ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2014 р.Справа № 916/3738/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна";

До відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ОСТРА"

про стягнення 12540 грн.

Суддя Оборотова О.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: Волканов В.С. -
довіреність від 30.12.2013р.

Суть спору: Публічне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Країна"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
відповідача Приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія „Остра"
про стягнення 13 540 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 16.09.2014року порушено
провадження у справі № 916/3738/14.

06.10.2014 року до господарського суду
Одеської області надійшла заява про
зменшення позовних вимог, відповідно
до якої позивач просить суд стягнути з
відповідача в порядку регресу суму
виплаченого страхового відшкодування
у розмірі 12 540,00грн.

06.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву.

29.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
надійшло доповнення до відзиву на
позовну заяву.

03.11.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшли
письмові заперечення на відзив на
позовну заяву.

У судовому засіданні 17.11.2014р. після
виходу судді з нарадчої кімнати було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, суд встановив:

19.11.2012 року між ПАТ „Страхова компанія
„Країна" (Страховик) та Дренжик Тетяною
Вікторівною (Страхувальник) було
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту №
70/ТЗ/0009862/2.1.5.1 (Договір страхування),
згідно з яким страховик прийняв на себе
обов'язок відшкодувати збитки, що може
зазнати Страхувальник у результаті
пошкодження, знищення або втрати
транспортного засобу „Хюндай",
державний реєстраційний номер АА 1680 ЕР.

01.10.2013 р. в м. Київ відбулася
дорожньо-транспортна пригода (ДТП).
Громадянин Походня Олексій
Олександрович, керуючи транспортним
засобом „Теmzа" державний номер ВІ 3828
АА, на порушення Правил дорожнього руху
України, скоїв зіткнення із
застрахованими автомобілем „Хюндай",
державний реєстраційний номер АА 1680 ЕР,
в результаті чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Відповідно до Постанови Солом'янського
районного суду м. Києва від 23.10.2013року
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого ст. 124 КпАП України, було
визнано гр. Походня Олексія
Олександровича.

Вартість відновлюваного ремонту
автомобіля в результаті його
пошкодження у ДТП було визначено на
підставі рахунку - фактури ФОП
Полінкевич Сергій Станіславович №163
від 08.10.2013р. в розмірі 13 540грн.

З метою визначення розміру
матеріальної шкоди, завданої власнику
пошкодженого автомобіля, позивач
замовив проведення автотоварознавчого
дослідження у ТОВ „Естімейт плюс"
Відповідно до Звіту № 1830 про незалежну
оцінку з визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику колісного транспортного
засобу, вартість матеріального збитку,
завданого власнику застрахованого
автомобіля в результаті його
пошкодження в вищевказаній ДТП, склала
18 244,64 грн. (вісімнадцять тисяч двісті
сорок чотири тисячі 64 копійки).

На підставі Повідомлення про страховий
випадок за вх. №5375 від 01.10.2013р.; заяви на
виплату страхового відшкодування за
вх. №9841 від 15.10.2013р.; рахунку-фактури ФОП
Полінкевич Сергій Станіславович №163
від 08.10.2013 року, Звіту оцінювача №1830 від
14.10.2013р., страхового акту №70/30059/2.1.5.1 від
10.12.2013р. позивач на виконання умов
Договору страхування сплатив на
рахунок Страхувальника страхове
відшкодування у розмірі 13 540,00грн.
(тринадцять тисяч п'ятсот сорок гривень
00 копійки), що підтверджується
платіжним дорученням №2798 від 11.12.2013р.

Цивільно - правова відповідальність
винної у ДТП особи на дату ДТП була
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві „Страхова
компанія „Остра" на підставі Договору
обов'язкового страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів №АВ/5135200
(Поліс).

З метою досудового врегулювання
заявленої вимоги, на адресу
відповідача позивачем було направлено
Претензію про відшкодування шкоди в
порядку регресу за вих. №826 від
06.02.2014року.

За таких обставин, позивач вважає, що
Приватне акціонерне товариство
„Страхова компанія „Остра" повинно
сплатити Публічного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Країна"
13 540грн. у якості відшкодування в
регресному порядку шкоди, заподіяної
пошкодженням транспортного засобу.

06.10.2014 року до господарського суду
Одеської області надійшла заява про
зменшення позовних вимог, відповідно
до якої позивач просить суд стягнути з
відповідача в порядку регресу суму
виплаченого страхового відшкодування
у розмірі 12 540,00грн.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість
сторін, спрямована на встановлення ,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України
, відповідно до ст.6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог законодавства, звичаїв ділового
обороту , вимог розумності та
справедливості.

06.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
надійшов відзив на позовну заяву,
відповідно до якого зазначено, що
відповідно до ст. 29 Закону України „Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" від 01.07.2004 р. №1961-ІУ) витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу
„відшкодовуються з урахуванням зносу
розрахованого у порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати на
усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, з евакуацією транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди до місця проживання того
власника чи законного користувача
транспортного засобу, який керував
транспортним засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України...". З отриманої в електронному
вигляді з бази даних МТСБУ картки
обліку ДТП , з'ясовано, що 22.05.2010р. та
03.12.2010р., тобто до 01.10.2013р. вже мали місце
інші ДТП за участю автомобіля „Hyundai",
д/н АА1680ЕР, що належить Дренжик Т.В.
(страхувальнику СК „Країна"), в яких цей
транспортний засіб отримував
механічні пошкодження. Пошкодження,
які не пов'язані з подією від 01.10.2013 р.,
також вказані і в Акті №1830р огляду
транспортного засобу, що складений
10.10.2013 р. фахівцем Тюрменко Д.В. та який
Акт є невід'ємною частиною Звіту №1830
про незалежну оцінку від 14.10.2013 р. В
Акті, в графі „Пошкодження, що не
пов'язані з ДТП", вказується, що при
огляді автомобіля „Hyundai", д/н АА 1680 ЕР,
виявлені пошкодження ЛКП заднього
бамперу. Таким чином, вищевказаний
автомобіль, на момент проведення
автотоварознавчої експертизи, а саме -
на 14.10.2013р., скоріше всього вже
відновлювався ремонтом. Розрахунок
коефіцієнту фізичного зносу - невірний,
так як прийняте експертом значення Ез
(коефіцієнт зносу) дорівнює 0, а у
відповідності до вищенаведених вимог
Методики, закону та наданих доказів,
коефіцієнт фізичного зносу повинен був
розраховуватися на загальних
підставах. З метою надання суду
розрахунку вартості матеріального
збитку, СК „ОСТРА", керуючись п.34.4 ст.34
Закону України №1961, для визначення
розміру збитку залучила аварійного
комісара Бурмістра В.В., який, своїм
аварійним сертифікатом довів, що сума
збитку з урахуванням зносу не може
перевищувати більш ніж 9 000, 00 грн. Звіт,
яким визначено вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
„Hyundai", д/н АА 1680 ЕР, складено з
порушенням п.5.2. р.5 Методики, тому що у
відповідності до цієї норми огляд
пошкодженого транспортного засобу
„Hyundai" та автотоварознавче дослідження
проводиться з викликом сторін: „у разі
потреби виклик заінтересованих осіб
для технічного огляду із зазначенням
дати, місця та часу проведення огляду
КТЗ здійснюється замовником
дослідження шляхом вручення
відповідного виклику під розписку
особі, що викликається, або телеграмою
з повідомленням про її вручення
адресату".

29.10.2014р. до господарського суду
Одеської області від відповідача
надійшло доповнення до відзиву на
позовну заяву, відповідно до якого
зазначено, що відповідно до
калькуляції Звіту №1830 складеного
14.10.2013р., такими заміненими
запчастинами, які визнає СК „ОСТРА", є:
двері задні пр., петлі двері задньої пр.,
молдінг вікна двері задн. пр. нар.,
захістн. молдінг двері задн. пр.,
в-стійка нар. пр. Відповідно до п.7.41.
Методики значення коефіцієнту
фізичного зносу, який підлягає
усуненню, не може перевищувати 0,7 (тобто
70% (0,7x100). Отже, розмір суми замінених
пошкоджених запчастин та деталей
транспортного засобу „Hyundai", д/н АА1680ЕР,
можна вирахувати із розрахунку втрати
ними 70% зносу (досягнення та
перевищення коефіцієнту 0,7), оскільки
враховуючи вищезазначені приписи
Методики у разі перевищення значення
цього коефіцієнту фізичного зносу
пошкоджений КТЗ або його складники
вважаються такими, що не підлягають
відновленню, а відтак повинні бути
замінені. Фактична вартість
пошкоджених деталей, які були замінені,
має складатись в розмірі 30% (100% - 70%) від
їх повної вартості, тобто остаточна
вартість після визначення їх повного
фізичного зносу і неможливості їх
відновлення. Отже, у разі неповернення
цих запчастин, відповідач вважає, що
позивач повинен зменшити свої грошові
вимоги, які складатиме не більше 7 582, 10
грн.

03.11.2014р. до господарського суду
Одеської області від позивача надійшли
письмові заперечення на відзив на
позовну заяву, відповідно до яких
зазначено, щодо нарахування
коефіцієнту Фізичного зносу при
розрахунку вартості матеріального
збитку завданого власнику
пошкодженого транспортного засобу
відповідач помилково посилається на
п.7.38. Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженою
Наказом №142/5/2092 від 2003 Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України (надалі - Методика), а саме
щодо пункту б) -якщо складові частини
кузова, кабіни, рами відновлювали
ремонтом, або вони мають корозійні
руйнування чи пошкодження у вигляді
деформацій. Так, дійсно в Акті огляду
пошкоджено транспортного засобу в
графі „пошкодження, що не пов'язані з
ДТП", вказується про пошкодження ЛКП
заднього бамперу, які були до настання
даної дорожньо - транспортної події.
Бампер не відноситься ні до кузовної
частини кузова, ні до частини кабіни, ні
до частини вами транспортного засобу, а
тому коефіцієнт фізичного зносу на
дану деталь не нараховується.
Працівник ДПС тільки візуально може
визначити основні значні пошкодження,
які зазнали транспортні засоби, а уже
спеціалісти та експерти, які отримали
відповідні сертифікати можуть
визначити детально пошкоджені деталі,
підлягають вони заміні чи ремонту та чи
відносяться до даної ДТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України
„Про страхування" здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром), у формі,
що визначається страховиком.

Згідно з п. 34.2. ст. 34 Закону України „Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів" (Закон)
протягом 10 робочих днів з дня отримання
повідомлення про ДТП Страховик
зобов'язаний направити свого
представника на місце настання
страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин випадку та
розміру збитків.

Відповідно до умов Договору
добровільного страхування обов'язком
позивача у разі настання страхового
випадку здійснити виплату страхового
відшкодування, зазначена норма
закріплена ч. 3 ст. 20 Закону України
„Про страхування". Виконуючи свої
зобов'язання за Договором, Страховик
здійснив виплату страхового
відшкодування.

Відповідно до ст.. 1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку та особа, яка
здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за
завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу
України особа, яка відшкодувала шкоду,
завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного
кодексу України та ст. 27 Закону України
„Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення спору.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
як обґрунтовані, підтверджені
належними доказами та наявними
матеріалами справи.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору у
розмірі покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 50, 82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ОСТРА"
(65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 13, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Країна" (04176, м. Київ, вул.
Електриків, 29-А, , р/р
9867 в ПАТ КБ „Правекс - Банк" в м.
Києві, МФО 380838) - в порядку регресу суму
виплаченого страхового відшкодування
у розмірі 12 540грн.; 1827грн. суму судового
збору.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10-денного строку з моменту
складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його підписання,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Одеським апеляційним
господарським судом.

Суддя
О.Ю. Оборотова

Повне рішення складено 24 листопада 2014
р.