ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Справа №
5010/1536/2012-Б-26/48

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Міщенка П.К.,
Куровського С.В. (доповідача),за участю
представників:

ПАТ "КБ "ПриватБанк" - Іванової С.О. (дов.
від 25.03.2014), Пушкарьової К.В. (дов. від
08.08.2014),

арбітражного керуючого Стіфутіна І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку

"Приватбанк"

на постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
13.08.2014

у справі №5010/1536/2012-Б-26/48

господарського суду
Івано-Франківської області

за заявою ОСОБА_7

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_8

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 11.06.2014
(суддя Кобрин О.М.) скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк" на дії та
бездіяльність ліквідатора Стіфутіна
І.В. задоволено та усунуто ліквідатора
арбітражного керуючого Стіфутіна
Ігоря Валерійовича від виконання ним
своїх обов'язків у справі про
банкрутство Фізичної особи-підприємця
(ФОП) ОСОБА_8

У клопотанні про призначення
ліквідатором арбітражного керуючого
Гунчак О.О. заявленого у скарзі
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "Приватбанк" на дії
та бездіяльність ліквідатора
Стіфутіна І.В. відмовлено.

Призначено ліквідатором у справі
про банкрутство ФОП ОСОБА_8
арбітражного керуючого ОСОБА_10.

Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
13.08.2014 (колегія суддів у складі: Гриців
В.М. - головуючий, Давид Л.Л., Зварич О.В.)
ухвалу господарського суду
Івано-Франківської області від 11.06.2014
скасовано. У задоволенні скарги скаргу
Публічного акціонерного товариства
Комерційного банку "Приватбанк" на дії
та бездіяльність ліквідатора
Стіфутіна І.В. відмовлено.

В касаційній скарзі Публічне
акціонерне товариство Комерційний
банк (далі ПАТ КБ "Приватбанк") просить
скасувати постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
13.08.2014 та залишити в силі ухвалу
господарського суду
Івано-Франківської області від 11.06.2014. В
обґрунтування посилається на
порушення судом апеляційної інстанції
норм ст.ст. 3-1, 22, 25, 41 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
та ст.ст. 4-7, 43, 104 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення
скарги ПАБ КБ "Приватбанк" на дії та
бездіяльність ліквідатора Стіфутіна
І.В. та усуваючи його від виконання
обов'язків у справі про банкрутство ФОП
ОСОБА_8 місцевий суд виходив з того, що
скаржником подано достатньо доказів в
обґрунтування заявленої скарги та
підтвердження фактів неправомірних
дій ліквідатора.

Скасовуючи вказану ухвалу суду першої
інстанції, апеляційний суд зазначив, що
фактичні обставини справи та приписи
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" спростовують
висновки місцевого суду про
невиконання арбітражним керуючим
Стіфутіним І.В. повноважень
ліквідатора у справі про банкрутство
ФОП ОСОБА_8, вимоги ухвали суду від
01.07.2013 арбітражним керуючим Стіфутіним
І.В. виконані, складено та надано суду
реєстр вимог кредиторів, проведено
інвентаризацію майна банкрута, надано
суду перелік майна, в т.ч. заставного,
яке підлягає включенню до
ліквідаційної маси, знято арешт з майна
боржника. Тобто, докази, що дають
підставу для усунення арбітражного
керуючого Стіфутіна І.В. від виконання
повноважень ліквідатора у справі, у
матеріалах відсутні.

Суд касаційної інстанції погоджується
із наведеними висновками суду
апеляційної інстанції з огляду на
наступне.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство в порядку провадження,
передбаченого цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі Закон).

Провадження у справі № 5010/1536/2012-Б-26/48
про банкрутство ФОП ОСОБА_8 порушене
ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області від 11
грудня 2012 року з урахуванням
особливостей, визначених ст.ст. 47, 48, 49
закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції,
чинній до 19.01.2013) за заявою ініціюючого
кредитора ОСОБА_7.

Постановою господарського суду
Івано-Франківської області від 14.01.2013
ФОП ОСОБА_8 визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Стіфутіна І.В., якого
зобов'язано вчинити відповідні дії.

За приписами п. 4 ст. 24 Закону у
ліквідаційній процедурі господарський
суд: розглядає скарги на дії учасників
ліквідаційної процедури; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 3-1 Закону при
реалізації своїх прав та обов'язків
арбітражний керуючий зобов'язаний
діяти сумлінно та розумно з
урахуванням інтересів боржника та його
кредиторів.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону дії
ліквідатора (ліквідаційної комісії)
можуть бути оскаржені до
господарського суду власником майна
(органом, уповноваженим управляти
майном) банкрута; особою, яка
відповідає за зобов'язаннями банкрута;
кожним кредитором окремо або комітетом
кредиторів; особою, яка, посилаючись на
свої права власника або іншу підставу,
передбачену законом чи договором,
оспорює правомірність віднесення
майнових активів або коштів до
ліквідаційної маси.

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду
зі скаргою на дії та бездіяльність
ліквідатора Стіфутіна І.В., в якій
просить усунути арбітражного
керуючого Стіфутіна І.В. від виконання
повноважень ліквідатора у справі про
банкрутство ФОП ОСОБА_8, призначити
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Гунчак О.О.

Скарга обґрунтована тим, що за час
ліквідаційної процедури арбітражний
керуючий Стіфутін І.В. неодноразово
подавав необґрунтовані клопотання про
продовження строку ліквідаційної
процедури; не вчинив дій, спрямованих
на пошук та повернення майна банкрута
та формування ліквідаційної маси; не
провів інвентаризації та оцінки майна
банкрута; неналежним чином визначив
організатора аукціону з продажу майна
банкрута; не звітував про проведення
ліквідаційної процедури перед судом та
кредиторами; порушив право ПАТ КБ
"Приватбанк", як заставного кредитора,
на огляд і перевірку заставного майна;
не погодив продаж заставного майна ПАТ
КБ "Приватбанк" із кредитором;
призначив збори кредиторів не за
місцезнаходженням боржника, а за іншою
адресою.

За приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В ухвалі від 11.06.2014 господарський суд
Івано-Франківської області дійшов
висновку, що за час ліквідаційної
процедури, що була продовжена за
клопотанням ліквідатора та
продовжувалась в подальшому
ліквідатором не було вчинено того кола
повноважень, що покладені на нього у
ліквідаційній процедурі Законом про
банкрутство.

Апеляційний господарський суд,
відповідно до вимог ст.ст. 99-101 ГПК
України належним чином дослідивши
матеріали справи, констатує, що
вищевикладені фактичні обставини
справи та приписи закону спростовують
висновки місцевого господарського
суду про невиконання арбітражним
керуючим Стіфутіним І.В. повноважень
ліквідатора у справі про банкрутство
ФОП ОСОБА_8 Так, судом встановлено, що
суд першої інстанції неодноразово,
ухвалами від 23.04.2013, від 22.10.2013 та від
15.05.2014, продовжував на шість місяців
строк ліквідаційної процедури та
повноваження ліквідатора Стіфутіна
І.В. При цьому у жодній із названих
ухвал суд не вказував про вину
арбітражного керуючого Стіфутіна І.В. у
тривалості ліквідаційної процедури чи
про невиконання ним повноважень
ліквідатора.

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що викладені в ухвалі
господарського суду
Івано-Франківської області від 01.07.2013
вимоги арбітражний керуючий Стіфутін
І.В. виконав. А саме, проводив
інвентаризацію майна, надавав суду
перелік майна, включеного у
ліквідаційну масу, повідомив суд про
виявлення додаткового майна і
включення його в ліквідаційну масу, про
розшук майна, неодноразово звертався з
клопотаннями про зняття арешту, які суд
задовольняв. На вимогу суду ліквідатор
надав реєстр вимог кредиторів, який
містить відомості про заставне майно. З
матеріалів справи вбачається, що
формуванню повної ліквідаційної маси
перешкоджали об'єктивні чинники, про що
ліквідатор повідомляв суд. Зокрема, не
може бути вини ліквідатора у
відсутності відповідей на запитувані
ним відомості. Необґрунтованим є й
висновок суду, що інвентаризацію
проведено не у відповідності до вимог
стандартів.

17.09.2013 арбітражний керуючий Стіфутін
І.В. надав суду перелік майна,
включеного у ліквідаційну масу у
ліквідаційній процедурі справи про
банкрутство, який містить назви
земельних ділянок, нерухомого майна та
рухомого майна із примітками про
спірний правовий статус нерухомого
майна, про подвійну заставу,
неліквідний стан частини нерухомого
майна. (т.4, а.с.10-15).

Надалі арбітражний керуючий Стіфутін
І.В. повідомляв суд про виявлення
додаткового майна, про розшук майна,
звертався повторно з клопотаннями про
зняття арешту і місцевий господарський
суд ухвалою від 22 жовтня 2013 року
задовольнив клопотання ліквідатора
Стіфутіна І.В. - скасував арешт рахунку
боржника; включив до ліквідаційної
маси нерухоме майно - житловий будинок
з господарськими будівлями і
спорудами; продовжив на шість місяців
строк ліквідаційної процедури і
повноваження ліквідатора арбітражного
керуючого Стіфутіна І.В., якого
зобов'язав до 22.04.2014 подати звіт
ліквідатора та ліквідаційний баланс
(т.4. а.с.50-51).

Частиною 9 ст. 3-1 Закону встановлено, що
невиконання або неналежне виконання
обов'язків, покладених на арбітражного
керуючого згідно з цим Законом, за
відсутності наслідків, передбачених
цією статтею, може бути підставою для
усунення арбітражного керуючого від
виконання ним своїх обов'язків, про що
господарський суд виносить ухвалу.

Аналогічні норми передбачені ч. 13 ст. 30
цього Закону, якими встановлено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання ліквідатором своїх
обов'язків господарський суд за
клопотанням комітету кредиторів може
припинити повноваження ліквідатора і,
за пропозицією комітету кредиторів,
призначає нового ліквідатора.

Отже, усунення арбітражного керуючого
це право суду, яким він може
скористатися за двох умов: доведення
порушення арбітражним керуючим
балансу інтересів боржника та
кредиторів, внаслідок невиконання або
неналежного виконання покладених на
нього обов'язків відповідно до вимог
ст.ст. 31, 25 Закон.

Таким чином, враховуючи приписи ст. 3-1
Закону, суд апеляційної інстанції
встановивши відсутність доказів, що
дають підставу для усунення
арбітражного керуючого Стіфутіна І.В.
від виконання повноважень ліквідатора
у справі про банкрутство ФОП "ОСОБА_8,
дійшов правомірного висновку про
відмову у задоволенні скарги ПАТ "КТ
"Приватбанк" на дії та бездіяльність
ліквідатора Стіфутіна І.В.

У відповідності до ст. 1117 ГПК України
перегляд у касаційному порядку
судового рішення здійснюється
касаційною інстанцією на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, зі здійсненням перевірки
застосування попередніми судовими
інстанціями норм матеріального і
процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Відтак, твердження, зазначені в
касаційній скарзі, про помилковість
висновків апеляційного суду, порушення
норм матеріального та процесуального
права не знайшли свого підтвердження
при розгляді справи у касаційному
провадженні, крім того, пов'язані з
переоцінкою доказів, що виходить за
межі повноважень суду касаційної
інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України,
діючи в межах повноважень суду
касаційної інстанції згідно приписів
ст. 111-5, 111-7 ГПК України, дійшла висновку,
що під час розгляду справи судом
апеляційної інстанцій фактичні
обставини справи встановлено на основі
всебічного, повного і об'єктивного
дослідження поданих доказів, висновки
суду відповідають цим обставинам і їм
надана правильна юридична оцінка,
прийнята апеляційним господарським
судом постанова відповідає нормам
чинного законодавства та підстав для
її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства Комерційного
банку "Приватбанк" залишити без
задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 13.08.2014 по
справі № 5010/1536/2012-Б-26/48 залишити без
змін.

Головуючий
Ткаченко Н.Г.

Судді
Міщенко П.К.

Куровський С.В.