ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014 року Справа №
22/904/274/2013

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

Секретар судового засідання: Назаренко
С.Г.

За участю представників сторін:

від відповідача-2: ОСОБА_1, довіреність
№01/13 від 21.01.13, представник;

представники позивача, відповідача-1 та
представник третьої особи у судове
засідання не з'явились, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 на рішення господарського
суду Дніпропетровської області від
09.12.2013р. у справі №22/904/274/2013

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_3,

до відповідача 1 - Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_4,

відповідача 2 - Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_5,

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_6,

про стягнення 216 671 грн. 58 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 09.12.2013р.
у справі №22/904/274/2013 (суддя Турчин С.О.) в
позові відмовлено повністю. Стягнуто з
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_3,
м.Дніпропетровськ, на користь суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_5, м. Київ, судові витрати за
проведення судової експертизи у
розмірі 6447,36грн.

Рішення господарського суду
обґрунтовано тим, що в ході вирішення
спору позивачем не виконані вимоги ч. 1
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України та не доведена
наявність обставин, що можуть бути
підставами для задоволення позову.

Не погодившись з оскарженим
рішенням, суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_3
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції, прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. Вважає, що рішення прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. В апеляційній
скарзі позивач зазначає, що посилання
суду на те, що заява про збільшення
позовних вимог була подана 20.09.14р., в той
час як позовна давність за накладною
№БР-70 від 12.01.10р. сплила 29.06.13р., є
безпідставним. Позивачем зауважено, що
ним було збільшено позовні вимоги у
зв'язку з поданням додаткового доказу
про наявність боргу за договором № Б-146
від 21.04.2009р., а не подано новий позов,
підставою якого є накладна, а тому
позовна давність за накладною №БР-70
від 12.01.10р. не пропущена. Позивач
зазначає, що надані ним накладні та акт
звірки, на які він посилається як на
підставу позовних вимог, є належними
доказами у справі, зважаючи на той факт,
що судовою експертизою встановлено, що
печатки на накладних відповідають
кліше печатки, наданої на дослідження
відповідачем-2, а акт звірки підписано
ОСОБА_5 власноруч.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач-2 просить суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення господарського суду - без змін.
Відповідач-2 вважає, що судом першої
інстанції належним чином встановлено,
що накладні та акт звірки, на які
позивач посилається як на підставу
позовних вимог, не є належними доказами
у справі. Акт звірки не відповідає
вимогам чинного законодавства, не є
належним документом бухгалтерського
обігу та жодним чином не підтверджує
факт передачі будь-якого майна за
договором купівлі-продажу. Крім того,
відомості зазначені в акті звірки, так
і не були підтверджені оригіналами
відповідних документів (рахунками,
видатковими та товарно-транспортними
накладними) та містяться лише в самому
акті звірки, який не є первинним
документом бухгалтерського обліку.
Відповідачем-2 зауважено, що судом
правомірно застосовано строк позовної
давності відносно видаткової
накладної №БР-00070 від 12.01.10р., оскільки
він є таким, що сплинув.

Заслухавши пояснення представника
відповідача-2, дослідивши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи
та перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.04.2012 між суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_6
(продавець) та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_5 (покупець) укладено
договір купівлі-продажу №Б-146.

Відповідно до п. 1 вказаного
договору продавець зобов'язується
передати у власність, а покупець
прийняти та оплатити
мінісільгосптехніку, навісне
обладнання та інше МСХТ на умовах
даного договору, в асортименті,
кількості та номенклатурі у
відповідності з накладними, які є
невід'ємними частинами договору.

Пунктом 7 вищевказаного договору,
встановлено, що договір набирає
чинності з моменту його підписання
сторонами та діє до 31.12.10р., але в
будь-якому випадку до повного
завершення розрахунків між сторонами.

08.01.10р. сторонами укладено додаткову
угоду до договору купівлі-продажу №Б-146
від 21.04.12р., якою п.7 та п.3 викладено в
наступній редакції:

« 7.1 Даний договір вступає в силу з
моменту його підписання сторонами та
діє до 31.12.12р., але в будь-якому випадку
до повного завершення розрахунків між
сторонами.

3.2 Оплата за товар, поставлений за
договором, здійснюється протягом
10-ти банківських днів з моменту
поставки кожної партії товару по
накладній.»

22.05.2012 між суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_6 (кредитор) та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3 (новий кредитор) укладено
договір уступки права вимоги № 237.

Відповідно до п. 1.1, п.1.2
вищевказаного договору кредитор
уступає новому кредитору право вимоги
щодо виконання всіх обов'язків (у тому
числі сплати штрафних санкцій,
компенсацій) за договором
купівлі-продажу № Б-146 від 21.04.2009р.,
укладеним між кредитором та боржником -
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_5 З даного
договору має наслідком те, що новий
кредитор займає місце кредитора в
зобов'язаннях, що виникли з основного
договору у обсязі та умовах, які
існують на момент укладення даного
договору.

23.05.2012 між суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_3 (кредитор) та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_4 (поручитель) укладено
договір поруки.

Пунктами 1.1, 1.2 наведеного вище
договору встановлено, що в порядку та
на умовах, визначених цим договором,
поручитель зобов'язується відповідати
перед кредитором за виконання
боржником - суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_5
своїх зобов'язань, що виникли за
договором купівлі-продажу №Б-146 від
21.04.2009, укладеним між кредитором та
боржником. Поручитель відповідає за
боржника у обсязі, визначеному цим
договором, за умовами невиконання або
неналежного виконання боржником своїх
зобов'язань за основним договором та
додатками до нього.

Поручитель відповідає за виконання
боржником своїх зобов'язань за
основним договором та додатками до
нього, які існують на момент укладення
договору або будуть укладені в
майбутньому, але в будь-якому випадку
розмір відповідальності поручителя не
повинен перевищувати розміру 100,00 грн.,
у тому числі за відшкодування
боржником збитків та за сплату ним
неустойки, штрафу, пені, передбачених
основним договором (п. 2.1 договору
поруки).

Позивач стверджує, що 21.09.12р. на
адресу відповідача-1 та відповідача-2
ФОП ОСОБА_3 було направлено претензії з
вимогою сплати боргу за договором
купівлі-продажу №Б-146 від 21.04.2009р., про
що до позову додано копії опису
вкладення до цінного листа та поштову
квитанцію (а.с. 13, т.1).

Листом б/н від 03.09.12р. ФОП ОСОБА_4
повідомив, що на даний момент не має
змоги виконати своє зобов»язання та
пропонує звернутися з вимогою до ФОП
ОСОБА_5 (а.с.15, т.1).

На момент подач позову відповіді на
претензію відповідачем-2 не надано,
борг не сплачено.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ст.525 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

На підтвердження викладених в
позові обставин ФОП ОСОБА_3
посилається на наступні докази:
видаткові накладні №БР- 22222 від 30.11.2009 н
а суму 131250,00грн., №БР-70 від 12.01.10р. на
суму 655450,00грн., №БР-1818 від 09.03.10р. на суму
48660,72грн., №БР-3583 від 07.04.10р. на суму
6098,40грн., №БР-3794 від 09.04.10р. на суму
4680,00грн. №БР-4213 від 15.04.10р. на суму
15.04.10р., №БР-888 від 21.04.10р. на суму
140,00грн., №БР-4802 від 22.04.10р. на суму
5749,25грн., №БР-5370 від 29.04.10р. на суму
6321,50грн., №БР-5495 від 30.04.10р. на суму
190,00грн., №БР-6257 від 18.05.10р. на суму
8916,62грн., №БР-6258 від 18.05.10р. на суму
6074,10грн., №БР-6259 від 18.05.10р. на суму
6113,80р., №БР-6260 від 18.05.10р. на суму
181,03грн., №БР-6686 від 01.06.10р. на суму
12570,00грн., №БР-6951 від 02.06.10р. на суму
10812,00грн., №БР-6952 від 02.06.10р. на суму
6534,90грн., №БР-7200 від 08.06.10р. на суму
5449,18грн., №БР-7201 від 08.06.10р. на суму
3412,70грн., №БР-3583 від 08.06.10р. на суму
8863,00грн. та акт звірки підписаний
сторонами за період з 01.04.10р. - 29.06.10р.

В підтвердження своїх позовних
вимог до матеріалів справи позивачем
надано видаткові накладні №БР-22222 від
30.11.09р. на суму 131250,00грн., №БР-1818 від
09.03.10р. на суму 48660,75грн., №БР-70 від
12.01.10р. на суму 655450,00грн. та акт звірки
підписаний сторонами за період з 01.04.10р.
- 29.06.10р.

Вимоги по сплаті суми боргу за
видатковою накладною №БР-70 від 12.01.10р.
позивачем було заявлено 20.09.13р. (а.с.206,
т.1).

Відповідач-2 не визнає спірні
видаткові накладні, з огляду на той
факт, що товар за ними він ніколи не
отримував, а свій підпис та печатку на
даних накладних не ставив.

Під час розгляду справи першою
інстанцією, відповідачем-2 було
заявлено клопотання про призначення
судової експертизи.

Пунктом 1 частини другої статті 79
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд має право
зупинити провадження у справі за
клопотанням сторони, прокурора, який
бере участь в судовому процесі, або за
своєю ініціативою зокрема, у випадку,
призначення господарським судом
судової експертизи.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про судову експертизу" судова
експертиза - це дослідження експертом
на основі спеціальних знань
матеріальних об'єктів, явищ і процесів,
які містять інформацію про обставини
справи, що перебуває у провадженні,
зокрема, суду. Водночас і згідно з
частиною першою статті 41
Господарського процесуального кодексу
експертиза призначається для
з'ясування питань, що потребують
спеціальних знань. Із сукупності
наведених норм матеріального і
процесуального права вбачається, що
неприпустимо ставити перед судовими
експертами правові питання, вирішення
яких чинним законодавством віднесено
до компетенції суду, зокрема, про
відповідність окремих нормативних
актів вимогам закону, про правову
оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у
разі дійсної потреби у спеціальних
знаннях для встановлення фактичних
даних, що входять до предмета
доказування, тобто у разі, коли
висновок експерта не можуть замінити
інші засоби доказування.

Для вирішення питань, які потребують
спеціальних знань, у справі судом
першої інстанції призначено судову
експертизу, проведення якої доручено
спеціалістам Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз.

Відповідно до висновку судової
експертизи №2758/2759/13-33/2760/13-32 від 19.07.2013р.
підпис від імені ОСОБА_5 у видатковій
накладній № БР-22222 від 30.11.2009р. та
№БР-01818 від 09.03.2010р. виконаний не ОСОБА_5,
а іншою особою з деяким наслідуванням
підпису ОСОБА_7; підпис від імені ОСОБА_5
в акті звірки взаємних розрахунків за
період з 01.04.10 по 29.06.10 виконаний самим
ОСОБА_5;в акті звірки за період з 01.04.2010
по 29.06.2010, видаткових накладних № БР-01818
від 09.03.2010р. та №БР-22222 від 30.11.2009р.
відтиски печатки від імені ФОП "ОСОБА_5"
нанесені одним і тим саме кліше
печатки, що і відтиски у документах, які
надані для порівняльного дослідження;
видаткові накладні № БР-01818, № БР-22222
виконані за допомогою монтажу з
використанням кольорових зображень
підписів в графі "Согласовано", що
виконані за допомогою
знакосинтезуючого пристрою, картриджі
якого споряджені кольоровими
чорнилами, та які є зображеннями
відтиску (або відтисків) того ж самого
факсиміле підпису від імені
представника СПД ОСОБА_6, відтиск якого
міститься і в акті звірки за період з
01.04.2010 по 29.06.2010.

Під час розгляду справи апеляційним
судом, від позивача надійшло
клопотання про проведення судової
почеркознавчої та технічної
експертизи договору купівлі-продажу
№Б-146 від 21.04.09р., додаткової угоди №1
від 08.01.10р. до договору
купівлі-продажу №Б-146 від 21.04.09р.,
видаткової накладної №БР-00070 від 12.01.10р.
Клопотання обґрунтоване тим, що при
проведенні судових експертиз,
призначених судом першої інстанції, не
досліджувались надані позивачем
документи, а відповідач-2 заперечує
факт отримання товару за видатковою
накладною №БР-00070 від 12.01.2010р.

Колегією суддів клопотання
позивача було задоволено, провадження
по справі зупинено, проведення
експертизи доручено фахівцям
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз.

Відповідно до клопотання
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз були
витребувані відповідні докази
необхідні для проведення судової
експертизи: вільні зразки підпису
ОСОБА_6 за 2009-2010рр. та експериментальні
зразки його підпису, вільні зразки
відтисків печаток, які містяться на
документах третьої особи та
відповідача-2 за кожен день з
листопада-грудня 2009р. до періоду, в який
було можливо виготовлення
досліджувальних документів.

Відповідно до висновку №793/794-14 від
31.07.14р. комплексної судової
почеркознавчої та технічної
експертизи документів підписи від
імені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в видатковій
накладній №БР-00070 від 12.01.2010р. виконані
самим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 При виконанні
видаткової накладної №БР-00070 від 12.01.2010
(т. 2, а.с.196) монтаж за допомогою
комп'ютерної або
копіювально-розмножувальної техніки
не застосовувався.

Вирішити питання про виконання
підпису від імені ОСОБА_6 в договорі
купівлі-продажу №Б-146 від 21.04.2009р. самим
ОСОБА_6 або іншою особою не є можливим.

Підпис від імені ОСОБА_6 в
додатковій угоді № 1 від 08.01.2010р. до
договору купівлі-продажу №Б-146 від
21.04.2009р. виконаний самим ОСОБА_6 При
виконанні договору купівлі-продажу №
Б-146 від 21.04.2009 (т. 2, а.с. 194) та додаткової
угоди № 1 від 08.01.2010 року до договору №
Б-146 від 21.04.2009 (т. 2. а.с. 195) монтаж за
допомогою комп'ютерної або
копіювально-розмножувальної техніки
не застосовувався.

Встановити дату виконання
підписів від імені ОСОБА_6 та від
імені ОСОБА_5 у додатковій угоді № 1 від
08.01.2010 до договору № Б-146 від 21.04.2009,
видатковій накладній №БР-00070 від 12.01.2010
та акті звірки за період з 01.04.2010 по
29.06.2010 не є можливим.

Відтиски печатки ФОП«ОСОБА_6» у
додатковій угоді № 1 від 08.01.2010 до
договору №Б-146 від 21.04.2009 та видатковій
накладній №БР-00070 від 12.01.2010 нанесені у
близький між ними проміжок часу.
Відтиски печатки ФОП «ОСОБА_6» у
додатковій угоді № 1 від 08.01.2010 до
договору № Б-146 від 21.04.2009 та видатковій
накладній №БР-00070 від 12.01.2010 могли бути
нанесені у той час, яким датовані
документи. Відтиск печатки ФОП
«ОСОБА_6» в акті звірки за період з
01.04.2010 по 29.06.2010 нанесений не в той
період часу яким датований документ, а
раніше. Встановити час або період часу
нанесення вказаного відтиску печатки
не надається можливим. Встановити
період часу у який нанесені відтиски
печатки ФОП «ОСОБА_5» у додатковій
угоді № 1 від 08.01.2010 до договору № Б-146
від 21.04.2009, видатковій накладній №БР-00070
від 12.01.2010 та в акті звірки за період з
01.04.2010 по 29.06.2010 не надається можливим.

Враховуючи висновки судово -
почеркознавчої та судово - технічної
експертизи №2758/2759/13-33/2760/13-32 від 19.07.2013р.,
проведеної під час розгляду справи
судом першої інстанції, видаткові
накладні №БР-22222 від 30.11.09р. та №БР-1818
від 09.03.10р. не можуть бути підставою для
задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що акт
звірки за період з 01.04.2010 по 29.06.2010 не є
належним та допустимим доказом
наявності заборгованості відповідача-2
за спірними накладними №БР-22222 від
30.11.2009р., № БР-01818 від 09.03.2010р. та №БР-00070
від 12.01.2010, оскільки в акті звірки за
період з 01.04.2010 по 29.06.2010 не вбачається
наявність боргу саме за видатковими
накладними №БР-22222 від 30.11.09р. на суму
131250,00грн., №БР-1818 від 09.03.10р. на суму
48660,75грн., №БР-70 від 12.01.10р. на суму
655450,00грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Пунктом 3.2 додаткової угоди від
08.01.10р. до договору купівлі - продажу №
Б-146 від 21.04.09р. встановлено, що оплата за
товар, поставлений за договором,
здійснюється протягом 10-ти банківських
днів з моменту поставки кожної партії
товару по накладній.

Таким чином, датою виникнення
зобов'язання щодо оплати за
поставлений товар є саме 26.01.10р.

Відповідно до ст..ст. 256, 257 ЦК
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність
встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, за
зобов'язаннями з визначеним строком
виконання перебіг позовної давності
починається зі спливом строку
виконання.

Крім того, п.4.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 10
від 29.05.13р. „Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
встановлено, що у зобов'язальних
правовідносинах, в яких визначено
строк виконання зобов'язання, перебіг
позовної давності починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
відповідне зобов'язання мало бути
виконане.

Згідно із ч.3.4 ст. 267 ЦК України,
позовна давність застосовується
судом лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи,
строк виконання зобов'язання по
оплаті за видатковою накладною №БР-70
від 12.01.10р., відповідно до умов
укладеного сторонами договору, сплинув
26.01.2013р. Позивач звернувся до
відповідача-2 з вимогами по вказані
накладній 20.09.13р. (а.с.206, т.1), тобто з
пропуском строку позовної давності.
Отже судом першої інстанції правомірно
задоволено заяву відповідача - 2 про
застосування до спірних правовідносин
строку позовної давності.

Під час розгляду справи судом
першої інстанції представником
відповідача-2 заявлено клопотання про
стягнення з позивача витрат на
проведення судової експертизи, з
оплати послуг адвоката, на проїзд
представника на судові засідання,
витрати на відрядження.

Статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 6.3. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Господарським судом правомірно
відмовлено в задоволенні заяви
відповідача - 2, оскільки ним не
доведена обґрунтованість вказаних
витрат та не надано доказів на
підтвердження фактичних витрат, а
також у зв'язку з тим, що витрати на
проїзд та відрядження не є судовими
витратами в розумінні ст. 44
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Отже,
господарський суд дійшов вірного
висновку про недоведеність позивачем
обставин, на які він посилаються як на
підставу своїх вимог.

Доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, судова колегія
вважає необґрунтованими, оскільки вони
спростовуються наявними у справі
матеріалами і не відповідають вимогам
діючого законодавства, що регулює дані
правовідносини. Тому, суд вважає, що
оскаржуване судове рішення слід
залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09.12.2013р.
у справі №22/904/274/2013 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 19.11.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
М.О. Дармін

Суддя
О.В. Березкіна