м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІМАТЕК-ЕСКО»
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
про стягнення 417 022, 47 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: ОСОБА_3
від відповідача: не з'явились
від третьої особи: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль» (далі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІМАТЕК-ЕСКО» (далі-відповідач) про
стягнення 417 022, 47 грн., в тому числі, 358 889,
02 - заборгованість за кредитом, 56 635, 61
грн. - заборгованість за відсотками за
користування кредитом, 1 497, 84 грн. - пеня
за простроченими відсотками.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором
овердрафту № 015/322904/0165165 від 27.09.2013 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.08.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 08.09.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У судовому засіданні 08.09.2014 р. судом
оголошувалась перерва до 02.10.2014 р.
02.10.2014 р. через загальний відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва представник відповідача подав
клопотання про залучення до участі у
справі ОСОБА_2 у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача, в
якому пояснив, що прийняте рішення у
даній справі може вплинути на його
права та обов'язки, оскільки ОСОБА_2
являється майновим поручителем.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.10.2014 р. залучено до участі у
справі ОСОБА_2 у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача,
продовжено строк вирішення спору на
п'ятнадцять днів, розгляд справи
відкладено та призначено судове
засідання на 30.10.2014 р.
Розгляд справи відкладався у порядку
17.11.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду представник
відповідача подав відзив на позовну
заяву, в якому пояснює, що
заборгованість утворилась внаслідок
складної економічної ситуації, а тому
просить суд відстрочити виконання
рішення у дані справі до 31.12.2014 р. та
зменшити розмір неустойки.

У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.

Представники відповідача та третьої
особи у дане судове засідання не
з'явились, причин неявки суду не
повідомили, проте були належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи.

Приймаючи до уваги, що представники
відповідача та третьої особи були
належним чином повідомлені про дату та
час судового засідання, враховуючи, що
матеріали справи містять достатньо
документів для розгляду справи по суті,
суд вважає, що неявка у судове
засідання представників відповідача
та третьої особи не є перешкодою для
прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.11.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.09.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІМАТЕК-ЕСКО»
укладено договір про надання
овердрафту № 015/322904/0165165, умовами якого
передбачено, що позивач на умовах
договору надає відповідачу протягом
строку доступності овердрафту
можливість використання овердрафту з
поточного рахунку в межах діючого
поточного ліміту, внаслідок чого за
зазначеним поточним рахунком виникає
дебетове сальдо.

Овердрафт - форма кредитування
відповідача, яка полягає у здійсненні
платежів (переказів) з поточного
рахунку в межах обумовленої
максимальним лімітом та поточним
лімітом суми, в разі відсутності
(недостатності) грошових коштів на
поточному рахунку.

Поточний рахунок - поточний рахунок
відповідача № 9, відкритий в
Публічному акціонерному товаристві
«Райффайзен Банк Аваль», до якого
встановлено овердрафт.

Дата закінчення строку доступності
овердрафту - 26.09.2014 р. включно або інший
передостанній день дати закінчення
строку овердрафту.

Дата закінчення строку овердрафту -
27.09.2014 р. або інший останній день
погашення заборгованості за договором
(погашення овердрафту/кредитної
заборгованості, сплати процентів за
користування овердрафтом/кредитною
заборгованістю, комісій, пені, штрафів
та інших передбачених договором
платежів, у т.ч. відшкодування витрат та
збитків кредитора, пов'язаних з
неналежним виконанням відповідачем
умов договору та/або договорів
забезпечення), передбачений пунктами
5.9., 8.1. договору.

Відповідно до п.1.3 договору,
максимальний ліміт за договором
складає 400 000, 00 грн. у межах якого
встановлюється поточний ліміт.
Визначення розміру поточного ліміту та
порядок його встановлення
здійснюється відповідно до пунктів 2.4,
2.5 договору. Поточний ліміт за
договором не може перевищувати 60, 0 % від
середньомісячних надходжень за
останні дванадцять календарних
місяців на всі поточні рахунки
відповідача у позивача (якщо строк
наявності відкритого поточного
рахунку становить менше дванадцяти
місяців, то розрахунок
середньомісячних надходжень
проводиться з урахуванням фактичного
строку наявності відкритого поточного
рахунку).

На дату укладання договору поточний
ліміт дорівнює максимальному ліміту.
Відповідач має право використовувати
овердрафт при наявності встановленого
максимального ліміту та поточного
ліміту. У разі скасування
максимального та поточного лімітів
відповідач не має право
використовувати овердрафт.

Згідно п. 1.4. договору, з моменту
виникнення дебетового сальдо на
поточному рахунку, позивач є таким, що
надав відповідачу овердрафт. Дебетове
сальдо, зафіксоване на поточному
рахунку на кінець кожного календарного
дня, є заборгованість відповідача за
овердрафтом.

Пунктом 3.1. договору сторонами
погоджено, що виконання зобов'язань
відповідачем, що виникають (у т.ч.
виникнуть у майбутньому) за договором,
забезпечується, заставою/іпотекою:

- обладнання: 3D-принтер ProJet 1500 сер. №
40011-106903, 2010 р. випуску, яке розташоване
за адресою: м. Київ, вул. Академіка
Кримського, 4-А та на момент укладення
договору належить майновому
поручителю громадянину України ОСОБА_2
на праві власності;

- обладнання 3D-принтер DesignMate CX сер. №
67501, 2010 р. випуску яке розташоване за
адресою: м. Київ, вул. Академіка
Кримського, 4-А та на момент укладення
договору належить майновому
поручителю громадянину України ОСОБА_2
на праві власності;

- порукою відповідно до
договору поруки, який повинен бути
укладений одразу ж після укладення
договору, між позивачем та
громадянином України ОСОБА_2 (далі -
поручитель). Поручитель солідарно
відповідає за виконання зобов'язань
відповідача, що виникли у майбутньому
на підставі договору.

Відповідно до п. 4.1. договору, процентна
ставка за користування овердрафтом
становить 24, 0 % річних. У разі
скасування максимального та поточного
ліміту згідно підстав, зазначених в
підпунктах 8.2.1 - 8.2.7. договору, в порядку,
передбаченому п. 8.3. договору, з дати
скасування лімітів - процентна ставка
становить 40, 0 % річних. Тип процентної
ставки - фіксована.

У разі настання обставин невиконання
або неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань
(обов'язків) за договором, обставин,
передбачених п.8.2. договору, а також
інших обставин, які свідчать про те, що
зобов'язання відповідача за договором
не будуть виконані, максимальний ліміт
та поточний ліміт скасовуються, а дата
закінчення строку овердрафту є такою,
що настала (п. 8.1. договору).

Згідно п. 11.2.1. договору, за кожен
календарний день прострочення
виконання будь-яких грошових
зобов'язань за договором (крім випадку
порушення максимального строку
безперервного дебетового сальдо та
непогашення овердрафту в кінцеву дату
строку овердрафту) відповідач сплачує
позивачу - пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла на час виникнення
заборгованості, від суми простроченого
платежу за кожен календарний день
прострочення. Розрахунок пені
здійснюється починаючи з наступного
календарного дня після дати, коли
відповідне грошове зобов'язання мало
бути виконаним, і по день виконання
відповідачем простроченого
зобов'язання включно.

У відповідності з п. 11.3 договору,
визначені пунктом 11.2. договору пені та
штрафи підлягають сплаті відповідачем
протягом 15 (п'ятнадцяти) банківських
днів з дати відправлення позивачем
відповідної письмової вимоги, на
зазначені в цій вимозі рахунки. Сплата
пені або штрафів не звільняє
відповідача від виконання
простроченого
(порушеного/невиконаного) зобов'язання.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і скріплення
печатками і діє до повного виконання
ними прийнятих зобов'язань за
договором (п. 12.1. договору).

27.09.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_2 (далі - заставодавець) майновим
поручителем позичальника - Товариства
з обмеженою відповідальністю
«ІМАТЕК-ЕСКО», укладено договір
застави № 12-Р1-01-09-1-0/09/1122, умовами якого
передбачено, що заставодавець передає
позивачу в заставу належне
заставодавцю на підставі права
власності обладнання, а саме: 3D-принтер
ProJet 1500 сер. №40011-106903, узгоджена
договірна вартість 116 323, 00 грн.,
3D-принтер DesignMate CX сер №67501, узгоджена
договірна вартість 375 700, 00 грн., всього
492 023, 00 грн.

Відповідно до п.2.1. договору, застава
відповідно до даного договору
забезпечує повне виконання грошових
зобов'язань відповідача, що виникають
та/або виникнуть у майбутньому з
договору про надання овердрафту №
015/322904/0165165 від 27.09.2013 р., укладеного між
Публічним акціонерним товариством
«Райффайзен Банк Аваль» та Товариством
з обмеженою відповідальністю
«ІМАТЕК-ЕСКО», а також змін до нього,
якщо такі будуть укладені та будуть
невід'ємною частиною зазначеного
кредитного договору.

Відповідно до кредитного договору
відповідач отримує від позивача кредит
у розмірі 400 000, 00 грн. і зобов'язується
його повернути в термін не пізніше
27.09.2014 р. При цьому порядок погашення
кредиту, сплати процентів, комісій,
неустойок та інших платежів
визначаються кредитним договором.

27.09.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством «Райффайзен Банк Аваль» та
ОСОБА_2 (далі - поручитель) укладено
договір поруки № 12/11-01-09-1-0/09/1121.

Відповідно до п.1.1 договору, поручитель
зобов'язується відповідати перед
позивачем солідарно з відповідачем за
виконання забезпечених зобов'язань, у
тому числі тих, що виникнуть у
майбутньому, які випливають з умов
кредитного договору - договору про
надання овердрафту № 015/322904/0165165 від
27.09.2013 р., який укладений між позивачем
та відповідачем, із змінами і
доповненнями до нього, що внесені та
можуть бути внесені у майбутньому. За
умовами якого відповідач зобов'язаний,
зокрема: повернути кредит в розмірі 400
000, 00 грн., сплатити проценти за
користування кредитом в розмірі 24, 0 %
річних або в будь-якому іншому розмірі,
зміненому відповідно до умов
кредитного договору, у т.ч. на підставі
додаткових угод до нього, укладених
після набуття чинності даним
договором.

Даний договір вступає в силу з моменту
його підписання сторонами і скріплення
його печаткою позивача і діє до повного
виконання забезпечених зобов'язань та
зобов'язань поручителя за даним
договором (п.7.2. договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
надання позивачем відповідачу
кредитних кошів підтверджується
випискою з поточного рахунку № 9.

Позивачем на адресу відповідача
направлялась вимога №140-0-0-00/8/1207 від
24.06.2014 р., в якій позивач вимагає
відповідача протягом 15 календарних
днів погасити заборгованість за
договором про надання овердрафту №
015/322904/0165165 від 27.09.2013 р. у розмірі 417 022, 47
грн., в т.ч.: 358 889, 02 грн. - заборгованість
за кредитом, 56 635, 61 грн. - заборгованість
за відсотками за користування
кредитом, 1 497, 84 грн. - пеня за
простроченими відсотками, що
підтверджується фіскальним чеком № 7545
від 25.06.2014 р. та описом вкладення у
цінний лист (копії в матеріалах справи).

Відповідач на вище зазначену вимогу
позивача відповіді не надав.

Станом на 04.06.2014 р. загальна сума боргу
складає 417 022, 47 грн., з яких:

- 358 889, 02 грн. - заборгованість за
кредитом;

- 56 635, 61 грн. - заборгованість за
відсотками за користування кредитом;

- 1 497, 84 грн. - пеня за простроченими
відсотками.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує свої зобов'язання щодо
повернення кредитних коштів та сплати
відсотків за користування коштами на
загальну суму 417 022, 47 грн., у тому числі
358 889, 02 грн. - заборгованість за
кредитом; 56 635, 61 грн. - заборгованість за
відсотками за користування кредитом та
1 497, 84 грн. - пеня за простроченими
відсотками

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору про надання
овердрафту № 015/322904/0165165 від 27.09.2013 р.,
суд дійшов висновку, що за своєю
правовою природою він є кредитним
договором.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України (далі-ЦК
України), зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено,
якщо договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів, належних йому
відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України,
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Частинами 1 та 3 ст. 1049 ЦК України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України (далі-ГК України)
встановлює, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України
визначено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Положеннями статті 526 ЦК України
передбачено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.
1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, судом встановлено, що позивач
виконав свої зобов'язання за договором
належним чином, надав передбачені
договором кредитні кошти у розмірі 400
000, 00 грн.

Проте, як встановлено судом, відповідач
своїх зобов'язань за договором не
виконав, зокрема, кредитні кошти у сумі
358 889, 02 грн., заборгованість за
відсотками за користування кредитом у
розмірі 56 635, 61 грн. - позивачеві не
сплатив, доказів зворотного суду не
надано. Крім того, за вказане
прострочення позивачем нараховано
боржнику пеню у розмірі 1 497, 84 грн.

Отже, як встановлено ст. 530 ЦК України,
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
ГК України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки
відповідач не надав суду жодних
доказів належного виконання свого
зобов'язання щодо повернення суми
кредиту та сплати процентів за
користування ними, суд дійшов висновку,
що відповідачем було порушено умови
договору про надання овердрафту №
015/322904/0165165 від 27.09.2013 р., положення ст. ст.
525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, а тому
судом визнаються обґрунтованими
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 417 022, 47 грн. з яких: 358 889, 02 -
заборгованість за кредитом, 56 635, 61 грн. -
заборгованість за відсотками за
користування кредитом, 1 497, 84 грн. - пеня
за простроченими відсотками.

Розглянувши подане позивачем
клопотання про зменшення розміру
неустойки, суд відмовляє у його
задоволенні з підстав
необґрунтованості з огляду на
наступне.

Так, пунктом 3 частини 1 статті 82 ГПК
України надано право Господарському
суду зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Проте відповідачем по справі не надано
суду доказів винятковості даного
випадку, у виникненні заборгованості, а
остання виникла в результаті
неналежного виконання відповідачем
взятих на себе за договором
зобов'язань.

Щодо клопотання відповідача про
відстрочення виконання рішення суду у
даній справі до 31.12.2014 р., суд зазначає
наступне.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Відстрочка ? це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом.

Приймаючи до уваги наведене, зважаючи
на те, що Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІМАТЕК-ЕСКО» не
надано документального підтвердження
наявності обставин, що унеможливлюють
виконання рішення у даній справі, суд
не вбачає підстав для відстрочення
виконання судового акту.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІМАТЕК-ЕСКО» (01011, м.
Київ, вул. Рибальська, буд. 13,
ідентифікаційний код - 31751854), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ,
вул. Лєскова, буд. 9, ідентифікаційний
код - 14305909) 358 889 (триста п'ятдесят вісім
тисяч вісімсот вісімдесят дев'ять) грн.
02 коп. - заборгованість за кредитом, 56 635
(п'ятдесят шість тисяч шістсот тридцять
п'ять) грн. 61 коп. - заборгованість за
відсотками за користування кредитом, 1
497 (одну тисячу чотириста дев'яносто
сім) грн. 84 коп. - пеня за простроченими
відсотками та 8 340 (вісім тисяч триста
сорок) грн. 46 коп. - судового збору.

3. У задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІМАТЕК-ЕСКО» про відстрочку
виконання рішення суду від 17.11.2014 р. у
справі № 910/17321/14 - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 20.11.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.