ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" листопада 2014 р.Справа № 916/3694/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕВЕРЕСТ-М"

про стягнення 75000грн.

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь

від позивача: Джаноян Л.А., довіреність
від 12.02.2014р.;

від відповідача: Жуков Ю.А., довіреність
від 22.10.2014р.;

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" звернувся до господарського
суду Одеської області з позовною
заявою до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ-М",
в якій просить стягнути з відповідача
суму компенсації у розмірі 75000грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на порушення
відповідачем виключних авторських
прав Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь"
шляхом розповсюдження колготок з
зображенням персонажу "Маша", незаконно
(без дозволу позивача) як самостійної
складової частини аудіовізуального
твору - мультиплікаційного серіалу
"Маша и Медведь", права на який належать
ТОВ "Маша і Мєдвєдь".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 15.09.2014р. порушено
провадження у справі №916/3694/14.

Відповідач проти позову заперечує, та
просить суд відмовити у задоволенні
позову, з підстав викладених у відзиві
на позов(вх.№29024/14 від 09.11.2014р.).

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

Відповідно до умов авторського
замовлення №ОК-2/2008 від 01.04.2008р. та
Службового завдання №1/МиМ-Сі від
12.05.2008р. були створені аудіовізуальний
твір - мультиплікаційний серіал «Маша і
Мєдвєдь» та одночасно всі його
складові частини та елементи, в тому
числі персонаж «Маша».

Згідно з п. 1.3. Акту прийому-передачі
робіт від 23 вересня 2008р. до Договору
авторського замовлення №ОК-2/2008 від
01.04.2008 року "Автор-виконавець (ОСОБА_4)
передав виключне право на сценарій
восьми серій дитячого телевізійного
серіалу "Маша і Мєдвєдь" ("Первая
встреча", "Весело-весело встретим Новий
год", "До весни не будить", "Ловись,
рибка», «Весна пришла», «Позвони мне,
позвони», «С волками жить», «Следи
невиданних зверей») в повному обсязі
Замовнику (ГОВ Студія "АНИМАККОРД" в
особі Генерального директора ОСОБА_5)".

Відповідно до п.3. Акту приймання фільму
від 06 січня 2009 року до Службового
завдання №1/МиМ-С1 від 12.05.2008р. на
створення аудіовізуального твору з
режисером-постановщиком "винагорода
Режисера-постановщика (ОСОБА_6 )за
належне виконання обов'язків по
Службовому завданню, за відчуження в
повному об'ємі виключних прав на
Фільм(серію анімаційного серіалу "Маша
і Мєдвєдь" під робочою назвою "Первая
встреча") вважається одноразово
покритою заробітною платою , що
виплачувалась за період часу , в якому
службовий твір був створений...".

08.06.2010р. між ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
(ліцензіат) та громадянином ОСОБА_7
(ліцензіар) було укладено ліцензійний
договір № ЛД-1/2010 про надання права
використання творів образотворчого
мистецтва (виключна ліцензія),
відповідно якого ліцензіар має
виключні права на використання
створених одноособовою творчою працею
ліцензіара малюнків "Маша і Мєдвєдь",
які використовуються при створенні
персонажів аудіовізуального твору -
анімаційного серіалу "Маша и Медведь",
ці малюнки, а також DVD-диск із записом
вказаних малюнків та першої серії
анімаційного серіалу "Маша и Медведь"
використовуються для ідентифікації
предмета Договору і є його невід'ємною
частиною, а ліцензіат зацікавлений у
використанні зображень даних
персонажів (творів) в своїй комерційній
діяльності та бажає придбати на умовах
Договору виключне право на
використання персонажів.

Пунктом 1.1. вказаного договору
встановлено, що ліцензіар надає
ліцензіату на термін дії Договору за
оплачувану ліцензіатом винагороду
право використання творів у
встановлених Договором межах, на
умовах виключної ліцензії, тобто без
збереження за ліцензіаром права видачі
ліцензій на використання творів
способами, передбаченими Договором,
іншим особам.

Згідно до п. 2.1. договору право
використання творів способами,
передбаченими Договором, надаються
ліцензіаром ліцензіату на території
всіх країн світу, на термін з дати
укладення Договору до 30.06.2025р. включно.

Відповідно до п. 2.2. договору ліцензіар
надає ліцензіату право
використовувати твори як разом, так і
окремо способами, встановленими
договором.

Вказаним договором також передбачено
право ліцензіата видавати субліцензії
без попередньої згоди ліцензіара,
реєструвати твори або їх частини, назви
та персонажів як торговельні марки
(пункти 2.5 - 2.7 договору).

При цьому, договором встановлено, що
якщо треті особи порушують виключне
право ліцензіара, а таке порушення буде
зачіпати права ліцензіата, то названі
особи зобов'язуються разом захищати
свої права. Відмова ліцензіара від
захисту своїх прав, як і його
бездіяльність не є перешкодою для
самостійного вжиття ліцензіатом
доречних заходів захисту його прав в
передбаченому законом порядку (п.2.10.
договору).

В абзаці третьому вступної частини
Ліцензійного договору №ЛД -1/2010 від 08
червня 2010р. вказано, що "Ліцензіар
(ОСОБА_4) володіє винятковим правом
використання створених одноосібною
творчою працею малюнків "Маша" і
"Мєдвєдь", які використовуються при
створенні персонажів аудіовізуального
твору - анімаційного серіалу ТОВ "Маша і
Мєдвєдь".

Також ТОВ Студія «АНІМАККОРД»
зазначено автором в першій серії
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша і
Мєдвєдь" під назвою "Первая встреча", а
саме для сповіщення третіх осіб про
свої права Товариство використало знак
охорони авторського права (латинська
літера "с", обведена колом).

Отже первинним власником
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша і
Мєдвєдь", а також його частини -
персонажу "Маша" є ТОВ Студія
"АНІМАККОРД" на підставі виконання
договорів на створення
аудіовізуального твору
автором-виконавцем(сценаристом) та
режисером-постановщиком.

08.06.2010р. між ТОВ Студія «Анімаккорд» та
ТОВ ТОВ "Маша і Мєдвєдь" укладено
Договір №010601-МиМ про відчуження
виключного права на аудіовізуальний
твір, відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ
ТОВ "Маша і Мєдвєдь" набуло виключних
прав на аудіовізуальний твір - серіал
ТОВ "Маша і Мєдвєдь", основні
ідентифікаційні характеристики якого
передбачені Додатками, які є
невід'ємними додатками до зазначеного
вище Договору (п. 1.2.).

При цьому, пунктом 2 Додатку №1 до
Договору №010601-МиМ від 08.06.2010р.
передбачено, що одночасно з передачею
права на аудіовізуальний твір
передаються в повному обсязі виключні
права на всі юридично значущі
охоронювані елементи аудіовізуального
твору (включно, але не обмежуючись,
назвою аудіовізуального твору та його
окремих серій, графічним зображенням,
мальованими зображеннями персонажів
аудіовізуального твору, їх іменами,
текстом), незалежно від того чи
поіменовані вказані елементи
безпосередньо в таких Додатках до
Договорів.

Таким чином ТОВ ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є
власником виключних прав в повному
обсязі також і на персонажі
аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу ТОВ "Маша і
Мєдвєдь", в тому числі персонаж «Маша,
який в силу статті 9 ЗУ «Про авторське
право і суміжні права» охороняється як
твір відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 35 ГПК України,
обставини, встановлені рішенням суду у
господарській, цивільній або
адміністративній справі, що набрало
законної сили, крім встановлених
рішенням третейського суду, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини.

Так, належність виключних прав на
аудіовізуальний твір "Маша і Мєдвєдь"
та його складові частини встановлені
рішеннями суду України, що набрали
законної сили.

Згідно постанови від 15 квітня 2014р. у
справі №910/14711/13, за позовом ТОВ "Маша і
Мєдвєдь", Київський апеляційний
господарський суд встановив обставини
щодо особи позивача: Позивач (ТОВ "Маша
і Мєдвєдь") є власником виключних
майнових авторських прав на
аудіовізуальний твір
-мультиплікаційний серіал "Маша і
Мєдвєдь" та його складові частини і має
право захищати свої права у тому числі
шляхом звернення до господарського
суду з даним правом. Колегія суддів
погодилася з висновком суду першої
інстанції, що відповідач неправомірно
використовував об'єкти авторського
права, виключні майнові авторські
права на які належать ТОВ "Маша і
Мєдвєдь", шляхом продажу товарів із
зображенням персонажів і назви
мультиплікаційного серіалу "Маша і
Мєдвєдь".

Отже, ТОВ "Маша і Мєдвєдь" є належним
позивачем по даній справі, та персонаж
"Маша" є окремим товаром, що
охороняється та захищається законом.

В обґрунтування позову позивач
зазначає на те, що в 15.05.2014р.
представником ТОВ "Маша і Мєдвєдь"
особисто в універсамі «На польській»,
що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.
Польська, 9/13, було придбано драже
браслет „Маша и Медведь", із
зображенням персонажу „Маша", який є
об'єктом інтелектуальної власності
частини аудіовізуального твору -
мультиплікаційного серіалу "Маша и
Медведь", права на який належать ТОВ
"Маша і Мєдвєдь".

Реалізація товару підтверджується
чеком №708744 від 15.05.2014р., в якому
зазначено: Назва та місцезнаходження
магазину - універсам «На польській», що
знаходиться за адресою: м. Одеса, вул.
Польська, 9/13; Інформація про
реалізований товар - найменування «
драже браслет „Маша и Медведь"» в
кількості 1 шт.; Вартість товару - 2,90грн.
за одиницю; Дата і час - 15 травня 2014року.
16:03:51.

18.06.2014р. Товариством з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" було
направлено лист на адресу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕВЕРЕСТ-М"
щодо припинення порушення авторського
права та мирового врегулювання спору,
який був отриманий Відповідачем
20.06.2014р., відповідно до Накладної
АЯ№471867.

Зазначений лист залишений
відповідачем без відповіді.

Вищевикладене зумовило звернення
позивача до суду з даним позовом про
стягнення з відповідача компенсації у
розмірі 75000грн.

Дослідивши матеріли справи, та
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши наявні докази
у сукупності та надавши їм відповідну
правову оцінку, суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до статті 418 Цивільного
кодексу України право інтелектуальної
власності - це право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
цим Кодексом та іншим законом. Право
інтелектуальної власності становлять
особисті немайнові права
інтелектуальної власності та (або)
майнові права інтелектуальної
власності, зміст яких щодо певних
об'єктів права інтелектуальної
власності визначається цим Кодексом та
іншим законом.

Статтею 435 Цивільного кодексу України
встановлено, що первинним суб'єктом
авторського права є автор твору. За
відсутності доказів іншого автором
твору вважається фізична особа,
зазначена звичайним способом як автор
на оригіналі або примірнику твору
(презумпція авторства). Суб'єктами
авторського права є також інші фізичні
та юридичні особи, які набули прав на
твори відповідно до договору або
закону.

Згідно до статті 15 Закону України "Про
авторське право і суміжні права" до
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) належать:
виключне право на використання твору, а
також виключне право на дозвіл або
заборону використання твору іншими
особами. Майнові права автора (чи іншої
особи, яка має авторське право) можуть
бути передані (відчужені) іншій особі
згідно з положеннями статті 31 цього
Закону, після чого ця особа стає
суб'єктом авторського права.

Виключне право на використання твору
автором (чи іншою особою, яка має
авторське право) дозволяє йому
використовувати твір у будь-якій формі
і будь-яким способом.

Виключне право автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) на дозвіл чи
заборону використання твору іншими
особами дає йому право дозволяти або
забороняти, зокрема, відтворення
творів; здавання в майновий найм і (або)
комерційний прокат після першого
продажу, відчуження іншим способом
оригіналу або примірників
аудіовізуальних творів, комп'ютерних
програм, баз даних, музичних творів у
нотній формі, а також творів,
зафіксованих у фонограмі чи відеограмі
або у формі, яку зчитує комп'ютер.

За приписами частини першої статті 31
Закону України "Про авторське право і
суміжні права" автор (чи інша особа, яка
має авторське право) може передати свої
майнові права, зазначені у статті 15
цього Закону, будь-якій іншій особі
повністю чи частково. Передача
майнових прав автора (чи іншої особи,
яка має авторське право) оформляється
авторським договором. Майнові права, що
передаються за авторським договором,
мають бути у ньому визначені. Майнові
права, не зазначені в авторському
договорі як відчужувані, вважаються
такими, що не передані.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України
"Про авторське право і суміжні права" за
захистом свого авторського права і
(або) суміжних прав суб'єкти
авторського права та суміжних прав
мають право звертатися в установленому
порядку до суду та інших органів
відповідно до їх компетенції.

Проаналізувавши умови ліцензійного
договору, суд дійшов висновку про
правомірність звернення Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" до суду з відповідним позовом.

Згідно до п.29 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" з огляду на приписи статті 33
ГПК України щодо обов'язку доказування
і подання доказів господарському суду
у вирішенні питання про те, якій
стороні належить доводити обставини,
що мають значення для справи про захист
авторського права чи суміжних прав,
слід враховувати таке: 1) позивач,
зокрема, повинен довести належність
йому авторського права та/або суміжних
прав чи права на їх захист, а також факт
використання об'єктів даних прав
відповідачем; 2) відповідач має довести
додержання ним вимог Цивільного
кодексу України і Закону України "Про
авторське право і суміжні права" при
використанні ним твору та/або об'єкту
суміжних прав; в іншому разі фізична
або юридична особа визнається
порушником авторського права та/або
суміжних прав, і для неї настають
наслідки, передбачені цими
законодавчими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України
"Про авторське право і суміжні права"
при порушеннях будь-якою особою
авторського права і (або) суміжних прав
суб'єкти авторського права і (або)
суміжних прав мають право, зокрема,
подавати позови про відшкодування
збитків (матеріальної шкоди), включаючи
упущену вигоду, або стягнення доходу,
отриманого порушником внаслідок
порушення ним авторського права і (або)
суміжних прав, або виплату компенсацій.

Частиною 2 ст. 52 Закону України "Про
авторські та суміжні права"
встановлено, що суд має право
постановити рішення чи ухвалу про
виплату компенсації, що визначається
судом, у розмірі від 10 до 50000
мінімальних заробітних плат, замість
відшкодування збитків або стягнення
доходу.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку про обґрунтованість вимоги
позивача про стягнення з відповідача
компенсації частково.

Так, вирішуючи питання щодо розміру
компенсації, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 52 Закону
України "Про авторські та суміжні
права", при визначенні компенсації, яка
має бути виплачена замість
відшкодування збитків чи стягнення
доходу, суд зобов'язаний визначити
розмір компенсації, враховуючи обсяг
порушення та (або) наміри відповідача.

Пунктом 51.3. постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" встановлено, що у визначенні
розміру такої компенсації
господарським судам необхідно
виходити з конкретних обставин справи
і загальних засад цивільного
законодавства, встановлених статтею 3
ЦК України, зокрема, справедливості,
добросовісності та розумності. Розмір
компенсації визначається судом у межах
заявлених вимог у залежності від
характеру порушення, ступеня вини
відповідача та інших обставин. Зокрема,
враховується: тривалість порушення та
його обсяг (одно- або багаторазове
використання об'єкта авторського
права); передбачуваний розмір збитків
потерпілої особи; розмір доходу,
отриманого внаслідок правопорушення;
кількість потерпілих осіб; наміри
відповідача; наявність раніше вчинених
відповідачем порушень виключного
права даного позивача; можливість
відновлення попереднього стану та
необхідні для цього зусилля тощо.
Відповідні мотиви визначення розміру
компенсації мають бути наведені в
судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації
господарський суд має виходити з того
розміру мінімальної заробітної плати,
який установлено на час прийняття
судом відповідного рішення.

Як вбачається з позовної заяви, в
обґрунтування розміру компенсації у
сумі 75000грн. позивач зазначає, що
відповідач свідомо та умисно виставив
контрафактний товар на продаж, не
звернувшись при цьому до позивача ні за
офіційною інформацією про поставлений
товар, ні за дозволом на його
реалізацію. При цьому, відповідач
зобов'язаний при прийманні товару до
реалізації перевіряти останній на
предмет відповідності вимогам чинного
законодавства України.

Крім того, позивач наголошує на
понесених ним збитках у вигляді
неотримання суми ліцензійного платежу
від виробника контрафактного товару.

Позивач також зазначає, що для захисту
порушення прав ТОВ "Маша і Мєдвєдь" на
території України був виданий наказ
№02/02, яким визначені ставки
добровільної компенсації за порушення
авторського права. Відповідно до
вказаного наказу у випадку порушення
авторських прав фізичною
особою-підприємцем (юридичною особою),
що здійснює торгівлю в магазинах,
встановлюється компенсація у разі
добровільного врегулювання порушення
у розмірі 30 мінімальних заробітних
плат, а у разі відмови від добровільної
виплати компенсації, в результаті чого
подано позовну заяву про захист
авторських прав, в розмірі 60
мінімальних заробітних плат.

При визначенні розміру компенсації суд
враховує, що доведеним є лише один факт
реалізації контрафактного товару, а
також припинення порушення авторських
прав у добровільному порядку, про що
опосередковано свідчить відсутність
вимог про вилучення контрафактних
товарів з обороту. Суд також бере до
уваги відсутність доведених збитків
позивача.

Крім того, суд враховує, що, виходячи з
засад справедливості, добросовісності,
розумності як складових елементів
загального конституційного принципу
верховенства права, можливість
стягнення з порушника надмірних
грошових сум як компенсації за
порушення авторського права спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу захисту компенсація
перетворюється на джерело отримання
суб'єктом авторського або суміжного
права невиправданих додаткових
прибутків.

З урахуванням вищевикладеного, суд
вважає обґрунтованим та достатнім
розмір компенсації у розмірі 10
мінімальних заробітних плат що складає
12500грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи, позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маша і
Мєдвєдь" підлягають частковому
задоволенню зі стягненням з
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕВЕРЕСТ-М" суми
компенсації у розмірі 12500грн.

Згідно до статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України, слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору пропорційно розміру задоволених
позовних вимог на суму 304,50грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕВЕРЕСТ-М" (65041,
м.Одеса, вул.Польська, 9/13, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Маша і Мєдвєдь" (129085,
м. Москва, вул. Годовікова, буд. 9, будова
3, ІПН/КПП /771701001 в ІФПС № 17 СВАО р/р
в ПАТ Банк "ОТКРЫТИЕ", м.
Москва БІК 044585297, к/р ) суму
компенсації у розмірі 12500 (дванадцять
тисяч п'ятсот)грн.00коп., витрати по
сплаті судового збору на суму 304(триста
чотири)грн.50коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 17.11.2014р.

Суддя
С.Ф. Гут