ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2014 р.
Справа № 922/2944/14

Колегія суддів у складі: головуючого
судді Бородіної Л.І., судді Білоусової
Я.О., судді Гетьмана Р.А.

при секретарі Катренко І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - Гукова Т.В. - за
довіреністю від 10.07.2014р.;

від відповідача - Яницька О.О.- за
довіреністю від 02.09.2014р. №02-27/5-70;

розглянувши апеляційну скаргу
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
м.Харків

на рішення господарського суду
Харківської області від 31.07.2014 р.

у справі № 922/2944/14

за позовом Хорошівської селищної ради
Харківського району Харківської
області, смт. Хорошеве, Харківської
області

до відповідача: Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 31.07.2014р. (суддя
Суслова В.В.) позовні вимоги задоволено;
визнано недійсним рішення
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014 р. № 95-р/к «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції».

Рішення суду з посиланням на ст.ст.3, 6,43
ГК України, ст.ст. 31,37,39,41 Закону України
«Про телекомунікації», ст.4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяження», ст.401 ЦК України, ст.ст.10,42
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» мотивоване
тим, що ФОП ОСОБА_3 в період з лютого
2013року по 08.07.2013р. здійснював
підприємницьку діяльність з надання
послуг забезпечення доступу до мережі
Інтернет жителів багатоквартирних
будинків АДРЕСА_1 в порушення вимог
чинного законодавства, що й стало
підставою для винесення Розпорядження
селищного голови Хорошівської
селищної ради Харківського району
Харківської області від 05.02.2013р. №04/02-04
«Про демонтаж та заборону розміщення
обладнання на будинках житлового фонду
Хорошівської селищної ради», у зв'язку
з чим місцевий господарський суд
дійшов висновку, що дане рішення є
законним та обґрунтованим.

Харківське обласне територіальне
відділення Антимонопольного комітету
України з рішенням суду першої
інстанції не погодилось та звернулось
до Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Харківської області від 31.07.2014р. у
справі №922/2944/14 про визнання недійсним
рішення адміністративної колегії
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014р. №95-р/к як таке, що прийняте з
порушенням норм процесуального та
матеріального права і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову Хорошівської селищної ради
Харківського району Харківської
області. При цьому апелянт вказує на те,
що ст.59 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» встановлені
підстави для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України,
проте, місцевим господарським судом не
зазначено, що стало підставою для
скасування спірного рішення. Також
вказує на те, відповідно до вимог
чинного законодавства, посадові особи
селищної ради не наділені
повноваженнями щодо зобов'язання
суб'єкта господарювання до демонтажу
телекомунікаційного обладнання,
контролю за суб'єктами господарювання
у сфері телекомунікації, інформації,
користування радіочастотним ресурсом
та встановлення фактів порушення
законодавства у галузі
телекомунікаційних послуг. За таких
обставин, на думу скаржника, селищний
голова, при прийнятті розпорядження
від 05.02.2013р. №04/02-04 вийшов за межі
наданих йому повноважень. Крім того,
апелянт зазначає, що вирішення всіх
питань управління багатоквартирним
будинком, у тому числі визначення
порядку використання та розпорядження
майном загального користування,
допоміжними приміщеннями будинку,
технічними приміщеннями, відповідно до
вимог ЦК України та Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду» є компетенцією
власників квартир багатоквартирного
будинку, а не компетенцією позивача.

Хорошівська селищна рада Харківського
району Харківської області (позивач у
справі) заперечує проти доводів
апеляційної скарги з підстав,
викладених у відзиві на апеляційну
скаргу, та просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, рішення
місцевого господарського суду - без
змін, посилаючись на його законність та
обґрунтованість.

При цьому зазначає, що ФОП ОСОБА_3 понад
8 місяців займався діяльністю з надання
послуг з доступу до мережі Інтернет з
порушенням вимог Закону України «Про
телекомунікації» та 04.02.2013р., не будучи
включеним на той час до реєстру
операторів, провайдерів
телекомунікацій, намагався укласти
договір сервітуту від 04.02.2013р. №1/13 для
отримання права користування
нежитловими приміщеннями житлових
багатоквартирних будинків АДРЕСА_1,
проте, права користування даними
приміщеннями не набув, оскільки
договір сервітуту від 04.02.2013р. №1/13,
укладений між ФОП ОСОБА_3 та КП
«Хорошівське ТВУЕЖКГ та ПО», не пройшов
державної реєстрації, а отже
обладнання для надання
телекомунікаційних послуг розміщене в
цих будинках в порушення вимог чинного
законодавства. Крім того, зазначає, що
селищна рада в особі голови, будучи
власником житлового фонду, в тому числі
багатоквартирних будинків,
розташованих по АДРЕСА_1, керуючись
вимогами ст.391 ЦК України, виніс
розпорядження №04/02-04, яке стосується
всіх без винятку суб'єктів
господарювання, які могли розмістити
своє обладнання в будинках по АДРЕСА_1,
а отже рішення позивача є законним та
обґрунтованим.

Розпорядженням секретаря судової
палати Харківського апеляційного
господарського суду від 13.11.2014р. у
зв'язку з відпусткою судді Лакізи В.В.
для розгляду справи №922/2944/14 сформовано
колегію суддів у складі: головуючого
судді Бородіної Л.І., судді Білоусової
Я.О., судді Гетьмана Р.А.

Представник апелянта в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив рішення
господарського суду Харківської
області від 31.07.2014р. у справі №922/2944/14
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог Хорошівської селищної ради
Харківського району Харківської
області.

Представник позивача заперечив
проти вимог апеляційної скарги та
просив рішення місцевого
господарського суду залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення з
підстав, наведених у відзиві на
апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Рішенням Адміністративної колегії
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014р. №95-р/к "Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції" визначено, що Хорошівська
селищна рада Харківської області в
особі селищного голови, встановивши
пунктом 1 розпорядження від 05.02.2013р.
№04/02-02 «Про демонтаж та заборону
розміщення обладнання на будинках
житлового фонду Хорошівської селищної
ради» зобов'язання Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 щодо демонтажу
обладнання і мереж комунікацій, які є
невід'ємною частиною житлових будинків
АДРЕСА_1, вчинила порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбачене абзацом 9
частини 2 статті 15, пунктом 3 статті 50
Закону України «Про захист економічної
конкуренції», у вигляді
антиконкурентних дій органу місцевого
самоврядування, а саме дія, якою
встановлюються не передбачені
законами України обмеження
самостійності підприємств щодо
реалізації товарів (послуг з доступу до
мережі Інтернет). Визнано, що
Хорошівська селищна рада Харківської
області в особі селищного голови,
встановивши пунктом 1 розпорядження
від 05.02.2013р. №04/02-02 «Про демонтаж та
заборону розміщення обладнання на
будинках житлового фонду Хорошівської
селищної ради» заборону Комунальному
підприємству «Хорошівське
територіально-виконавче управляння
експлуатації житлово-комунального
господарства та побутового
обслуговування» надати згоду
укладення договорів на розміщення
мереж комунікацій, які є невід'ємною
частиною житлових будинків АДРЕСА_1,
вчинила порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбачене абзацом 2 частини 2 статті
15, пунктом 3 статті 50 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»,
у вигляді антиконкурентних дій органу
місцевого самоврядування, а саме дія,
якою встановлюються не передбачені
законами України обмеження
самостійності підприємств щодо
реалізації товарів (послуг з доступу до
мережі Інтернет).

Зобов'язано Хорошівську селищну раду
Харківської області в особі Селищного
голови припинити порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, шляхом скасування пункту 1
розпорядження від 05.02.2013р. №04/02-02 «Про
демонтаж та заборону розміщення
обладнання на будинках житлового фонду
Хорошівської селищної ради» протягом
двадцяти днів з дня отримання рішення
адміністративної колегії, про що
письмово повідомити відділення в
десятиденний термін з дня припинення
порушення (а.с.14-17).

06.05.2014р. рішення Адміністративної
колегії Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014р. №95-р/к "Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції" направлено Хорошівській
селищній раді Харківського району
Харківської області та отримано нею
13.05.2014р., про що свідчить відмітка
позивача на супровідному листі
відповідача про надіслання рішення
адміністративної колегії від 24.04.2014р.
№95-р/к, наданому позивачем до відзиву
на апеляційну скаргу, та про що
зазначено ним у позовній заяві і в
судовому засіданні апеляційної
інстанції.

Не погодившись з рішенням
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014р. №95-р/к, 16.07.2014р. Хорошівська
селищна рада Харківського району
Харківської області звернулась до
господарського суду Харківської
області з відповідним позовом (а.с.4-8).

31.07.2014р. відповідачем подано клопотання
про припинення провадження у справі
№922/2944/14 у зв'язку з тим, що копія
оскаржуваного рішення отримана
позивачем 13.05.2014р., про що зазначено
позивачем у позовній заяві, а позовну
заяву подано 16.07.2014р., тобто з пропуском
присічного двомісячного строку,
встановленого вимогами статті 60 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції».

Рішенням місцевого господарського
суду позовні вимоги задоволено;
визнано недійсним рішення
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014 р. № 95-р/к «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції» з підстав, викладених
вище ( а.с. 55-60).

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Спірні правовідносини сторін у даній
справі виникли стосовно правомірності
прийняття рішення Адміністративної
колегії Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
наявності або відсутності підстав для
визнання його недійсним та наявності
або відсутності підстав для стягнення
штрафу.

Згідно з абзацом 8 частини другої
статті 15 Закону України "Про захист
економічної конкуренції"
антиконкурентними діями органів влади,
органів місцевого самоврядування,
органів
адміністративно-господарського
управління та контролю, зокрема,
визнається дія, внаслідок якої окремим
суб'єктам господарювання або групам
суб'єктів господарювання створюються
несприятливі чи дискримінаційні умови
діяльності порівняно з конкурентами.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" порушеннями
законодавства про захист економічної
конкуренції є антиконкурентні дії
органів влади, органів місцевого
самоврядування, органів
адміністративно-господарського
управління та контролю.

Відповідно до статті 51 Закону України
"Про захист економічної конкуренції"
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Частиною 2 статті 56 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
передбачено, що рішення та
розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання.

Частиною першою статті 59 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" встановлено, що
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; недоведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими;
невідповідність висновків, викладених
у рішенні, обставинам справи; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 60 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» заявник, відповідач,
третя особа мають право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України повністю або частково
до господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Тобто приписами вказаної норми
передбачено строк оскарження рішення
органу Антимонопольного комітету
України, який не може бути відновлено.

Таким чином, відповідний строк є
присічним, а отже не може бути
поновлений.

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
N 15 «Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства» зазначено, що у
застосуванні згаданого припису
частини 1 статті 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції", а
також частини 2 статті 47 цього
Закону (2210-14) господарським судам слід
враховувати таке. За цими приписами
передбачені ними строки оскарження
рішень органу Антимонопольного
комітету України не може бути
відновлено. Таким чином, зазначені
строки є присічними. Встановлена
Цивільним кодексом України позовна
давність до відповідних
правовідносин не застосовується, так
само як і в оскарженні розпоряджень
Антимонопольного комітету України та
його органів. Аналогічним чином
вирішується й питання щодо строків
оскарження рішень органів
Антимонопольного комітету України,
прийнятих у справах про недобросовісну
конкуренцію. Закінчення присічного
строку, незалежно від причин його
пропуску заінтересованою особою, є
підставою для відмови в позові про
визнання недійсним рішення
(розпорядження) Антимонопольного
комітету України та його органів.

Таку ж правову позицію відображено в
постанові Верховного Суду України від
29.05.2007р. № 9/205-06-5910 та в пункті 6.2.4
Роз'яснення Президії Вищого
арбітражного суду України від 26.01.2000р.
№ 02-5/35 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 56
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" рішення (витяг з нього
за вилученням інформації з обмеженим
доступом, а також визначеної
відповідним державним уповноваженим
Антимонопольного комітету України,
головою територіального відділення
Антимонопольного комітету України
інформації, розголошення якої може
завдати шкоди інтересам інших осіб,
які брали участь у справі),
розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень
надається для виконання шляхом
надсилання або вручення під розписку
чи доведення до відома в інший спосіб.

З матеріалів справи вбачається та
підтверджено позивачем в суді
апеляційної інстанції, що копію
рішення Адміністративної колегії
Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014 р. № 95-р/к він отримав 13.05.2014р., за
таких обставин, останнім днем строку на
оскарження спірного рішення є 14.07.2014р.

Проте, Хорошівська селищна рада
Харківського району Харківської
області звернулась до господарського
суду Харківської області з позовом про
визнання недійсним рішенням
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014 р. № 95-р/к 16.07.2014р., про що свідчить
відтиск штампу господарського суду
Харківської області на першому аркуші
позовної заяви №2944/14.

А отже, дана позовна заява подана
позивачем до суду з пропуском
встановленого частиною 1 статті 60
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" двомісячного строку для
оскарження до господарського суду
рішення органу Антимонопольного
комітету України, який є присічним та
відновленню не підлягає, що є підставою
для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
вважає безпідставними доводи позивача
про те, що строк оскарження рішення
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014 р. № 95-р/к не пропущений, оскільки
вперше з аналогічним позовом він
звернувся 11.07.2014р., про що свідчить
відтиск штампу канцелярії місцевого
господарського суду, з наступних
підстав.

11.11.2014р. позивач звернувся до місцевого
господарського суду з позовною заявою
про визнання недійсним рішенням
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014 р. № 95-р/к.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.07.2014р. у
справі №922/2877/14 повернуто без розгляду
позовну заяву Хорошівської селищної
ради Харківського району Харківської
області на підставі пункту 4 частини 1
статті 63 ГПК України.

За приписами частини 3 статті 63 ГПК
України повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Пунктом 24 Інформаційного листа від
07.04.2008р. № 01-8/211 "Про деякі питання
практики застосування норм Цивільного
та Господарського кодексів України"
зазначено, що відмова господарського
суду в прийнятті позовної заяви до
розгляду в порядку статті 62 ГПК
України або повернення позовної заяви
у відповідності до статті 63 ГПК України
свідчить, що не був дотриманий
встановлений порядок подання позову.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду у
справі № 904/9183/13 від 08.07.2014р.

У пункті 2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
23.03.2012р. № 6 «Про судове рішення»
зазначено, що рішення господарського
суду має ґрунтуватись на повному
з'ясуванні такого: чи мали місце
обставини, на які посилаються особи, що
беруть участь у процесі, та якими
доказами вони підтверджуються; чи не
виявлено у процесі розгляду справи
інших фактичних обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

З огляду на вимоги частини першої
статті 4 ГПК України господарський суд
при прийнятті судового рішення
керується (та відповідно зазначає у
ньому) не лише тими законодавчими
та/або нормативно-правовими актами, що
на них посилалися сторони та інші
учасники процесу, а й тими, на які вони
не посилалися, але якими регулюються
спірні правовідносини у конкретній
справі (якщо це не змінює
матеріально-правових підстав позову).

Проте, місцевий господарський суд,
приймаючи оскаржуване рішення, не
з'ясував дати отримання Хорошівською
селищною радою Харківського району
Харківської області рішення
Адміністративної колегії Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
24.04.2014 р. № 95-р/к та не встановив
дотримання позивачем встановленого
Законом України "Про захист
економічної конкуренції" спеціального
строку звернення до суду. Крім того,
судом першої інстанції не визначено
підстав для скасування рішень органу
Антимонопольного комітету України,
встановлених статтею статті 59 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції".

З огляду на викладене, апеляційна
скарга Харківського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
підлягає до задоволення, рішення
господарського суду Харківської
області від 31.07.2014р. у справі №922/2944/14
слід скасувати через неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі покладаються на
позивача - Хорошівську селищну раду
Харківського району Харківської
області.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п.2 ст.103, п.4 ч.1
ст.104, ст.105 Господарського
процесуального кодексу України,
Харківський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Харківського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
м.Харків,задовольнити.

2. Рішення господарського суду
Харківської області від 31.07.2014р. у
справі 922/2944/14 скасувати.

3. В задоволенні позову Хорошівської
селищної ради Харківського району
Харківської області, смт. Хорошеве,
Харківської області відмовити.

4.Стягнути з Хорошівської
селищної ради Харківського району
Харківської області, смт. Хорошеве,
Харківської області, вул.
Червоноармійська,33, , на
користь Державного бюджету України
судовий збір за подання апеляційної
скарги у розмірі 609грн.

Доручити господарському суду
Харківської області видати
відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку у 20-денний строк до
Вищого господарського суду України
через апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складений
18.11.2014р.

Головуючий суддя
Бородіна Л.І.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Гетьман Р.А.