ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"11" листопада 2014 р.
Справа № 5002-21/5392-2011

За скаргою Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» на дії
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві

У справі за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк», м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Реал Естейт»,
м. Сімферополь

Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Консоль ЛТД»,
м. Сімферополь

про стягнення 8 709 182,16 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача (стягувача): Зінчук Я.В.,
Рухлін І.О.

Від відповідачів (боржників): не
з'явились

Від ДВС: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 20.08.2012
року позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» задоволено у повному обсязі, а
саме: стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«Реал Естейт» та Товариства з
обмеженою відповідальністю фірми
«Консоль ЛТД» на користь Публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» заборгованість за кредитним
договором про відкриття кредитної
лінії №20-5424/2-1 від 29.08.2007 у сумі 8 709 182,16
грн., у тому числі заборгованість за
кредитом - 7 196 200,29грн., заборгованість
за процентами - 1 424 077,47 грн., пеня в
розмірі 88 904,40 грн.; стягнуто солідарно з
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Реал Естейт»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Консоль ЛТД»
на користь Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
судовий збір у сумі 56 460,00 грн.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від
21.01.2013 року апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю фірми «Реал Естейт»
залишено без задоволення, а рішення
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 20.08.2012 року у справі
№5002-21/5392-2011 залишено без змін.

На виконання рішення Господарського
суду Автономної Республіки Крим від
20.08.2012 року, яке набрало законної сили
відповідно до постанови
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 21.01.2013 року,
господарським судом Автономної
Республіки Крим 04.02.2013 року видано
відповідні накази на примусове
виконання рішення суду.

Крім того, ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 28.02.2013
року Товариству з обмеженою
відповідальністю фірмі «Консоль ЛТД»
надано відстрочку виконання рішення
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 20.08.2012 року у справі
№5002-21/5392-2011 на 6 місяців до 01.09.2013 року та
ухвалою Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 04.03.2013
року Товариству з обмеженою
відповідальністю фірмі «Реал Естейт»
надано відстрочку виконання рішення
Господарського суду Автономної
Республіки Крим від 20.08.2012 року у справі
№5002-21/5392-2011 на 6 місяців до 01.09.2013 року.

15.09.2014 року стягувач (позивач) - Публічне
акціонерне товариство «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» звернувся до Господарського суду
Київської області зі скаргою на дії
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, обґрунтовуючи її тим, що
державним виконавцем неправомірно
винесено постанову №ВП 44548164 від 02.09.2014
року про відмову у відкритті
виконавчого провадження по виконанню
наказу Господарського суду Автономної
Республіки Крим у справі №5002-21/5392-2011
від 04.02.2013 року.

Згідно п.п. 2, 3 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.05.2014 року N 01-06/615/14 «Про Закон України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» справи, що перебувають у
провадженні судів, розташованих на
території Автономної Республіки Крим
та міста Севастополя, та розгляд яких
не закінчено, передаються судам
відповідно до встановленої Законом
підсудності, протягом десяти робочих
днів з дня набрання чинності Законом
або з дня встановлення такої
підсудності (абзац десятий частини
першої статті 12 Закону).

У разі неможливості передачі
матеріалів справи з господарського
суду, розташованого на тимчасово
окупованих територіях, до
господарського суду, який має
розглянути відповідну заяву
(клопотання), вчинення необхідних
процесуальних дій здійснюється за
документами і матеріалами, поданими
учасниками судового процесу, що є
достатніми для прийняття відповідного
судового рішення.

Як передбачено п. 2 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 05.06.2014 року N 01-06/745/2014 «Про
деякі питання практики застосування у
судовій практиці Закону України «Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України», у разі
недодержання приписів абзацу десятого
частини першої статті 12 Закону
заінтересовані особи можуть
звертатися з відповідними позовами
(скаргами) до господарських судів міста
Києва, Київської області, Київського
апеляційного господарського суду з
урахуванням визначеної Законом
підсудності справ.

Пунктом 3.1 Інформаційного листа
передбачено, що в разі подання позовної
заяви (в тому числі й за наявності
порушеної провадженням справи в
будь-якому з названих судів,
розташованих на тимчасово окупованій
території України), вона підлягає
реєстрації в автоматизованій системі
документообігу суду з подальшим
розподілом справи згідно з вимогами
статті 21 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК).

Відповідно до ухвали суду від 19.09.2014
року скаргу Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» на дії
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві прийнято до розгляду та
призначено розгляд скарги на 14.10.2014
року.

Відповідачі та Відділ примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві, належним
чином повідомлені про час і місце
розгляду скарги, у судове засідання
14.10.2014 року не з'явились. Розгляд справи
відкладався на 28.10.2014 року.

Відповідачі (боржники), належним чином
повідомлені про час і місце розгляду
скарги, у судове засідання 28.10.2014 року
не з'явились.

Представник Відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві проти
скарги стягувача заперечив та надав
суду копію матеріалів виконавчого
провадження. Розгляд справи
відкладався на 11.11.2014 року.

Про належне повідомлення відповідачів
(боржників) про час і місце розгляду
скарги на дії виконавчої служби,
позивачем (стягувачем) надано суду
докази надіслання на адресу боржників
копії скарги та ухвал суду за допомогою
служби кур'єрської доставки «Поні
Експрес».

Таким чином, скаржником та судом вжито
всіх можливих заходів для повідомлення
про час і місце розгляду скарги
відповідачів, які перебувають на
окуповані території Автономної
Республіки Крим.

Однак, відповідачі та Відділ
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, належним чином повідомлені
про час і місце розгляду скарги, у
судове засідання 11.11.2014 року не
з'явились.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення скарги
Публічного акціонерного товариства
«Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк» на дії Відділу
примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві щодо відмови у відкритті
виконавчого провадження по виконанню
наказу Господарського суду Автономної
Республіки Крим у справі №5002-21/5392-2011
від 04.02.2013 року, у зв'язку з наступним.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
якщо рішення ухвалено на користь
кількох позивачів або проти кількох
відповідачів, а також якщо належить
передати майно, що перебуває в кількох
місцях, у виконавчому документі
зазначаються один боржник та один
стягувач, а також визначається, в якій
частині необхідно виконати таке
рішення, або зазначається, що обов'язок
чи право стягнення є солідарним. Таким
чином, законодавчо передбачена
альтернатива: або зазначати (у даному
випадку) одного боржника в наказі, або
визначати солідарну відповідальність
боржників. Як вбачається з тексту
наказу №5002-21/5392-2011 від 04.02.2013 року, в
ньому приписується стягнути
заборгованість з боржників солідарно.

Згідно зі ст. 543 Цивільного кодексу
України у разі солідарного обов'язку
боржників (солідарних боржників)
кредитор має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання
обов'язку не в повному обсязі від
одного із солідарних боржників, має
право вимагати недоодержане від решти
солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними доти, доки їхній
обов'язок не буде виконаний у повному
обсязі.

Виконання солідарного обов'язку у
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором.

Як визначено в абз.3 п. 1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України», якщо кілька відповідачів, до
яких було пред'явлено вимогу, солідарно
відповідають за зобов'язанням,
господарським судом може бути видано
один наказ, в якому зазначається, що
право стягнення є солідарним (частина
друга статті 18 Закону України «Про
виконавче провадження»).

Таким чином, чинним законодавством
передбачено можливість пред'явлення
вимоги кредитора одночасно до всіх
солідарних боржників, з чим, також
кореспондується норма ч. 2 ст. 18 Закону
України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 82 Закону України «Про
виконавче провадження», рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені сгягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ГПК України,
скарги на дії державної виконавчої
служби щодо виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів можуть
бути подані стягувачем, боржником або
прокурором протягом десяти днів з дня
вчинення оскаржуваної дії, або з дня,
коли зазначеним особам стало про неї
відомо, або з дня, коли дія мала бути
вчинена та призначаються до розгляду у
судовому засіданні.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно з п. 9.13. постанови Пленуму ВГСУ
від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
за результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі
самостійно вчиняти ті чи інші дії,
пов'язані із здійсненням виконавчого
провадження, замість державного
виконавця (наприклад, відкривати або
закінчувати виконавче провадження),
але може зобов'язати державного
виконавця здійснити передбачені
законом дії, від вчинення яких той
безпідставно ухиляється.

Згідно з частиною другою статті 4
Закону України «Про державну виконавчу
службу» державний виконавець здійснює
примусове виконання рішень у порядку,
передбаченому законом.

Положеннями ст. 6 Закону України «Про
державну виконавчу службу» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
86, 1212 Господарського процесуального
кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк» на
Постанову Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві №ВП
44548164 від 02.09.2014 року про відмову у
відкритті виконавчого провадження по
виконанню наказу Господарського суду
Автономної Республіки Крим №502-21/5392-2011
від 04.02.2013 року задовольнити.

2. Скасувати Постанову Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві №ВП 44548164 від 02.09.2014 року про
відмову у відкритті виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу Господарського суду АР Крим від
04.02.2013 року у справі №5002-21/5392-2011.

3. Зобов'язати Відділ примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у місті Києві
відкрити виконавче провадження з
примусового виконання наказу
Господарського суду АР Крим від 04.02.2013
№5002-21/5392-2011 про солідарне стягнення з
ТОВ фірма «РЕАЛ Естейт» та ТОВ фірма
«Консоль ЛТД» на користь Стягувача
суми боргу у розмірі 8 709 182,16 грн.

4. Копію ухвали розіслати сторонам та
Відділ примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
місті Києві.

Суддя
А.Ю. Кошик