18) на рішення господарського
суду Харківської області від 22.09.2014р. у
справі № 922/3060/14

за позовом Державного підприємства
"Завод ім. В.О. Малишева", м. Харків,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.
Харків,

про стягнення 10 724,47 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Державне підприємство "Завод
ім. В.О. Малишева" звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, відповідача, про
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
надані експлуатаційні послуги за
договором №817дп від 13.08.2009р. у розмірі
8426,68, 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання у розмірі 566,01
грн. та суму інфляційного збільшення
заборгованості у розмірі 898,64 грн.,
заборгованості з відшкодування
податку на земельну ділянку за грудень
2011р. у розмірі 158,33 грн., 3% річних за
прострочення виконання зобов'язань у
розмірі 2,34 грн. та суму інфляційного
збільшення заборгованості у розмірі 2,34
грн. та суму інфляційного збільшення
заборгованості у розмірі 17,15грн.;
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 22.09.2014 року у
справі № 922/3060/14 (суддя Аріт К.В.) у
позові відмовлено повністю. Рішення
суду першої інстанції мотивоване тим,
що позивачем належним чином не
обґрунтовано факт надання спірних
експлуатаційних послуг та не надано
відповідних доказів.

Позивач не погодився з рішенням
місцевого господарського суду, подав
до Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 22.09.2014р. у справі №922/3060/14 за
позовом Державного підприємства "Завод
ім. В.О. Малишева" до ФОП ОСОБА_2 про
стягнення 10 724,47 грн. в частині відмови
у задоволенні позовних вимог про
стягнення заборгованості за надані
експлуатаційні послуги за договором
№817дп від 13.08.2009р. у розмірі 8426,68 грн.., 3%
річних за прострочення виконання
зобов'язання у розмірі 566,01 грн., суми
інфляційного збільшення
заборгованості у розмірі 898,64 грн. та
витрат по сплаті судового збору та
прийняти нове рішення в частині
стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за
надані експлуатаційні послуги за
договором 3817дп від 13.08.2009р. у розмірі
8426,68 грн., 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання у розмірі 566,01
грн., суми інфляційного збільшення
заборгованості у розмірі 898,64 грн. та
витрат по сплаті судового збору, яким
задовольнити позовні вимоги в цій
частині.

07 жовтня 2014 року автоматизованою
системою документообігу Харківського
апеляційного господарського суду
справу №922/3060/14 було призначено для
розгляду судді-доповідачу Терещенко
О.І.

Розпорядженням голови Харківського
апеляційного господарського суду від
09.10.2014р., у зв'язку з хворобою судді
Медуниці О.Є., сформовано колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя
Івакіна В.О.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 09 жовтня 2014
року (колегія суддів у складі:
головуючий суддя Сіверін В.І., суддя
Терещенко О.І., суддя Івакіна В.О.)
апеляційну скаргу позивача було
прийнято до провадження та призначено
її до розгляду на 22 жовтня 2014 року на 10.30
год.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.10.2014р. з метою
повного, всебічного та об'єктивного
розгляду справи, розгляд справи
відкладено на 12.11.2014р.

12.11.2014р. в судовому засіданні
апеляційної інстанції представник
позивача підтримав вимоги викладені в
апеляційній скарзі та просив її
задовольнити. В обґрунтування своєї
позиції надав розрахунок суми
заборгованості за договором від
13.08.2009р. №817дп.

Відповідач заперечував проти вимог
апеляційної скарги, вважає вимоги
апелянта необґрунтованими, а
оскаржуване рішення таким, що прийнято
з дотриманням вимог чинного
законодавства, у зв'язку з чим просив
залишити його без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, перевіривши
повноту встановлення судом першої
інстанції обставин справи та доказів
на їх підтвердження, колегія суддів
встановила наступне.

13.08.2009р. між Регіональним відділенням
Фонду державного майна України
(орендодавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (орендар) укладений
договір оренди №4194-н, відповідно до
п.1.1 якого орендодавець передає, а
орендар приймає в строкове платне
користування державне окреме
індивідуально визначене майно:
нежитлове приміщення одноповерхової
офісної будівлі, загальною площею 48,7
кв.м., яке розташоване за адресою:
АДРЕСА_2, що перебуває на балансі ДП
«Завод ім.. Малишева» (далі
балансоутримувач), вартість якого
визначена згідно зі звітом про
незалежну оцінку станом на 22.04.2009р. і
становить 194 800,00 грн. без урахування
ПДВ.

Як вбачається з акту
приймання-передачі орендованого майна,
що є додатком №1 до договору оренди від
13.08.2009р., орендар прийняв в строкове
платне користування окреме
індивідуально визначене майно.

Пунктом 3.6 цього договору встановлено,
що орендна плата переховується до
Державного бюджету та
балансоутримувачу щомісячно, до 12
числа місяця, наступного за звітним,
відповідно до вимог діючої Методики, у
співвідношенні: безпосередньо до
державного бюджету на рахунки,
визначені фінансовими органами у
розмірі 70%; на рахунок, визначений
балансоуторимувачем у розмірі 30%.

Пунктом 3.7 договору встановлено, що
орендна плата, перерахована
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає стягненню до державного
бюджету та балансоутримувачу у
визначеному п.3.6 співвідношенні
відповідно до чинного законодавства
України з урахуванням пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п.5.13 даного договору
орендар зобов'язується здійснювати
витрати, пов'язані з утриманням
орендованого майна. Протягом 15 робочих
днів після підписання цього договору
укласти з балансоутримувачем
орендованого майна договір про
відшкодування витрат
балансоутримувача на утримання
орендованого майна у тому числі на
компенсацію плати за землю або
договори з відповідними комунальними
службами на надання комунальних послуг
орендарю, з наданням орендодавцю та
балансоутримувачу копії цих договорів.

Пунктом 10.1 договору встановлено що цей
договір укладено строком на 2 роки 11
місяців та діє з 13.08.2009р. до 13.07.2012р.

На виконання вимог п.5.13 договору від
13.08.2009р. №4191-Н, 13.08.2009р. між ДП «Завод ім.
Малишева» та ФОП ОСОБА_2 укладений
договір про відшкодування витрат
балансоутримувача на утримування
нерухомого майна №817дп., п.1.1 якого
балансоутримувач забезпечує
обслуговування та експлуатацію
приміщення, що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2 нежитлове приміщення
одноповерхової офісної будівлі,
загальною площею 48,7 кв.м., а орендар
бере участь у витратах
балансоутримувача на виконання
вказаних робіт пропорційно до займаної
їм площі в цій будівлі, якщо інше не
випливає з характеру послуг, наданих
балансоутримувачем за цим договором.

Згідно з п.2.2.3 договору №817дп орендар
зобов'язується не пізніше 10 числа
минулого місяця вносити плату на
рахунок балансоутримувача приміщення.

У пункті 3.1.2 даного договору №817дп
встановлено, що балансоутримувач
приміщення має право стягнути в
установленому порядку прострочену
заборгованість по платежам, що
наведені в п.2.2.3 договору.

Відповідно до п.4.1.договору №817дп за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за цим договором сторони
несуть відповідальність згідно з
чинним законодавством України.

Згідно з п.5 договору №817дп у якому
визначено, що зазначений договір діє до
13.07.2012р.

У додатку №1 до договору укладеному між
сторонами спору зазначено, що
експлуатаційні відшкодування
складають 584,40 грн. щомісяця.

Відповідач своєчасно не виконував
умови вищевказаного договору, що стало
підставою для звернення ДП "Завод ім.
В.О. Малишева" до господарського суду з
позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості. В обґрунтування своїх
позовних вимог позивач посилається на
невиконання відповідачем належним
чином зобов'язання щодо оплати
експлуатаційних відшкодувань
балансоутримувачу в строки,
передбачені п.2.2.3 договору №817дп та
зазначає, що рахунки - фактури за період
з травня 2011р. по липень 2012 р. в цій
частині відповідачем не сплачені.

22.09.2014р. господарським судом
Харківської області прийнято
оскаржуване рішення, з підстав
наведених вище.

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу
України передбачено, що однією з
підстав виникнення господарських
зобов'язань є укладення господарського
договору та інших угод. Зі змістом
зазначеної норми кореспондуються
приписи частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України, відповідно до яких
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтею 193 ГК України встановлено
обов'язок суб'єктів господарювання та
інших учасників господарських
відносин виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей
передбачених цим кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173
Господарського кодексу України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно зі статтею 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 3.6 договору №4191-Н встановлено,
що орендна плата переховується до
Державного бюджету та
балансоутримувачу щомісячно, до 12
числа місяця, наступного за звітним,
відповідно до вимог діючої Методики, у
співвідношенні: безпосередньо до
державного бюджету на рахунки,
визначені фінансовими органами у
розмірі 70%; на рахунок, визначений
балансоуторимувачем у розмірі 30%.

Пунктом 2.2.3 договору №817дп
встановлено, що відповідач
зобов'язався не пізніше 10 числа
минулого місяця вносити плату на
рахунок балансоутримувача приміщення.

Позивачем належним чином виконано
прийняті на себе зобов'язання,
визначені договором від №817дп, що
підтверджується матеріалами справи, а
саме актами здачі-приймання робіт та
виставленими рахунками, в отриманні
яких відповідач розписався.

Як вбачається з матеріалів справи, між
сторонами щомісячно складались акти
здачі - приймання робіт. При отриманні
зазначених актів здачі - приймання
робіт відповідач викреслював графи
«експлуатаційні послуги», мотивуючи це
тим, що відповідні послуги не надаються
позивачем.

Проте, колегія суддів зазначає, що
відповідачем при розгляді справи як в
суді першої інстанції, так і в суді
апеляційної інстанції не надано жодних
доказів претензій відповідача щодо
неналежного обслуговування, утримання
позивачем орендованого приміщення або
відмови від отримання експлуатаційних
послуг.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач надав відповідачу послуги з
технічного обслуговування приміщень,
що підтверджується актами
здачі-приймання робіт та виставленими
рахунками.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо своєчасного внесення орендної
плати та експлуатаційних витрат не
виконав належним чином, внаслідок чого
перед позивачем утворилась
заборгованість у розмірі 8426,68 грн.

В підтвердження надання
експлуатаційних послуг, в матеріалах
справи містяться рахунки - фактури.
Відповідач здійснював оплату всіх
платежів, обумовлених договором №817дп
з серпня 2009р. по квітень 2011р., проте з
травня 2011р. по липень 2012р. припинив
оплату експлуатаційних витрат,
внаслідок чого утворилась
заборгованість.

За приписами статті 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з вимогами апелянта та
вважає, що позовні вимоги Державного
підприємства "Завод ім. В.О. Малишева" до
ФОП ОСОБА_2, в частині стягнення
експлуатаційних витрат є
обґрунтованими та такими що підлягають
до задоволення.

Згідно зі статтею 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (частина 1 статті 612 ЦК
України).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми,
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та трьох процентів річних виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Також, колегія суддів вважає, що
відповідачем не доведено факту
виконання належним чином зобов'язання
щодо сплати експлуатаційних витрат
позивача на утримання ним орендованого
приміщення в строки, передбачені п.2.2.3
договору №817дп.

А тому на думку колегії суддів місцевий
господарський суд безпідставно дійшов
висновку щодо відсутності порушень
відповідачем умов спірного договору.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що
матеріали справи не містять доказів
розірвання або припинення дії договору
оренди, а отже, доводи апелянта є
обґрунтованими та такими що підлягають
задоволенню.

А тому, колегія суддів вважає, що крім
суми заборгованості відповідач
зобов'язаний сплатити за порушення
умов договору №4191-Н за прострочення
виконання зобов'язання з оплати
експлуатаційних послуг 3% річних у
розмірі 566,01 грн. та суму інфляційного
збільшення заборгованості у розмірі
898,64 грн.

Щодо стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати та
податку на земельну ділянку за грудень
2011р. за договором оренди від 13.08.2009р.
№4191-Н, колегія суддів зазначає, що
матеріали справи містять службову
записку від 15.09.2014р. №15 та копії
платіжних доручень, а отже вимоги про
стягнення є безпідставними.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що наявні у матеріалах справи
докази підтверджують факт надання
позивачем експлуатаційних послуг та
факт ухилення від оплати таких послуг з
боку відповідача, у зв'язку з чим
прийняте у справі рішення підлягає
скасуванню, як таке, що прийняте з
порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 91, 101, п. 2 ст. 103, п.
1, п. 4 ст. 104, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Завод ім. В.О. Малишева", м.
Харків задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 22.09.2014р. у
справі № 922/3060/14 скасувати частково в
частині відмови в стягненні
заборгованості за надані
експлуатаційні послуги у розмірі 8426,68,
3% річних за прострочення виконання
зобов'язання у розмірі 566,01 грн., суми
інфляційних втрат у розмірі 898,64 грн. та
витрат по сплаті судового збору.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (61124, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Державного підприємства "Завод
ім. В.О. Малишева" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська, 126, , п/р
4001, МФО 300346) заборгованості за
надані експлуатаційні послуги у
розмірі 8426,68, 3% річних за прострочення
виконання зобов'язання у розмірі 566,01
грн., суми інфляційних втрат у розмірі
898,64 грн. та витрат по сплаті судового
збору 2740,50 грн., з яких 1827 грн. - за
пред'явлення позову, 913,50 грн. - за
подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення господарського
суду Харківської області від 22.09.2014р. у
справі № 922/3060/14 залишити без змін.

Доручити господарському суду
Харківської області видати відповідні
накази.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови
складений 14.11.2014р.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Івакіна В.О.