ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 р.
Справа № 914/3255/14

За позовом: комунального підприємства
«Дрогобицький Ринок», м. Дрогобич,до
відповідача:фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, м. Дрогобич,про:
розірвання договору та стягнення
заборгованості з орендної плати.Суддя
Т. РимЗа участю
представників:позивача:Тунський А.Н. -
довіреність 495 від 19.11.2013
р.,відповідача:не з'явився.На розгляд
Господарського суду Львівської
області подано позов комунального
підприємства «Дрогобицький Ринок» до
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
розірвання договору оренди, виселення
та стягнення заборгованості. Ухвалою
від 12.09.2014 року провадження у справі
порушено, позовну заяву прийнято до
розгляду, розгляд справи призначено на
01.10.2014 р. Рух справи відображено в
попередніх ухвалах суду.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідач у порушення умов договору
оренди нежитлових приміщень, будинків
споруд від 02.01.2009 р. не виконував свої
зобов'язання перед позивачем, не
сплачував орендної плати за
користування об'єктом оренди, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.
Відповідно до розрахунку
заборгованості з орендної плати за
період з червня 2011 року по червень 2014
року заборгованість відповідача
становить 1.616,44 грн. Крім того, позивач
просить розірвати зазначений договір
оренди та зобов'язати відповідача
повернути приміщення.

В судове засідання 05.11.2014 року
позивачем подано заяву про зменшення
позовних вимог, якою просив стягнути з
відповідача 1.119,45 грн. заборгованості з
орендної плати. В судове засідання
19.11.2014 року позивачем подано заяву про
збільшення позовних вимог в частині
майнових вимог, якою просить стягнути з
відповідача 1.143,44 грн. заборгованості з
орендної плати. Вимоги про розірвання
договору оренди та повернення майна
залишив без змін. Наполягає на розгляді
справи з огляду на сплив строків
вирішення спору та відсутність підстав
для відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 19.11.2014 року
позивачем подано клопотання про
залучення Дрогобицької міської ради
третьою особою без самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача.
Суд відхилив подане клопотання з
огляду на сплив строків вирішення
спору (продовжених), на відсутність
клопотань про відкладення розгляду
справи, на достатність матеріалів
справи для прийняття рішення, на
наявність доказів перебування
орендованого майна на балансі
позивача, на право наймодавця як
сторони договору подавати відповідні
позови стосовно виконання умов
договору.

Відповідач у поданому відзиві
заперечив проти позовних вимог з
наступних підстав. З позовом про
розірвання договору може звернутись
лише власник або уповноважена особа.
Натомість позивачем не подано доказів
права власності на спірне майна, або
підтвердження повноважень на вчинення
таких дій. Немає підстав для відмови
від договору наймодавцем на підставі
прострочення сплати орендних платежів
понад 3 місяці (ст. 782 Цивільного кодексу
України). Відсутні підстави для
розірвання договору найму на підставі
положень статей 783, 784 Цивільного
кодексу України. Крім того відсутні
підстави для розірвання договору у
зв'язку з істотним порушенням умов
договору оренди, оскільки відсутні
докази заподіяння позивачу шкоди,
надані докази сплати орендної плати,
надані докази страхування
орендованого майна.

В судове засідання 19.11.2014 року
відповідач та її представник не
з'явилися, хоч були належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання, причин неприбуття не
повідомили. До суду подано додаткові
письмові пояснення по суті спору, якими
проти позову висловлено заперечення.

Вислухавши представників сторін,
проаналізувавши матеріали справи, суд
установив таке.

Згідно з рішенням виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради №425 від
18.12.1997 р. визнано комунальною власністю
міської ради будинки і споруди
міського ринку по АДРЕСА_2.

Між комунальним підприємством
«Дрогобицький Ринок» та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 було
укладено договір оренди нежитлових
приміщень, будинків споруд від 02.01.2009 р.
(надалі - Договір). Згідно з цим
договором орендодавець (позивач у
справі) передає, а орендар (відповідач у
справі) приймає згідно з актом
приймання-передачі в оренду нежитлове
приміщення за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 16,6 м2 (надалі - об'єкт
оренди). Об'єкт оренди фактично
переданий орендареві до моменту
підписання договору оренди.

Орендодавець передав, а орендар
прийняв в тимчасове платне
користування складське приміщення, на
підставі акту приймання - передачі від
02.01.2009 року загальною площею 16,6 м2.
Відповідно до п. 3.1 Договору орендна
плата за перший місяць становить 99,60
грн.(ПДВ - 16,60 грн.). Розмір орендної
плати за кожний наступний місяць
нараховується відповідно до методики
розрахунку орендної плати з
урахуванням індексу інфляції.

Як стверджує позивач, заборгованість
відповідача виникла в період з червня
2011 року по червень 2014 року.

Відповідачем сплачувалася орендна
плата в цей період згідно з такими
квитанціями:

- №ПН4245 від 21.01.2011 року на суму 99,60
грн. (за січень 2011 року);

- №ПН647 від 23.02.2011 року на суму 99,60
грн. (за лютий 2011 року);

- №ПН 7488 від 06.04.2011 року на суму 99,60
грн. (за березень 2011 року);

- №80/1 від 25.05.2011 року на суму 199,20
грн. (за квітень-травень 2011 року);

- №140/1 від 29.06.2011 року на суму 99,60
грн. (за червень 2011 року);

- №291 від 21.07.2011 року на суму 99,60 грн.
(за липень 2011 року);

- №394 від 13.10.2011 року на суму 298,80
грн. (за серпень-жовтень 2011 року);

- №146 від 08.12.2011 року на суму 199,20
грн. (за листопад-грудень 2011 року);

- №450 від 16.02.2012 року на суму 199,20
грн. (за січень-лютий 2012 року);

- №272 від 18.04.2012 року на суму 199,20
грн. (за березень-квітень 2012 року);

- №28-1165682/С від 28.09.2012 року на суму
497,00 грн.;

- №25-1368164/С від 25.12.2012 року на суму
199,20 грн. (за листопад-грудень 2012 року);

- №19-1811338/С від 19.06.2013 року на суму
597,60 грн. (за січень-червень 2013 року);

- №28-2000479/С від 28.08.2013 року на суму
498,00 грн. (за серпень-грудень 2013 року);

- №22-2432124/С від 22.01.2014 року на суму
597,60 грн. (за січень-червень 2014 року);

- №22-3043423/С від 22.07.2014 року на суму
550,00 грн. (за липень-грудень 2014 року),

- №11-3409873/С від 11.11.2014 року на суму
250,00 грн.

Перевіряючи поданий позивачем
розрахунок позовних вимог, суд дійшов
висновку, що представлені відповідачем
квитанції про сплату коштів №ПН4245 від
21.01.2011 року, №ПН647 від 23.02.2011 року, №ПН 7488
від 06.04.2011 року, №80/1 від 25.05.2011 року не
стосуються предмета позову, оскільки
ними оплачено орендну плату за
попередні періоди: січень-травень 2011
року. Аналогічно, судом не беруться до
уваги проплати, вчинені відповідачем
22.07.2014 року (нею здійснено оплату за
липень-грудень 2014 року - авансовий
платіж) та 11.11.2014 року (оскільки цю
оплату здійснено після подання позову
до суду).

Таким чином, за період з червня 2011 року
по червень 2014 року, станом на час
подання позову до суду відповідачем
сплачено 3.485,00 грн. Як убачається з
розрахунку позовних вимог, позивачем
нараховано орендної плати за
аналізований період 4.628,44 грн. Отже, за
аналізований період станом на час
подання позову до суду, відповідачем
допущено заборгованість в сумі 1.143,44
грн.

Позивачем на адресу відповідача була
надіслана вимога №129 від 24.06.2014 р. про
необхідність надання належно
завірених копій договорів страхування
орендованих приміщень. Відповідачем
отримано зазначену вимогу 25.06.2014 р., про
що свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення, долучене до
матеріалів справи.

Відповідачем представлено договори
добровільного страхування
орендованого майна №11/1111111/1404/11 від
28.10.2011 року (про страхування об'єкта
оренди в період з 29.10.2011 року по 28.10.2012
року), №11/1111222/1404/12 від 28.10.2012 року (про
страхування об'єкта оренди в період з
29.10.2012 року по 28.10.2013 року), №11/1113232/1404/13
від 28.10.2013 року (про страхування об'єкта
оренди в період з 29.10.2013 року по 28.10.2014
року), №11/1157365/1404/14 від 09.09.2014 року (про
страхування об'єкта оренди з 10.09.2014 року
по 09.09.2015 року). Відповідачем внесено
страховий платіж за договором
страхування №11/1157365/1404/14 від 09.09.2014 року
в сумі 92,00 грн., про що представлено
квитанцію №ПН4220 від 09.09.2014 року.
Доказів внесення страхових платежів за
попередніми договорами відповідачем
не представлено.

Із листа від 04.11.2014 р. №270 Управління
комунальних ресурсів виконавчих
органів Дрогобицької міської ради
вбачається, що нежитлова будівля за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 656,5
м2 перебуває у власності
територіальної громади м. Дрогобича в
особі Дрогобицької міської ради на
підставі свідоцтва про право власності
від 30.05.2005 р., що видане на підставі
рішення виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради №425 від
18.12.1997 р. Дана нежитлова будівля
передана на баланс комунального
підприємства "Дрогобицький ринок",
засновником якого є Дрогобицька міська
рада.

При ухваленні рішення суд керувався
таким.

Між сторонами у справі виникло
зобов'язання з приводу оренди
нерухомого майна на підставі Договору
оренди в силу пункту 1 частини другої
статті 11 Цивільного кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Відповідно до частини першої
статті 759 Цивільного кодексу України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Аналогічні
положення закріплені у частині першій
статті 283 Господарського кодексу
України.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічне положення
передбачено частиною першою статті 193
Господарського кодексу України:
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Між позивачем та відповідачем було
укладено договір оренди нерухомого
майна, за яким відповідач прийняв у
користування за плату приміщення
загальною площею 16,6 м2, яке розміщене за
адресою: АДРЕСА_2.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна» орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності. Відповідно
до статті 762 Цивільного кодексу України
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Згідно
з частиною 3 статті 18 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі. Відповідно до пункту 4.3.3
Договору орендар зобов'язується
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати орендну плату.

В силу положень статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Частиною 1 статті
612 Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
тим, що станом на момент подання позову
відповідач ухиляється від виконання
своїх зобов'язань зі сплати орендної
плати, внаслідок чого в нього виникла
заборгованість в сумі 1.143,44 грн.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Відповідно до пункту
3.2 Договору орендна плата вноситься
орендарем не пізніше 15 числа за
поточний місяць.

Суд, дослідивши розрахунок позовних
вимог, первинні документи про внесення
орендних платежів, представлені
відповідачем, дійшов висновку, що позов
у цій частині підлягає частковому
задоволенню, в сумі 893,44 грн., оскільки
позивачем не враховано оплати 250,00 грн.,
проведеної відповідачем після
порушення провадження у справі - 11.11.2014
року. Тому суд припиняє провадження у
справі в частині стягнення 250,00 грн.
орендної плати за відсутністю предмета
позову.

В частині позовних вимог про
розірвання Договору та повернення
майна суд дійшов таких висновків.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги,
позивач посилається на невиконання
відповідачем умов Договору в частині
обов'язкового страхування
орендованого майна, а також
своєчасного та повного внесення
орендної плати.

Так, відповідно до пункту 10 частини 1
статті 10 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
страхування орендарем взятого ним в
оренду майна є істотною умовою
договору оренди. Підпунктом 4.3.10
Договору визначено обов'язок
відповідача проводити страхування
об'єкта оренди відповідно до чинного
законодавства на весь період оренди.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем проведено страхування
орендованого ним майна в період з 29.10.2011
року по 09.09.2015 року. Натомість доказів
внесення страхових платежів за
договорами страхування, що передували
договору страхування №11/1157365/1404/14 від
09.09.2014 року відповідачем не
представлено.

Відповідно до положень статті 18 Закону
України "Про страхування" договір
страхування набирає чинності з моменту
внесення першого страхового платежу,
якщо інше не передбачено договором
страхування. Таким чином, факт
невиконання орендарем такої істотної
умови договору оренди комунального
майна, як страхування орендарем
взятого ним в оренду майна, є підставою
для його розірвання в судовому порядку.

Окрім зазначеного позивач,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги в
частині розірвання договору
покликається на неналежне виконання
зобов'язань зі сплати орендних
платежів. З цього приводу суд відзначає
таке.

Відповідно до пункту 2.4 Договору він
може бути достроково розірваний за
рішенням суду в разі невиконання
сторонами своїх зобов'язань та з інших
підстав, передбачених чинним
законодавством України.

Згідно з частиною третьою статті 291
Господарського кодексу України
договір оренди може бути розірваний за
згодою сторін. На вимогу однієї із
сторін договір оренди може бути
достроково розірваний з підстав,
передбачених ЦК України для розірвання
договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 783 Цивільного кодексу України
визначено, що наймодавець має право
вимагати розірвання договору найму,
якщо наймач користується річчю
всупереч договору або призначенню
речі; наймач без дозволу наймодавця
передав річ у користування іншій особі;
наймач своєю недбалою поведінкою
створює загрозу пошкодження речі;
наймач не приступив до проведення
капітального ремонту, якщо обов'язок
проведення капітального ремонту був
покладений на наймача.

При цьому повинні враховуватися
приписи частини другої статті 651
Цивільного кодексу України, які є
загальними для розірвання договору та
які передбачають можливість
розірвання договору за рішенням суду
на вимогу однієї з сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
установлених договором або законом.

Згідно з частиною третьою статті 26
цього закону підставою для
дострокового розірвання договору
оренди за рішенням суду може бути
невиконання сторонами своїх
зобов'язань. При цьому вказана норма
застосовується з урахуванням
наведених вище загальних положень
Господарського кодексу України та
Цивільного кодексу України. Вказаною
нормою, на відміну від статті 783
Цивільного кодексу України, не
визначено вичерпного переліку
договірних зобов'язань, порушення яких
тягне за собою розірвання договору
оренди комунального майна.

Таким чином, істотне порушення
орендарем (наймачем) такої умови
договору оренди державного
(комунального) майна, як своєчасне
внесення орендної плати, є достатньою
правовою підставою для дострокового
розірвання вказаного договору оренди в
судовому порядку та повернення
орендованого майна орендодавцю
(наймодавцю). Аналогічної позиції
дотримується Верховний Суд України у
постанові від 08.05.2012 р. у справі
№5021/966/2011.

Відповідно до статті 11128 Цивільного
кодексу України рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень Верховного Суду України тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

Враховуючи вищенаведене, судом
встановлено, станом на час звернення до
суду з позовом відповідачем допущено
заборгованість у сумі 1.143,44 грн., яка
становить заборгованість за близько
вісім місяців користування майном, що є
істотним порушенням Договору, а тому
вимога позивача про розірвання
договору оренди є правомірною.

Згідно з частиною 1 статті 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до статті 27 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди. Згідно з пунктом 7.3 Договору у
разі розірвання цього договору,
закінчення строку дії та відмови від
його продовження або банкрутства
орендаря останній зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт в
належному стані з урахуванням
підпунктів 4.3.8, 4.3.14, 7.1 та 7.2 цього
договору.

Враховуючи наведене, вимога позивача
про зобов'язання повернути нежитлове
приміщення загальною площею 16,6 м2, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, за
актом приймання-передачі підлягає
задоволенню.

При цьому заперечення відповідача не
спростовують наведених вище висновків
суду про порушення зобов'язань
відповідачем в частині внесення
орендної плати та наявності, внаслідок
цього, підстав для розірвання Договору.

Рішенням Виконавчого комітету
Дрогобицької міської ради Львівської
області №425 від 18.12.1997 року визнано
комунальною власністю будинки і
споруди міського ринку по АДРЕСА_2. Як
убачається з листа від 04.11.2014 року №270
Управління комунальних ресурсів
виконавчих органів Дрогобицької
міської ради, зазначені в ухвалі
будинки та споруди передано на баланс
комунального підприємства
"Дрогобицький ринок", засновником якого
є Дрогобицька міська рада.

Відповідно до пункту 5.3 статуту
позивача, майно підприємства належить
йому на праві повного господарського
відання. Здійснюючи право повного
господарського відання, підприємство
самостійно володіє, користується та
розпоряджається зазначеним майном,
вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не
суперечать чинному законодавству
України. Суд звертає увагу, що Договір
виконувався сторонами з 2009 року, жодною
зі сторін не оскаржувався, судом не був
визнаний недійсним. Орендодавцем за
Договором є саме позивач, а тому він
управі подавати позови про стягнення
заборгованості за Договором та його
розірвання.

Відповідно до статей 33, 38
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 Господарського процесуального
кодексу України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що відповідачем не спростовано
доводи позовної заяви, не надано суду
інших доказів, які би свідчили про
належне виконання зобов'язання та не
встановлено інших обставин, що мають
суттєве значення для правильного
вирішення справи.

Судовий збір на підставі статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись
статтями 526, 530, 610, 762, 782 Цивільного
кодексу України, статтями 43, 33, 38, 49, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Задовольнити позов частково.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, 82100;
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь комунального підприємства
«Дрогобицький Ринок» (адреса: вулиця
Малий Ринок, 3, місто Дрогобич,
Львівська область, 82100;
ідентифікаційний код 03337728) 893,44 грн.
боргу, 4.263,00 грн. відшкодування витрат
на оплату судового збору.

3. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 250,00 грн. орендної
плати.

4. Розірвати договір оренди від
02.01.2009 р. нежитлових приміщень, будинків
та споруд, що був укладений між
комунальним підприємством
«Дрогобицький Ринок» (адреса: вулиця
Малий Ринок, 3, місто Дрогобич,
Львівська область, 82100;
ідентифікаційний код 03337728) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 (адреса:
АДРЕСА_1, 82100; ідентифікаційний код
НОМЕР_1).

5. Зобов'язати фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1, 82100;
ідентифікаційний код НОМЕР_1) повернути
комунальному підприємству
"Дрогобицький Ринок" (адреса: вулиця
Малий Ринок, 3, місто Дрогобич,
Львівська область, 82100;
ідентифікаційний код 03337728) за актом
приймання-передачі нежитлове
приміщення загальною площею 16,6 м2, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Повне рішення складено 21.11.2014 р.

Суддя
Рим Т.Я.