ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Справа № 923/723/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

головуючого суддіОвечкіна
В.Е.,суддівЧернова Є.В., Цвігун
В.Л.,розглянув касаційну скаргу ПП
"Херсонтеплогенерація"на постановувід
18.09.2014 р. Одеського апеляційного
господарського суду у справі№923/723/14
господарського суду Херсонської
областіза позовомПАТ "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"доПП
"Херсонтеплогенерація"простягнення 2 196
243,04 грн.за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 07.08.2014 (суддя С.
Нікітенко), залишеним без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 (судді В.
Головей, М. Мирошниченко, В. Шевченко)
позов задоволено частково, стягнуто з
приватного підприємства
"Херсонтеплогенерація" на користь ПАТ
"НАК "Нафтогаз України" суму основного
боргу у розмірі 1777375, 58 грн., суму пені у
розмірі 67382,90 грн., суму інфляційних
втрат у розмірі 24916,23 грн., суму 3% річних
у розмірі 50655,44 грн. та 42857,06 грн.
судового збору. Припинено провадження
у справі в частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 155140,00 грн. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятою у справі
постановою, ПП "Херсонтеплогенерація" -
відповідач у справі, - звернулося із
касаційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Херсонської області від 07.08.2014 та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 в
частині стягнення пені у розмірі 67382,92
грн. та прийняти нове рішення, яким
зменшити розмір пені до 39283,55 грн.
Вважає, що судами неправильно
застосовано ч.1 ст. 232 ГК України та
нараховано пеню за період більший, ніж 6
місяців, хоча договором не передбачено
нарахування пені за весь період
прострочення виконання зобов'язання.
Судами також безпідставно зменшено
розмір пені лише на 50%. На думку
відповідача, у судів були усі підстави
для зменшення розміру пені на 80%. Судами
також необґрунтовано відмовлено у
задоволенні клопотання відповідача
про зупинення розгляду даної справи до
винесення рішення у справі за позовом
ПП "Херсонтеплогенерація" до ПАТ "НАК
"Нафтогаз України" про визнання
договору, за яким стягується
заборгованість у даній справі
недійсним, чим порушено ст. 79 ГПК
України.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

З касаційної скарги вбачається, що ПП
"Херсонтеплогенерація"оскаржує судові
рішення у даній справі лише в частині
нарахування та зменшення розміру пені.

В цій частині судами попередніх
інстанцій встановлено наступне.

28.12.2012р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
(продавець) та ПП
"Херсонтеплогенерація" (покупець)
укладений договір №13/3158-ТЕ-33
купівлі-продажу природного газу
(надалі - договір), за умовами якого,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, ввезений на митну територію
України ПАТ "НАК "Нафтогаз України", за
кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ, на умовах цього
договору (п. 1.1. договору).

На виконання умов договору позивач у
період з січня по грудень 2013 року
поставив, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 2 376 945,55
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу,
які підписані повноважними
представниками сторін без претензій та
скріплені печатками.

Відповідачем частково виконано
зобов'язання з оплати поставленого
природного газу та перераховано на
рахунок позивача грошові кошти у
розмірі 391 039,97 грн., що підтверджується
довідкою про операції та довідкою про
сальдо.

ПП "Херсонтеплогенерація" сплатило
частину суми основного боргу в розмірі
155 140,00 грн., що підтверджується наявним
в матеріалах справи платіжним
дорученням №2029 від 21.05.2014р. В цій
частині судами припинено провадження у
справі.

На момент винесення рішення у справі,
основний борг відповідача перед
позивачем складає 1777375, 58 грн.

Право на нарахування пені сторони
узгодили в п.7.2. договору, яким
передбачили, що у разі невиконання
покупцем умов пункту 6.1. цього договору,
продавець має право не здійснювати
поставку газу покупцю, або обмежити
поставку пропорційно до кількості
несплачених обсягів з наступною
поставкою цих обсягів при умові їх
оплати та наявності технічної
можливості. У разі невиконання
покупцем пункту 6.1. умов цього договору,
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу.

Судами перевірено наданий позивачем
розрахунок пені та встановлено, що він
зроблений арифметично і методологічно
правильно, з урахуванням умов договору,
чинного законодавства, періодів
прострочки та розміру прострочених
грошових сум. Місцевим судом також
роз'яснено відповідачу, що позивач
нараховував пеню окремо за кожний
період прострочення відповідачем
виконання зобов'язання, тобто з
урахуванням приписів ч.6 ст. 232 ГК
України, що також підтверджується
наданим позивачем розрахунком
штрафних санкцій (а.с. 8-11).

Переглядаючи оскаржувані рішення у
касаційному порядку, колегія суддів
констатує, що судами правильно
застосовано приписи ч. 6 ст.232 ГК
України, оскільки період нарахування
пені обмежений 6 місяцями. Доводи
скаржника про нарахування судами пені
за період більший, ніж встановлено ч. 6
ст.232 ГК України є безпідставними та
ґрунтуються на помилковому тлумаченні
відповідачем умов договору та норм
матеріального права.

При розгляді справи в суді першої
інстанції відповідач заявив
клопотання про зменшення розміру пені
з 134 765,79 грн. до 39 283,55 грн., в
обґрунтування якого посилається на те,
що основним видом його діяльності є
виробництво теплової енергії, якою
підприємство забезпечує населення
міста. Дебіторська заборгованість
населення за постачання теплової
енергії, на теперішній час становить 1
096 252, 10 грн. Дана заборгованість
населення зумовила невиконання
зобов'язань підприємства перед
постачальником газу. Кінцевими
споживачами теплової енергії є
населення міста, медичні, шкільні та
дошкільні заклади. Питома вага
теплової енергії, спожитої населенням
складає - 59,4 %, бюджетними установами -
39,7%, госпрозрахунковими організаціями -
0.8%. За період 2012 - 2014 р. р. заборгованість
бюджетних установ за послуги
теплопостачання становить 1 108 655,72 грн.
72 коп. Також за цей період сформувалась
заборгованість за послуги по
теплозабезпеченню зі сторони
населення м. Херсона у розмірі 1 214 264,47
грн. Держава не здійснює відшкодування
різниці в тарифах послуг
теплопостачання. Заборгованість
держави перед ПП
"Херсонтеплогенерація" становить за
2012-2013 рік - 1 053 506,00 грн., але незважаючи
на вказану заборгованість,
відповідачем зобов'язання по сплаті
основного боргу по договору
здійснюються по мірі можливості.

Оцінивши подані відповідачем докази,
судами зменшено розмір пені на 50%.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів з огляду на таке.

Статтями 193, 199 ГК України передбачено,
що виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку відповідач
зобов'язаний сплатити за невиконання
чи неналежне виконання господарського
зобов'язання. Якщо розмір штрафних
санкцій не визначено, санкції
застосовуються у розмірі,
передбаченому договором.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір стягуваних санкцій (ч.1
ст. 233 ГК України). Схоже правило
міститься в ч.3 ст. 551 ЦК України,
відповідно до якої розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків та за наявності інших обставин,
які мають істотне значення. Право
господарського суду зменшити у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
закріплено в п.3 ч. 1 ст. 83 ГПК України
(Постанова Верховного суду України від
03.12.2013 у справі №908/43/13-г).

Судами встановлено, що порушення
зобов'язання відповідачем допущено у
зв'язку із заборгованістю кінцевих
споживачів, не відшкодування йому
різниці в тарифах та тяжким фінансовим
становищем. Судами також було
враховано інтереси позивача, оскільки
суди зменшили розмір заявлених
штрафних санкцій на 50%.

З огляду на викладене, колегія суддів
не погоджується з доводами скаржника
про порушення судами приписів ст. 233 ГК
України. Не знайшли свого
підтвердження і доводи скаржника про
недотримання судами вимог ст.ст. 43,83 ГПК
України, так як висновки судів про
майновий стан відповідача базуються на
доказах, наявних в матеріалах справи.

Колегія суддів зауважує, що зменшення
розміру пені є правом суду. При цьому,
розмір такого зменшення ґрунтується на
обставинах справи, встановлених судом
при дослідженні поданих сторонами
доказів. У касаційній скарзі
відповідач просить надати іншу правову
оцінку наявним в матеріалах справи
доказам, що виходить за межі
компетенції Вищого господарського
суду в силу вимог ст. 1117 ГПК України,
якою встановлено, що касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Колегія суддів також вважає
безпідставними доводи скаржника про
порушення судами ст. 79 ГПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання
про зупинення провадження у справі,
місцевим судом зазначено, що
відповідачем, в порушення приписів
ст.ст. 33, 34 ГПК України, взагалі не
надано доказів про порушення справи за
позовом ПП "Херсонтеплогенерація" до
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про визнання
недійсним договору № 13/3158-ТЕ-33
купівлі-продажу природного газу від
28.12.2012 року. Надана відповідачем копія
позовної заяви з відміткою
господарського суду м. Києва про
прийняття 06.08.2014р. позовної заяви про
визнання договору недійсним, не є тим
доказом, який підтверджує, що справа
вже розглядається господарським судом,
а підтверджує лише одержання судом
позовної заяви.

Крім того, ПП "Херсонтеплогенерація"
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовною заявою про визнання
недійсним договору № 13/3158-ТЕ-33 від
28.12.2012р. лише 06.08.2014р., тобто під час
розгляду справи № 923/723/14, провадження в
якій було порушено ще 26.05.2014р.

Апеляційним судом додатково
встановлено, що порушення провадження
у справі предметом позову у якій є
визнання недійсним договору, не
перешкоджає з'ясуванню обставин у
справі №923/723/14 про стягнення
заборгованості за вказаним договором.

У даному випадку відсутня така умова
зупинення провадження у справі як
неможливість розгляду справи, оскільки
у межах цієї справи суд вправі
самостійно встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі.

Приписами ст. 79 ГПК України
врегульовано, що господарський суд
зупиняє провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом, а
також у разі звернення господарського
суду із судовим дорученням про надання
правової допомоги до іноземного суду
або іншого компетентного органу
іноземної держави.

Враховуючи встановлені судами
обставини справи, а також ст. 79 ГПК
України, колегія суддів вважає
обґрунтованою відмову судів у
задоволенні клопотання відповідача
про зупинення провадження у справі з
підстав, викладених в оскаржуваний
судових рішеннях.

Колегія суддів також вважає, що
місцевим судом правильно наголошено на
тому, що відповідач не позбавлений
права, в разі задоволення позовних
вимог у справі за позовом ПП
"Херсонтеплогенерація" до ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" про визнання
недійсним договору № 13/3158-ТЕ-33 від
28.12.2012р., звернутися до суду з заявою про
перегляд судового рішення у справі №
923/723/14 за нововиявленими обставинами.

Таким чином, колегія суддів констатує,
що справа розглянута судами відповідно
встановленим обставинам справи з
правильним застосуванням до них
діючих норм матеріального права. Суди
повно та всебічно дослідили наявні в
матеріалах справи докази та прийняли
обґрунтовані та законні рішення.
Підстави для їх скасування в частині
зменшення розміру пені та прийняття
нового рішення у справі в цій частині -
відсутні. Доводи скаржника про
порушення судами ст.ст. 232,233 ГК України,
ст.ст. 79,83 ГПК України не знайшли свого
підтвердження.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК
України,? Вищий господарський суд
України, ?

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПП
"Херсонтеплогенерація" залишити без
задоволення, а рішення господарського
суду Херсонської області від 07.08.2014 та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 у справі
№923/723/14 - без змін.

Головуючий, суддяВ. Овечкін Судді:Є.
Чернов В. Цвігун