РІШЕННЯ

"13" листопада 2014 р.Справа № 921/1069/14-г/17

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ", м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг",
с.Васильківці Гусятинського району
Тернопільської області

про розірвання договору фінансового
лізингу №383-L від 28.12.2011р. та зобов'язати
ТОВ "Мрія - Лізинг" повернути ТОВ "ОТП
ЛІЗИНГ" предмет лізингу,

за участі представників:

позивача: Бабаєвський Д.О.,
уповноважений, довіреність №б/н від
02.10.2014р.;

відповідача: Накельський Ю.Б.,
уповноважений, довіреність №б/н від
22.10.2014р.

В судовому засіданні представникам
сторін роз'яснено їх права та обов'язки
у відповідності до приписів ст.ст.20, 22,
811 ГПК України.

За відсутності відповідного
клопотання технічна фіксація судового
процесу технічними засобами не
здійснювалася.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "ОТП Лізинг", м.Київ,
звернувся 01.10.2014р. (згідно відтиску
штампу вхідної кореспонденції
канцелярії суду за вх.№1096) до
господарського суду Тернопільської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мрія-Лізинг", с.Васильківці
Гусятинського району Тернопільської
області, про: розірвання договору
фінансового лізингу №383-L, укладеного
28.12.2011 року між ТОВ "ОТП Лізинг" та ТОВ
"Мрія-Лізинг"; зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мрія-Лізинг" повернути позивачу у
справі предмет лізингу: Камаз 6520, 2008
року випуску, у кількості 5 одиниць:
шасі №№ХТС6972, ХТС7087,
ХТС6973, ХТС6958, ХТС4538,
загальною вартістю 1490065,56грн,
посилаючись на неналежне виконання
умов договору №383-L від 28.12.2011р. в
частині внесення лізингових платежів.

Позовні вимоги обґрунтовуються
копіями наступних документів: договору
фінансового лізингу №383-L від 28.12.2011р.;
специфікації до договору; графіку
сплати лізингових платежів;
додаткових угод №№1, 3 до договору
фінансового лізингу; акту приймання -
передачі від 18.04.2012р.; розрахунком
розміру простроченої заборгованості
по договору фінансового лізингу;
повідомленням №2399/08 від 01.08.2014р. про
розірвання договору фінансового
лізингу; рахунками на оплату
лізингових платежів; іншими
матеріалами.

Одночасно із позовною заявою
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ОТП Лізинг", м.Київ, в
порядку ст.ст.66, 67 ГПК України, подано
заяву без номера та дати за вх.№17562 від
01.10.2014р. про вжиття заходів до
забезпечення позову.

Дану заяву позивача задоволено
частково; вжито заходи до забезпечення
позову шляхом заборони Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Мрія-Лізинг" вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження предметами лізингу, в
тому числі здійснювати їх
транспортування, демонтаж, змінювати
їх місцезнаходження, відчужувати
предмети лізингу, передавати їх в найм,
оренду, користування, сублізинг.

Ухвалою господарського суду від
06.10.2014р. порушено провадження у справі
та призначено розгляд справи на
21.10.2014р., з подальшим відкладенням
судового засідання на 30.10.2014р., пізніше
на 13.11.2014р., згідно поданого
відповідачем клопотання та з метою
надання можливості сторонам подати
документи, необхідні для розгляду
справи.

Позивачем 30.10.2014р. (вх.№19717) та 13.11.2014р.
(вх.№20900) на вимогу суду надано
додаткові документи в обґрунтування
позовних вимог. Представником позивача
в судових засіданнях та згідно
письмових пояснень по суті позову
зазначено про те, що між сторонами було
укладено спірний договір фінансового
лізингу, відповідно до умов якого
лізингодавець передав, а відповідач, як
лізингоодержувач, прийняв у лізингове
користування майно
(сільськогосподарську техніку). Проте,
відповідач взяті на себе зобов'язання
щодо сплати чергових лізингових
платежів не виконує з квітня 2014р., у
зв'язку з чим позивач звернувся до ТОВ
"Мрія-Лізинг" із повідомленням №2399/08
від 01.08.2014р. про розірвання договору в
односторонньому порядку з 10.08.2014р. на
підставі п.п.11.1, 11.2, 11.4 договору та
поверненням лізингодавцю предмету
лізингу. Дане повідомлення було
надіслано 06.08.2014р. на адресу
відповідача, однак не вручено по
причині повернення відділенням
поштового зв'язку Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" "по закінченню
терміну зберігання", відповідно
залишено відповідачем без відповіді та
виконання, що стало підставою для
звернення з позовними вимогами про
розірвання договору фінансового
лізингу та повернення предмета лізингу
в судовому порядку.

13.11.2014р. відповідачем у справі подано
відзив на позовну заяву та клопотання
про зупинення провадження у даній
справі до вирішення господарським
судом міста Києва справи №910/23666/14,
порушеної 31.10.2014р. за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" про
припинення дії, яка порушує право.

В судовому засіданні 13.11.2014р. його
представник позовні вимоги заперечив.
При цьому, вважає, що позивач
безпідставно здійснював коригування
лізингових платежів, у зв'язку із
коливанням курсової різниці. Вважає, що
пунктом 6.5 спірного договору
фінансового лізингу передбачено
сплату лізингових платежів, а п.6.7
договору - визначено порядок зміни
винагороди, тому, відповідач вважає, що
позивач помилково ототожнив поняття
лізингових платежів та винагороди та
неправомірно здійснив коригування
лізингових платежів у зв'язку із зміною
курсової різниці у сторону збільшення,
оскільки такі дії є порушенням п.6.7
спірного договору фінансового лізингу
та ст.16 Закону України "Про фінансовий
лізинг". Щодо клопотання про зупинення
провадження у даній справі представник
відповідача пояснив, що ТОВ
"Мрія-Лізинг" звернулося до Товариства
з обмеженою відповідальністю "ОТП
ЛІЗИНГ" з позовними вимогами про
припинення коригування розміру
лізингових платежів (справа №910/23666/14),
оскільки на думку відповідача справа
№910/23666/14 є пов'язаною із даною справою,
тому просить зупинити провадження.

Представник позивача в судовому
засіданні заперечив проти клопотання
відповідача про зупинення провадження
у даній справі, оскільки вважає, що
предметом розгляду позовних вимог у
справі №910/23666/14 є вирішення
правомірності коригування позивачем
розміру лізингових платежів, натомість
підставою позовних вимог у даній
справі є розірвання договору з підстав
несплати лізингових платежів більше 30
календарних днів, незалежно від їх
розміру, тому дані вимоги не є
взаємопов'язаними, відповідно
клопотання відповідача - безпідставне,
просить відмовити в його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доводи представників
сторін, господарський суд встановив
наступне.

28 грудня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "ОТП
ЛІЗИНГ", як Лізингодавецем, та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Мрія Центр", як
Лізингоодержувачем укладено договір
фінансового лізингу №383-L (далі -
Договір), згідно якого Лізингодавець
зобов'язався набути у власність майно,
що є предметом лізингу та зазначене в
Специфікації (додаток 1 до договору),
загальною вартістю 1494745,30грн (з ПДВ), на
підставі договору купівлі-продажу
(поставки) і передати його на умовах
фінансового лізингу у тимчасове
володіння та користування
Лізингоодержувачу, а останній
зобов'язався прийняти Предмет лізингу
за актом прийому - передачі та
сплачувати лізингові платежі та
винагороду у періоди та строки,
визначені у Графіку (п.п.1.1, 1.2, 1.7, 2.1
Договору, Додатку 1 до Договору
(Специфікація), Додатку 2 до Договору, п.1
додаткових угод №1 від 28.12.2011р. та №3 від
14.04.2014р. до договору фінансового
лізингу №383-L від 28.12.2011р. та додатку 1 до
додаткових угод до Договору).

Згідно з Специфікацією до Договору, яка
є невід'ємною частиною (додаток 1),
предметом лізингу є: Камаз 6520, 2008 року
випуску, у кількості 5 одиниць: шасі
№№ХТС6972, ХТС7087, ХТС6973,
ХТС6958, ХТС4538, загальною
вартістю 1494745,30грн з ПДВ.

Окрім того, сторонами обумовлено, що
вартість Предмета лізингу після його
фактичної передачі може бути змінена у
разі, якщо на момент повного розрахунку
Лізингодавця з Продавцем за договором
купівлі-продажу його вартість
зміниться у зв'язку із збільшенням
митних зборів та інших обов'язкових
платежів, які впливають на його
вартість. Тому, Лізингоодержувач на
підставі окремо виставленого
Лізингодавцем рахунку сплачує
відповідну суму, на яку відбулося
збільшення вартості предмета лізингу
(п.1.8 Договору).

Згідно п.3.1 Договору з дати підписання
акту приймання - передачі,
Лізингоодержувач має право
користуватися Предметом лізингу у
своїй господарській діяльності (п. 3.1
Договору).

Розділом 5 договору сторони визначили
розміри платежів та періоди їх
здійснення Лізингоодержувачем на
користь Лізингодавця. Так, відповідно
до п.п.5.1-5.5.1 Договору, лізингові платежі
складаються з:

- першого лізингового платежу
(комісійна винагорода Лізингдавця за
організаційні заходи, пов'язані з
підготовкою та укладенням Договору та
аванс вартості предмета лізингу, що
відшкодовує частину його вартості);

- першого періодичного лізингового
платежу (винагорода Лізингодавця, яка
розраховується з дати платежу місяця, в
якому відбулася передача предмета
лізингу);

- другого та всіх наступних періодичних
лізингових платежів (відшкодування
вартості предмета лізингу та
винагорода Лізингодавця, яка
змінюється пропорційно зміні ставки
Лібор (LIBOR) на період 1 місяць для долара
США на перший робочий день місяця
періодичного лізингового платежу по
відношенню до ставки LIBOR).

У зв'язку із залученням Лізингодавцем
кредитних коштів у доларах США для
придбання предмета лізингу (за
договором купівлі-продажу), сторони
пунктом 5.5.2 Договору погодили формулу
коригування винагороди, у зв'язку із
зміною курсової різниці гривні до
долара США.

У разі зміни розмірів лізингових
платежів Лізингодавець та
Лізингоодержувач складають додаткову
угоду до Договору, а у разі збільшення
суми винагороди Лізингодавець
повідомляє Лізингоодержувача про таку
зміну шляхом виставлення рахунку щодо
сплати лізингового платежу (п.п.5.23, 14.12
Договору ).

Матеріали справи свідчать, що
сторонами неодноразово змінювалися
графіки сплати лізингових платежів,
зокрема, востаннє - 14.04.2014р., шляхом
укладення додатку №1 додаткової угоди
№3 до договору, згідно якого сторони
встановили графік платежів на період з
25.05.2012р. по 25.04.2015р., дату щомісячних
платежів, розмір лізингових платежів
із зазначенням сум відшкодування
вартості предмета лізингу та розміру
винагороди (в тому числі змінну
складову).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
"Про фінансовий лізинг" сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.
Згідно пункту 3 ч. 2 ст. 11 Закону України
"Про фінансовий лізинг" та п.п.1.1, 5.1-5.23 та
додаткових угод №№1, 3 до Договору
лізингоодержувач зобов'язався
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингові платежі
можуть включати: суму, яка відшкодовує
частину вартості предмета лізингу;
платіж як винагороду лізингодавцю за
отримане у лізинг майно; компенсацію
відсотків за кредитом та інші витрати
лізингодавця, що безпосередньо
пов'язані з виконанням договору
лізингу.

Даним нормам закону відповідають умови
розділу 5 Договору.

Крім того, в силу умов п.п.6.1.1, 6.2, 11.2
договору, якщо Лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж або інші
платежі (частково або в повному обсязі)
та прострочення сплати становить
більше 30 календарних днів з дня
настання строку платежу, Лізингодавець
має право достроково розірвати Договір
в односторонньому порядку та вимагати
погашення всієї заборгованості по
будь-яких платежах та повернення
предмета лізингу.

У випадку одностороннього розірвання
Договору, документом, що підтверджує
розірвання Договору є рекомендований
або цінний лист Лізингодавця або
Лізингоодержувача. При цьому,
необхідним та достатнім доказом
надіслання такого письмового
повідомлення є повідомлення про
відправлення з відміткою про
отримання, або відміткою поштової
служби про відмову від прийняття
рекомендованого чи цінного листа або
закінчення терміну зберігання. Договір
вважається розірваним з дати,
зазначеної в письмовому повідомленні
та одночасно з цим у Лізингоодержувача
виникає обов'язок повернути предмет
лізингу на протязі 10 днів, з дня
розірвання договору, та сплатити
належні за Договором платежі (п.п.11.1, 11.4,
13.4 Договору).

Згідно п.13.1 договір набирає чинності з
дня його підписання уповноваженими
представниками та скріплення
печатками обох сторін за умови сплати
Лізингоодержувачем авансового
лізингового платежу і діє до моменту
повного та належного виконання
сторонами своїх зобов'язань за
Договором.

Як стверджує позивач, та про це
свідчать матеріали справи, Товариством
з обмеженою відповідальністю "ОТП
ЛІЗИНГ" виконано умови договору шляхом
передачі 18 квітня 2012 року відповідачу
предмету лізингу, котрий погоджено у
Специфікації до Договору, а саме: Камаз
6520, 2008 року випуску, у кількості 5
одиниць: шасі №№ХТС6972,
ХТС7087, ХТС6973, ХТС6958,
ХТС4538, загальною вартістю
1490065,56грн з ПДВ, що підтверджується
актом приймання - передачі до договору
фінансового лізингу №383-L. Даний Акт
підписаний представниками сторін без
зауважень, а їх підписи скріплені
відтисками печаток юридичних осіб.

В свою чергу, Лізингоодержувач взяв на
себе зобов'язання по сплаті лізингових
платежів та винагороди, у періоди та
строки згідно погодженого сторонами
графіку, наведеного у додатку 2 до
Договору від 28.12.2011р.

Отже, відповідач у встановленому
Договором порядку підтвердив фактичне
приймання предмету лізингу в стані та
комплектності відповідно до
Специфікації, підтвердив право
власності Лізингодавця на Предмет
лізингу, а також факт набуття права
володіння та користування предметом
лізингу.

Однак, як стверджує позивач і такі
доводи підтверджуються поданими
доказами, починаючи з 25.04.2014р.
(погоджений строк оплати згідно
графіку платежів) відповідач припинив
сплату лізингових платежів.

Так, факт несплати відповідачем
чергових лізингових платежів
підтверджується, зокрема, розрахунком
прострочених лізингових платежів;
довідкою Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" від
28.10.2014р., згідно якої починаючи з квітня
2014р. відповідач не здійснив платежів за
договором фінансового лізингу та
допустив заборгованість в сумі
214882,83грн (за квітень не оплачено
32495,73грн, за травень - 33842,67грн, червень -
33909,61грн та липень - 114634,82грн.); випискою
по рахунку в банківській установі, за
період з 01.03.2014р. по 30.09.2014р. (довідка АТ
"ОТП Банк" №031/2-1771 від 11.11.2014р.).

Наведені обставини послугували
підставою для звернення 01.08.2014р.
позивача в порядку, передбаченому
умовами договору фінансового лізингу
№383-L від 28.12.2011р., до відповідача з
письмовим повідомленням за №2399/08 про
розірвання з 10.08.2014р. даного договору
та вимогою повернути Предмет лізингу
позивачу протягом 10 робочих днів з дня
припинення (розірвання) Договору, а
також долученими до нього рахунками
№2534 від 22.04.2014р., №26584 від 21.05.2014р., №28391
від 23.06.2014р. щодо сплати прострочених
лізингових платежів, відповідь на яке
ТОВ "МРІЯ ЦЕНТР" не надало,
заборгованість не погасило, предмет
лізингу не повернуло.

У зв'язку з цим позивач просить в
судовому порядку розірвати договір
фінансового лізингу від 28.12.2011р. та
зобов'язати відповідача повернути
товариству як власнику майна предмет
лізингу.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, господарський
суд дійшов висновку про припинення
провадження у справі в частині
позовних вимог про розірвання договору
фінансового лізингу, з огляду на
наступне.

В силу вимог ст.11 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) договір є
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків між сторонами
зобов'язання.

У відповідності до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК
України сторони є вільними в укладенні
договору, зміст договору складається з
умов, які визначаються на власний
розсуд та за погодженням сторін, та
умов, які є обов'язковими відповідно до
актів цивільного законодавства;
договір, підписаний сторонами, є
обов'язковим для виконання кожною із
сторін.

Матеріали справи свідчать про те, що
між позивачем та відповідачем виникли
цивільні правовідносини, що випливають
із договору лізингу, що регулюються
положеннями Цивільного кодексу
України про лізинг, найм (оренду),
купівлю-продаж, поставку та
спеціальним Законом України "Про
фінансовий лізинг" (частина 2 статті 806
ЦК України та частина 1 статті 2 Закону
України "Про фінансовий лізинг".

Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 статті 292
Господарського кодексу України лізинг
- це господарська діяльність,
спрямована на інвестування власних чи
залучених фінансових коштів, яка
полягає в наданні за договором лізингу
однією стороною (лізингодавцем) у
виключне користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів. До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом.

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг" передбачено, що за
договором фінансового лізингу
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, Товариством з
обмеженою відповідальністю "ОТП
ЛІЗИНГ" виконано умови договору шляхом
передачі 18 квітня 2011 року відповідачу
предмету лізингу, котрий погоджено у
Специфікації до Договору, а саме: Камаз
6520, 2008 року випуску, у кількості 5
одиниць: шасі №№ХТС6972,
ХТС7087, ХТС6973, ХТС6958,
ХТС4538, загальною вартістю
1490065,56грн з ПДВ, що додатково
підтверджується актом приймання -
передачі до договору фінансового
лізингу №383-L, підписаним повноважними
представниками сторін без зауважень,
підписи яких скріплено відтисками
печаток юридичних осіб.

Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, ст.193
ГК України зобов'язання має
виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як вбачається з п.п.11.1, 11.2 Договору
сторони погодили, що в разі несплати
чергового лізингового платежу
протягом 30 календарних днів, від дня
настання строку платежу, Лізингодавець
вправі розірвати Договір в
односторонньому порядку, про що
повідомити Лізингоодержувача у
відповідності до п.п.11.4, 13.4 Договору.

Також, статтею 188 ГК України
передбачено, що зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Отже, за змістом вищенаведених норм,
розірвання господарського договору
може бути вчинено як за згодою сторін,
так і у разі односторонньої відмови від
нього. За загальним правилом,
розірвання договору в односторонньому
порядку не допускається, однак окремі
договірні відносини допускають
можливість одностороннього розірвання
договору. Повноваження сторони на
одностороннє розірвання договору
можуть бути встановлені законом або
безпосередньо в договорі.

Одностороння відмова від договору не
потребує узгодження та як самостійний
юридичний факт зумовлює його
розірвання. У випадках, коли право на
односторонню відмову у сторони
відсутнє, намір розірвати договір може
бути реалізований лише за погодженням
з іншою стороною, оскільки
одностороннє розірвання договору не
допускається, а у разі недосягнення
сторонами домовленості щодо
розірвання договору - за судовим
рішенням на вимогу однієї із сторін (ч. 4
ст. 188 ГК України).

Розірванням договору є припинення
договірного зобов'язання, тобто
зникнення правового зв'язку між
сторонами договірного зобов'язання на
підставах, встановлених у законі або
договорі, та припинення їхніх прав та
обов'язків.

Як зазначалось вище, в силу приписів ст.
525 ЦК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Водночас ст.ст. 7, 10 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингодавцю надано
право відмовитися від договору лізингу
та, у зв"язку з цим, вимагати розірвання
договору та повернення предмета
лізингу у передбачених законом та
договором випадках, зокрема, якщо
Лізингоодержувач не сплатив
лізинговий платіж частково або в
повному обсязі та прострочення сплати
становить більше 30 днів.

З даними нормами закону
кореспондуються й умови укладеного між
сторонами договору фінансового
лізингу, зокрема, пункти 11.1 та 11.2, 6.1.

Отже, наведеними нормами врегульований
випадок, коли одностороння відмова
Лізингодавця від договору фінансового
лізингу ставиться в залежність від
наявності порушення договірних
відносин з боку Лізингоодержувача.

Таким чином, Лізингодавцю законом
надано право відмовитися в
односторонньому порядку від договору у
будь-який час до закінчення строку дії
договору і визначене цією нормою право
не може бути обмежене.

У зв'язку з цим, договір лізингу може
бути розірваний в результаті
односторонньої відмови від нього у
повному обсязі, тобто в результаті
вчинення Лізингодавцем
одностороннього правочину, який тягне
припинення зобов'язань його сторін.

В силу ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі
односторонньої відмови від договору у
повному обсязі або частково, якщо право
на таку відмову встановлено договором
або законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у
разі розірвання договору зобов'язання
сторін припиняються.

Зважаючи на несплату відповідачем
чергових лізингових платежів за
період з квітня по липень 2014 року, що
становить більше тридцяти днів, та
спираючись на пункти 11.2.2, 11.4 договору
№383-L позивач звернувся до відповідача
із повідомленням від 01.08.2014р. за №2399/08,
про розірвання договору фінансового
лізингу №383-L від 28.12.2011р. з 10.08.2014р. та
вимогою повернути предмет лізингу до
20.08.2014р. ( на протязі 10 робочих днів, з
дати розірвання договору) за адресою:
вул.Леніна, 2-В у с.Петропавлівська
Борщагівка Київської області.

Як свідчать матеріали справи, дане
повідомлення було надіслано на адресу
відповідача - с.Васильківці
Тернопільської області, та повернуто
відділенням поштового зв'язку на
адресу Лізингодавця із зазначенням
причини невручення: "По закінченню
терміну зберігання".

Як вбачається з наданого суду конверту,
опису вкладення, довідки Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" №б/н від 17.09.2014р. та
витягу з офіційного сайту Українського
ДП поштового зв'язку "Укрпошта"
(http://services.ukrposhta.com/barcodesingle/) щодо
відстеження пересилання, внутрішнє
поштове відправлення із штриховим
кодовим ідентифікатором №545, яким
надіслано на адресу відповідача
повідомлення про розірвання договору
фінансового лізингу та повернення
предмету лізингу, повернуто
відправнику у зв'язку із закінченням
встановленого терміну зберігання, а
тому з урахуванням наведеного таке
повідомлення було надіслано у
відповідності до умов спірного
договору.

Так, пунктом 13.4 договору фінансового
лізингу сторонами встановлено, що
необхідним та достатнім доказом
надіслання письмового повідомлення
Сторонами одна одній є повідомлення
про відправлення з відміткою Сторони,
якій надсилалось повідомлення про
отримання, або відміткою поштової
служби про відмову від прийняття
рекомендованого чи цінного листа або
закінчення терміну зберігання.

За даних обставин, зважаючи, що така
одностороння відмова від договору
(розірвання), з огляду на положення ст.
ст. 653, 806, 782 ЦК України, ст.7 Закону
України "Про фінансовий лізинг" не
потребує узгодження з відповідачем
(Лізингоодержувачем), то договір
фінансового лізингу №383-L від 28.12.2011 р. є
припиненим з 10 серпня 2014 року.

Отже, названі норми закону та обставини
справи, а саме наявність
односторонньої відмови позивача від
договору лізингу та її одержання
відповідачем, свідчать про припинення
зобов'язань сторін, які виникли в силу
укладеного між ними договору, а відтак,
предмет спору у даній справі відсутній.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у справі № 5010/1495/2011-18/65
(постанова суду від 23.05.2012 року).

Факт розірвання договору лізингу
відповідачем не заперечується, що
вбачається з усних пояснень
уповноваженого представника
відповідача та згідно поданого відзиву
на позовну заяву.

Зважаючи на наведені обставини, на
момент прийняття рішення у даній
справі предмет позовних вимог позивача
в частині розірвання договору
фінансового лізингу №383-L від 28.12.2011р.
відсутній, у зв'язку з чим провадження у
справі в цій частині припиняється на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

В частині позовних вимог про
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг"
повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" предмет
лізингу, то дані вимоги підлягають до
задоволення, з огляду на таке.

Частиною другою статті 653 ЦК України
передбачено, що у разі розірвання
договору зобов'язання сторін
припиняються.

Статтею 10 Закону України "Про
фінансовий лізинг" та ст.ст. 651, 653
Цивільного кодексу України
передбачено право вимагати повернення
предмета лізингу в разі невиконання
(прострочення виконання) грошових
зобов'язань Лізингоодержувачем за
договором лізингу та його розірвання.

У відповідності до ст.7 Закону України
"Про фінансовий лізинг"
Лізингоодержувач зобов'язаний у разі
закінчення строку лізингу, а також у
разі дострокового розірвання договору
лізингу та в інших випадках
дострокового повернення предмета
лізингу-повернути предмет лізингу у
стані, в якому його було прийнято у
володіння, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, обумовленому
договором.

Судом встановлено, що договір
фінансового лізингу №383-L від 28.12.2011р.
розірваний з 10.08.2014р.

Водночас, умовами п.п.1.3, 11.1 Договору
Лізингоодержувач зобов'язаний
повернути предмет лізингу протягом 10
робочих днів з дня розірвання цього
договору будь-яким чином.

Отже, у відповідача, в силу закону та
умов договору, виник обов'язок щодо
повернення Лізингодавцю предмета
лізингу починаючи з 20.08.2014р. (10 днів від
дати розірвання договору - 10.08.2014р.).

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна з сторін повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі.

Згідно ч.1 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Як визначається в ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Доказів, які б підтверджували
повернення предмета лізингу сторонами
не надано, а судом в процесі розгляду
справи, не здобуто, відповідно станом
на день розгляду спору відсутні докази
відновлення порушеного права позивача
(ст.ст.316, 317 ЦК України), згідно договору
№383-L від 28.12.2011р.

За даних обставин та з огляду на
чинність умов договору фінансового
лізингу, суд дійшов висновку про
обґрунтованість та правомірність
позовних вимог в частині зобов'язання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія Центр"
повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "ОТП Лізинг" предмет
лізингу, у зв'язку з чим дані вимоги
підлягають до задоволення.

Клопотання відповідача про зупинення
провадження у даній справі до
вирішення господарським судом міста
Києва справи №910/23666/14, порушеної
31.10.2014р. за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Мрія-Лізинг" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" про
припинення дії, яка порушує право,
судом відхиляється з огляду на таке.

Частиною першою статті 79 ГПК України
визначено, що господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаною з даною справою може бути
інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на оцінку доказів у
даній справі, в тому числі йдеться про
факти, які мають преюдиційне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи
розуміється неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановлювати обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, у зв'язку з непідвідомчістю або
непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами , або з інших
причин.

Така правова позиція викладена у п. 3.16
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції".

Як вбачається з поданих документів,
предметом позовних вимог у справі
№910/23666/14, що розглядається
господарським судом міста Києва є
зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Лізинг"
припинити коригування лізингових
платежів на підставі пункту 6.7 Договору
фінансового лізингу №383-L від 28.12.2011р.,
тобто предметом позову є встановлення
правомірності коригування
Ліингодавцем суми лізингових платежів.
При цьому ТОВ "Мрія-Лізинг" не заперечує
факту прострочення лізингових
платежів, а лише їх сум.

Отже, обставини, які будуть встановлені
господарським судом міста Києва не
можуть вплинути на оцінку доказів у
даній справі, відповідно позов про
припинення коригування лізингових
платежів не є перешкодою у вирішенні
справи №921/1069/14-г/17 по суті, оскільки не
є взаємопов'язаним.

Щодо заперечень відповідача про
ототожнення позивачем поняття
лізингові платежі та винагороди, у
зв'язку з чим Лізингодавець
неправомірно коригує розмір
лізингових платежів, то слід зазначити,
що дане питання є предметом іншого
судового розгляду у справі №910/23666/14, а
складові лізингових платежів, їх суми
та дати, в тому числі чергових
лізингових платежів, чітко
врегульовані сторонами в договорі,
зокрема, пунктах 5.3, 5.4, 5.5 та додатку № 2
до договору.

Твердження відповідача щодо
односторонньої зміни позивачем умов
договору при коригуванні суми
винагороди відхиляються, оскільки в
даному випадку положення закону щодо
внесення змін у договір не
застосовуються, так у договорі
фінансового лізингу сторонами
погоджено формулу розрахунку
винагороди, тому Лізингодавець
фактично не змінює умови договору.

Судові витрати, в силу ст.49 ГПК України,
покладаються судом сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Одночасно, суд вважає за необхідне
скасувати заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою суду від 06.10.2014р., з
моменту набрання рішенням суду
законної сили, оскільки, існування
таких заходів забезпечення буде
перешкоджати належному виконанню
судового рішення щодо передачі
позивачу предмета лізингу.

У судовому засіданні 13.11.2014р. оголошено
лише вступну та резолютивну частину
рішення суду відповідно до ст.85 ГПК
України.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст.6,
11, 15, 16, 509, 525-526, 598, 653, 782, 806 Цивільного
кодексу України, ст.ст.174, 188, 193
Господарського кодексу України,
Законами України "Про фінансовий
лізинг", "Про судовий збір", ст.ст. 1, 2, 22,
33, 34, 43, 44, 49, 68, п.1-1 ст. 80, 811, 82-85,116-117 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг"
(с.Васильківці Гусятинського району
Тернопільської області,
ідентифікаційний код 35855770) повернути
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ОТП Лізинг" (м.Київ,
Голосіївський район, вул.Жилянська, 43,
ідентифікаційний код 35912126) згідно
договору фінансового лізингу №383-L від
28.12.2011р. предмет лізингу: Камаз 6520, 2008
року випуску, у кількості 5 одиниць:
шасі №№ХТС6972, ХТС7087,
ХТС6973, ХТС6958, ХТС4538.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг"
(с.Васильківці Гусятинського району
Тернопільської області,
ідентифікаційний код 35855770) 29801,31грн в
повернення сплаченого судового збору
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ОТП Лізинг" (м.Київ,
Голосіївський район, вул.Жилянська, 43,
ідентифікаційний код 35912126).

4. В решті позовних вимог - припинити
провадження у справі.

5. Заходи забезпечення позову, вжиті на
підставі ухвали господарського суду
Тернопільської області від 06.10.2014р. у
справі №921/1069/14-г/17, скасувати з моменту
набрання даним судовим рішенням
законної сили.

Накази видати після набрання рішенням
суду законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони та прокурор
мають право подати апеляційну скаргу
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення, через місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення складено "24"
листопада 2014 року.

Суддя
Н.О. Андрусик