м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши матеріали справи
за позовом Приватного підприємства
до Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк»
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
Спільне підприємство у
формі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний дім
Україна - Мерседес Бенц»
про стягнення 300000 грн. 00 коп.
Представники сторін:
від позивача: Юзва В.О. - представник
за довіреністю б/н від 16.10.2014;
від відповідача: Чербова Ю.В -
представник за довіреністю № 259/03 від
від третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Фуртас О.С. -
представник за довіреністю б/н від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
03.10.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Приватного підприємства
«Кейтерінг-сервіс» з вимогами до
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» про стягнення 300000
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що відповідач в
порушення норм чинного законодавства
України, не здійснив повернення
грошових коштів в розмірі 300000 грн. 00
коп., які були перераховані позивачем
транспортного засобу від 12.11.2013 на
рахунок Спільного підприємства у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний дім
відкритому у відповідача, у зв'язку з
тим, що вказаний рахунок на момент
перерахування коштів був закритий.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.10.2014 порушено провадження у
справі третю особу, яка на заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
сторін відповідача - Спільне
підприємство у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автомобільний дім Україна - Мерседес
Бенц»; розгляд справи призначено на
24.10.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду та відзив
У відзиві на позовну заяву Публічне
акціонерне товариство
«Брокбізнесбанк» зауважило, що воно
діяло в межах чинного законодавства
України, яким на той час не було
передбачено повноважень
неплатоспроможного банку щодо
повернення коштів у випадку
неможливості встановити належного
27.10.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи надійшли письмові
пояснення по суті спору, які суд
долучив до матеріалів справи.
27.10.2014 до відділу діловодства
Господарського суду від позивача
надійшли документи на виконання вимог
ухвали суду, які суд долучив до
матеріалів справи.
У судовому засіданні 27.10.2014, відповідно
до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено перерву до 14.11.2014.
13.11.2014 до відділу діловодства
Господарського суду від позивача
надійшли додаткові документи по
справі, які суд долучив до матеріалів
справи.
У судовому засіданні 14.11.2014 представник
відповідача подав додаткові письмові
пояснення по справі.
У судовому засіданні 14.11.2014 представник
позивача подав клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
необхідністю підготовки заяви про
зупинення провадження у справі.
Розглянувши клопотання позивача про
відкладення розгляду справи, суд не
знайшов підстав для його задоволення,
оскільки суд вже переносив розгляд
даної справи, оголошуючи перерву в
судовому засіданні, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень.
У судовому засіданні 14.11.2014
представники позивача та третьої особи
надали усні пояснення по суті спору;
позовні вимоги підтримали в повному
Представник відповідача у судовому
засіданні 14.11.2014 надав усні пояснення
по суті спору; проти задоволення
позовних вимог заперечив.
У судовому засіданні 14.11.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані суду докази,
суд
12.11.2013 між Спільним підприємством у
формі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний дім
Україна - Мерседес Бенц» (продавець) та
Приватним підприємством
«Кейтерінг-сервіс» (покупець) укладено
транспортного засобу (Договір),
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується передати у власність
покупцю, а покупець зобов'язується
прийняти всього - 1 (один) з них - 1 (один)
Mersedes-Benz S-class W/V222 новий автомобіль,
виробництва Концерну Даймлер АГ,
модель S 500 4MATIC L, рік випуску - 2014,
визначена в Додатку №1 до цього
Договору, далі за текстом «автомобіль»,
та оплатити за автомобіль його ціну
(загальну вартість), визначену згідно з
положеннями цього Договору.
На виконання умов вказаного Договору
18.03.2014 Приватне підприємство
«Кейтерінг-сервіс» перерахувало з
в Публічному акціонерному товаристві
комерційному банку «Приватбанк», на
рахунок Спільного підприємства у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний дім
відкритому в Публічному акціонерному
товаристві «Брокбізнесбанк», грошові
кошти в розмірі 300000 грн. 00 коп., що
підтверджується наявною в матеріалах
справи належним чином засвідченою
копією платіжного доручення № 279 від
Втім, на дату здійснення вказаної
грошової операції, Спільне
підприємство у формі Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Автомобільний дім Україна - Мерседес
Бенц» не попередивши заздалегідь
позивача закрило свій поточний рахунок
товаристві «Брокбізнесбанк», а саме,
10.02.2014, що підтверджується довідкою
відповідача вих. № 286д-046 від 11.02.2014.
Позивач звернувся до відповідача з
листами вих. № 41 від 19.03.2014, вих. № 42 від
28.03.2014 та вих. № 43 від 11.04.2014, в яких
просив повернути грошові кошти у
розмірі 300000 грн. 00 коп. на свій поточний
Публічному акціонерному товаристві
комерційному банку «Приватбанк».
Листом вих. № 5369/010-01 від 24.04.2014
відповідач повідомив позивача про те,
що грошові кошти в розмірі 300000 грн. 00
коп. обліковуються на рахунку 3720
«Кредитові суми до з'ясування» та про
неможливість їх повернення на поточний
в Публічному акціонерному товаристві
комерційному банку «Приватбанк».
Листом вих. № 47 від 10.06.2014 позивач
вкотре звернувся до Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» з вимогою повернути
грошові кошти в розмірі 300000 грн. 00 коп.,
втім, відповідач у відповідь листом
вих. № 6891/010-04 від 25.06.2014 повідомив
Приватне підприємство
«Кейтерінг-сервіс» про початок
здійснення процедури ліквідації
відповідача та про те, що відомості про
ліквідацію відповідача і призначення
уповноваженої особи Фонду
опубліковано у газетах «Урядовий
кур'єр» (№106 (5235) від 14.06.2014) та «Голос
України» (№ 113 (5863) від 14.06.2014). Крім того,
відповідач звернув увагу Приватного
підприємства «Кейтерінг-сервіс» на те,
що вимоги кредиторів Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» приймаються до 14.07.2014
Як встановлено судом, Приватне
підприємство «Кейтерінг-сервіс»
звернулось до Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» із заявою
вих. № 49 від 24.06.2014 про задоволення
грошових вимог кредиторів на загальну
грошову суму в розмірі 300000 грн. 00 коп.
Приватне підприємство
«Кейтерінг-сервіс» з претензією вих. №
2014-19/08-01 від 19.08.2014 знову звернулось до
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк», в якій просило
повернути грошові кошти в розмірі 300000
грн. 00 коп., що були перераховані
відповідно до платіжного доручення №
відкритому в Публічному акціонерному
товаристві комерційному банку
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
На підставі постанови Правління
Національного банку України від 28
лютого 2014 року № 107 «Про віднесення
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» до категорії
неплатоспроможних» виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб (надалі - Фонд) 28 лютого 2014
року прийнято рішення № 9 щодо
запровадження тимчасової
адміністрації та призначення
уповноваженої особи Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічне
акціонерне товариство
Тимчасову адміністрацію в Публічному
акціонерному товаристві
«Брокбізнесбанк» запроваджено строком
на 3 місяці, з 03 березня 2014 року по 02
Таким чином, на дату здійснення
позивачем переказу грошових коштів у
розмірі 300000 грн. 00 коп. на виконання
транспортного засобу від 12.11.2013 з
в Публічному акціонерному товаристві
комерційному банку «Приватбанк», на
рахунок Спільного підприємства у
формі Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний дім
відкритому в Публічному акціонерному
товаристві «Брокбізнесбанк», а саме,
18.03.2014, в останньому вже було
запроваджено тимчасову адміністрацію.
Крім того, судом встановлено, що 10.02.2014
Спільне підприємство у формі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автомобільний дім
Україна - Мерседес Бенц» закрило свій
Відповідно до п. 22.6. ст. 22 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» (в редакції від
11.08.2013), обслуговуючий отримувача банк у
розрахунковому документі зобов'язаний
перевірити відповідність номера
рахунка отримувача та коду юридичної
особи (відокремленого підрозділу
юридичної особи) згідно з Єдиним
державним реєстром підприємств та
організацій України/реєстраційним
(обліковим) номером платника
податків/реєстраційним номером
облікової картки платника податків -
фізичної особи (серії та номера
паспорта, якщо фізична особа
відмовилася від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та має
відмітку в паспорті) і зараховувати
кошти на рахунок отримувача лише в
разі їх збігу. У противному разі банк,
що обслуговує отримувача, має право
затримати суму переказу на строк до
чотирьох робочих днів. У разі
неможливості встановлення належного
отримувача банк, що обслуговує
отримувача, зобов'язаний повернути
кошти, переказані за цим документом,
банку, що обслуговує платника, із
зазначенням причини їх повернення. У
разі недотримання вищезазначеної
вимоги відповідальність за шкоду,
заподіяну суб'єктам переказу,
покладається на банк, що обслуговує
Згідно з п. 2.31 Інструкції про
безготівкові розрахунки в України в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22,
банк отримувача зобов'язаний
зарахувати на рахунки своїх клієнтів
кошти, що надійшли за електронними
розрахунковими документами протягом
операційного дня, у день їх отримання,
якщо під час проведення контролю за
реквізитами цих документів, що
здійснюється відповідно до цієї глави,
не виявлено розбіжностей. Банк
отримувача зобов'язаний перевірити
відповідність номера рахунку
отримувача і його коду, що зазначені в
електронному розрахунковому
документі, і зараховувати кошти на
рахунок отримувача, лише якщо вони
збігаються. У разі їх невідповідності
банк має право затримати суму
переказу на строк до чотирьох робочих
днів (у які враховується і день
надходження до банку отримувача
електронного розрахункового
документа) для встановлення належного
отримувача цих коштів, яку зараховує на
рахунок "Кредитові суми до з'ясування".
Банк має забезпечити зберігання
належним чином оформленої/го
(засвідченої/го підписом
відповідального виконавця чи
електронним цифровим підписом)
паперової копії електронного
розрахункового документа чи
електронного розрахункового
Згідно із п. 2.33 31 Інструкції про
безготівкові розрахунки в України в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України від 21 січня 2004 року № 22,
якщо кошти зараховані на рахунок
«Кредитові суми до з'ясування»
унаслідок відсутності в банку
отримувача рахунку, зазначеного в
електронному розрахунковому документі
як рахунок отримувача, і банк
отримувача не має наміру уточнювати
номер рахунку, то він повертає кошти з
рахунку «Кредитові суми до з'ясування»
не пізніше наступного робочого дня
після їх надходження із зазначенням
номера та дати електронного
розрахункового документа та причини
Відповідно до частини 5 статті 36 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб», під час
тимчасової адміністрації не
здійснюється: 1) задоволення вимог
вкладників та інших кредиторів банку; 2)
примусове стягнення коштів та майна
банку, звернення стягнення на майно
банку, накладення арешту на кошти та
майно банку; 3) нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань перед
кредиторами та зобов'язань щодо сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів); 4) зарахування зустрічних
однорідних вимог, якщо це може
призвести до порушення порядку
погашення вимог кредиторів,
встановленого цим Законом.
Кредитором банку, відповідно до статті
2 Закону України «Про банки і
банківську діяльність», є юридична або
фізична особа, яка має документально
підтверджені вимоги до боржника щодо
його майнових зобов'язань.
Відповідно до статті 77 Цивільного
кодексу України, об'єктами цивільних
прав є речі, у тому числі гроші та цінні
папери, інше майно, майнові права,
результати робіт, послуги, результати
інтелектуальної, творчої діяльності,
інформація, а також інші матеріальні і
нематеріальні блага.
Згідно зі статтею 190 Цивільного кодекс
України, майном як особливим об'єктом
вважаються окрема річ, сукупність
речей, а також майнові права та
обов'язки. Майнові права є неспоживною
річчю. Майнові права визнаються
Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
За змістом п. 1.24 ст. 1 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» переказ коштів - рух
певної суми коштів з метою її
зарахування на рахунок отримувача або
видачі йому у готівковій формі.
Ініціатор та отримувач можуть бути
однією і тією ж особою.
Зважаючи на те, що предметом даного
позову є зобов'язання відповідача
повернути грошові кошти в розмірі 300000
грн. 00 коп., то фактично позивачем
подано позов на захист його майнового
інтересу, що полягає у відновленні
порушеного права на вільне володіння
та розпорядження належним позивачу
майном, яким, в розумінні статей 177, 190
Цивільного кодексу України, є грошові
Відтак, заявлені позовні вимоги
направлені на захист майнового
інтересу позивача, підлягають
вартісній оцінці (по відношенню до сум
грошових коштів, які позивач просить
повернути), у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що зобов'язання
щодо переказу коштів з рахунку
«Кредитові суми до з'ясування» є
майновим зобов'язанням, а відтак,
виходячи з аналізу вищенаведених
положень, позивач є кредитором банку,
на якого поширюються обмеження
встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
При цьому суд зазначає, що положення
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб» в
редакції, що діяла станом на момент
надходження коштів позивача до
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк», не передбачали
повернення неплатоспроможним банком
коштів у випадку неможливості
встановити належного отримувача, а
зміни до Положення про виведення
неплатоспроможного банку з ринку,
затверджені Рішенням виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб № 42 від 30 грудня 2013 року,
якими встановлений обов'язок
неплатоспроможного банку повертати
кошти у випадку неможливості
встановлення належного отримувача,
набули чинності 11 квітня 2014 року, тобто
вже після надходження коштів позивача
у розмірі 300000 грн. 00 коп. до Публічного
акціонерного товариства
Відповідно до приписів статті 58
Конституції України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи. Аналогічні
положення закріплені у статті 5
Цивільного кодексу України, якою
встановлено, що акти цивільного
законодавства регулюють відносини, які
виникли з дня набрання ними чинності.
Рішенням Конституційного Суду України
щодо офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99
визначено, що дію нормативно-правового
акта в часі треба розуміти так, що вона
починається з моменту набрання цим
актом чинності і припиняється з
втратою ним чинності, тобто до події,
факту застосовується той закон або
інший нормативно-правовий акт, під час
дії якого вони настали або мали місце.

Отже, норми Змін до Положення про
виведення неплатоспроможного банку з
ринку, затверджені Рішенням виконавчої
дирекції Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб № 42 від 30 грудня 2013 року,
якими, зокрема, встановлений обов'язок
неплатоспроможного банку повертати
кошти у випадку неможливості
встановлення належного отримувача,
мають застосовуватись виключно з дати
набуття ними чинності, а саме - з 11
квітня 2014 року.

Такі ж висновки відображені у
роз'ясненні Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб від 18 квітня 2014 року
№12-679/14.

Як встановлено судом, 03 червня 2014 року
виконавча дирекція Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб ухвалила рішення
№ 42 про продовження повноважень
уповноваженої особи Фонду
гарантування фізичних осіб на
тимчасову адміністрацію в Публічному
акціонерному товаристві
«Брокбізнесбанк».

У відповідності до вимог статті 44
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб» 10
червня 2014 року була ухвалена Постанова
Правління Національного банку України
№ 339 «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк».

Відповідно до зазначеної Постанови
Правління Національного банку України
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення від 11 червня 2014 року №
45 про початок здійснення процедури
ліквідації Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» на період
з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року
включно.

Як передбачено частиною 2 статті 46
Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб», з
дня призначення уповноваженої особи
Фонду: 1) припиняються всі повноваження
органів управління банку (загальних
зборів, спостережної ради і правління
(ради директорів)) та органів контролю
(ревізійної комісії та внутрішнього
аудиту). Якщо в банку, що ліквідується,
здійснювалася тимчасова
адміністрація, з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку тимчасова
адміністрація банку припиняється; 2)
банківська діяльність банку
завершується закінченням
технологічного циклу конкретних
операцій у разі, якщо це сприятиме
збереженню або збільшенню
ліквідаційної маси; 3) строк виконання
всіх грошових зобов'язань банку та
зобов'язання щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав; 4)
припиняється нарахування відсотків,
неустойки (штрафу, пені) та
застосування інших санкцій за всіма
видами заборгованості банку; 5)
відомості про фінансове становище
банку перестають бути конфіденційними
чи становити банківську таємницю; 6)
укладення правочинів, пов'язаних з
відчуженням майна банку чи передачею
його майна третім особам, допускається
в порядку, передбаченому статтею 51
цього Закону; 7) втрачають чинність
публічні обтяження чи обмеження на
розпорядження (у тому числі арешти)
будь-яким майном (коштами) банку.
Накладення нових обтяжень чи обмежень
на майно банку не допускається.

Статтею 47 Закону України «Про банки і
банківську діяльність» встановлено, що
банк має право здійснювати банківську
діяльність на підставі банківської
ліцензії шляхом надання банківських
послуг. До банківських послуг, зокрема,
належить відкриття та ведення поточних
(кореспондентських) рахунків клієнтів,
складовою яких є проведення
безготівкових розрахунків.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
банки і банківську діяльність»
забороняється здійснювати банківську
діяльність без отримання банківської
ліцензії. Особи, винні у здійсненні
банківської діяльності без отримання
банківської ліцензії, несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність згідно із законом.

З огляду на те, що починаючи з 10 червня
2014 року відповідач позбавлений
банківської ліцензії, то він не має
права здійснювати банківську
діяльність, зокрема, проводити
безготівкові розрахунки, в тому числі
повертати кошти у разі неможливості
встановити належного отримувача.

При цьому суд зазначає, що згідно із ч. 1,
ч. 2 ст. 45 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
Фонд не пізніше робочого дня,
наступного за днем отримання рішення
Національного банку України про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку, розміщує інформацію
про це на своїй офіційній сторінці в
мережі Інтернет. Фонд здійснює
опублікування відомостей про
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду у газетах
«Урядовий кур'єр» або «Голос України»
не пізніше ніж через сім днів з дня
прийняття рішення про відкликання
банківської ліцензії та ліквідацію
банку.

Інформація про ліквідацію Банку була
розміщена 12 червня 2014 року на
офіційному сайті Фонду за адресою:
fg.gov.ua. Відомості про ліквідацію
Публічного акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію опубліковано у газетах
«Урядовий кур'єр» (№106 (5235) від 14 червня
2014 року) та «Голос України» (№1 13(5863) від
14 червня 2014 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» протягом 30 днів з дня
опублікування відомостей про
відкликання банківської ліцензії,
ліквідацію банку та призначення
уповноваженої особи Фонду кредитори
мають право заявити уповноваженій
особі Фонду про свої вимоги до банку.

Як встановлено судом, Приватне
підприємство «Кейтерінг-сервіс»
звернулось до Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» із заявою
вих. № 49 від 24.06.2014 про задоволення
грошових вимог кредиторів на загальну
грошову суму в розмірі 300000 грн. 00 коп.

Тобто, позивач, користуючись правами,
наданими ст. 45 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб», у встановлений зазначеним
Законом строк звернувся до
Уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк» із заявою
про включення до реєстру кредиторів, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи заявою позивача та письмовими
поясненнями відповідача.

Згідно із ст. 49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» уповноважена особа Фонду
припиняє приймання вимог кредиторів
після закінчення 30 днів з дня
опублікування відомостей відповідно
до ч. 2 ст. 45 цього Закону. Будь-які
вимоги, що надійшли після закінчення
цього строку, вважаються погашеними,
крім вимог вкладників у межах
гарантованої Фондом суми
відшкодування за вкладами.

Частиною 2 ст. 49 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» встановлено, що протягом 90 днів з
дня опублікування відомостей
відповідно до ч.2 ст. 45 цього Закону
уповноважена особа Фонду здійснює такі
заходи: визначає суму заборгованості
кожному кредитору та відносить вимоги
до певної черги погашення; відхиляє
вимоги в разі їх не підтвердження
фактичними даними, що містяться у
розпорядженні уповноваженої особи
Фонду, та, у разі потреби, заявляє в
установленому законодавством порядку
заперечення за заявленими до банку
вимогами кредиторів; складає реєстр
акцептованих вимог кредиторів
відповідно до вимог, встановлених
нормативно-правовими актами Фонду.

Статтею 52 Закону України «Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб»
визначений порядок та черговість
задоволення вимог до банку. Зокрема,
частиною 4 ст. 52 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб» встановлено, що вимоги кожної
наступної черги задовольняються в міру
надходження коштів від реалізації
майна банку після повного задоволення
вимог попередньої черги.

Після запровадження в Публічному
акціонерному товаристві
«Брокбізнесбанк» тимчасової
адміністрації та переходу до процедури
ліквідації банку, задоволення вимог
кредиторів відбувається в особливому,
передбаченому спеціальним законом
порядку з дотриманням принципу
черговості, передбаченої ст. 52 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб» та з
урахуванням неприпустимості
задоволення кредиторських вимог поза
межами ліквідаційної процедури.

При цьому судом встановлено, що 16
жовтня 2014 року виконавчою дирекцією
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб прийнято рішення № 226/4 про
затвердження Реєстру акцептованих
вимог кредиторів Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» та вимоги позивача в
розмірі 300000 грн. 00 коп. включено до
Реєстру та віднесені до сьомої черги
згідно із частиною 1 статті 52 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб».

Таким чином, враховуючи відомості з
Реєстру, суд приходить до висновку, що
позивач у встановленому порядку
визнаний кредитором Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк».

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що задоволення
позовних вимог Приватного
підприємства «Кейтерінг-сервіс» у
судовому порядку є по суті порушенням
передбаченого законом спеціального
порядку захисту прав кредиторів банку
та фактично призводить до порушення
порядку, передбаченого ліквідаційною
процедурою, що відповідно порушує
черговість задоволення вимог
кредиторів Публічного акціонерного
товариства «Брокбізнесбанк», та є
порушенням положень статті 52 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб», у зв'язку з чим
суд відмовляє в задоволенні позовних
вимог Приватного підприємства
«Кейтерінг-сервіс» до Публічного
акціонерного товариства
«Брокбізнесбанк» про стягнення 300000
грн. 00 коп.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 19.11.2014

Суддя
І.М. Отрош