ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 32/5009/4559/11

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов
О.О., суддя Здоровко Л.М.

при секретарі Деркач Ю.О.

за участю представників:

позивача - Антонюк В.М. (по дов.)

1-го відповідача - Дробишевського О.А.
(по дов.)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Фонду Державного
майна України (вх. № 2658 З/2-6) на рішення
господарського суду Запорізької
області від 30.07.2014р. у справі № 32/5009/4559/11

за позовом Фонду Державного майна
України, м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю «Санаторій Нива», м.
Бердянськ

2) Товариства з обмеженою
відповідальністю «ТВЕРДИНЯ», м.
Запоріжжя

3) Чепурного Михайла Андрійовича, м.
Мелітополь

про визнання недійсним рішення
установчих зборів ТОВ «Санаторій
Нива», установчого договору ТОВ
«Санаторій Нива», статуту ТОВ
«Санаторій Нива», -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року позивач, Фонд
державного майна України звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовом про визнання
недійсними рішення установчих зборів
ТОВ «Санаторій «Нива», оформленого
протоколом від 25.04.2000р.; установчого
договору ТОВ «Санаторій «Нива»,
прийнятого на зборах засновників ТОВ
«Санаторій «Нива» 25.04.2000р. та
зареєстрованого Бердянською районною
державною адміністрацією 07.07.2000р.,
реєстр. № 02/40840Ю00/0111; статуту ТОВ
"Санаторій «Нива», затвердженого
зборами учасників ТОВ «Санаторій
«Нива» 25.04.2000р. зі змінами,
затвердженими зборами учасників ТОВ
«Санаторій «Нива», 27.09.2004р. та
зареєстрованого державним
реєстратором виконавчого комітету
Бердянської міської ради Запорізької
області 14.12.2004р. за № 1099/56.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 30.07.2014р. у
справі № 32/5009/4559/11 відмовлено у
задоволенні позовних вимог.

Позивач з рішенням суду не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 30.07.2014р. по
справі №32/5009/4559/11, прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог.

Скарга позивача мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення не надано належної оцінки
висновку Акту комісії по визначенню
частки держави в майні підприємства,
створеного за участю недержавних
суб'єктів господарювання,
міжколгоспного санаторію «Нива»
(правонаступником якого є ТОВ
«Санаторій «Нива»), відповідно до якого
комісія на підставі протокольного
рішення засідання комісії з визначення
державної частки в майні підприємства -
міжколгоспного санаторію «Нива» на
підставі проведеної перевірки, станом
на 01.01.2005р., встановила наявність
державної частки в майні
міжколгоспного санаторію «Нива» у
розмірі 44,18%.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014р.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 23.10.2014р.

07.10.2014р. від 3-го відповідача надійшов
відзив на апеляційну скаргу (вх. №№8714),
в якому він погоджується з рішенням
господарського суду Запорізької
області від 30.07.2014р. у даній справі. Крім
того, 3-й відповідач просить розглянути
дану справу без його участі, або його
представників.

10.10.2014р. від 2-го відповідача надійшов
відзив на апеляційну скаргу (вх. №8836), в
якому він просить залишити без
задоволення апеляційну скаргу
позивача, оскаржуване рішення -
залишити без змін. Крім того, 2-й
відповідач просить розглянути дану
справу без участі його представників.

21.10.2014р. від 1-го відповідача надійшов
відзив на апеляційну скаргу (вх.№9286), в
якому він наводить доводи у
спростування апеляційної скарги
позивача, просить залишити її без
задоволення, рішення - без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.10.2014р.
розгляд справи було відкладено у
зв'язку з відсутністю апелянта.

18.11.2014р. в судовому засіданні присутній
представник позивача (апелянта) заявив
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з наданням можливості
підготовки до розгляду даної справи та
надання додаткових письмових пояснень
щодо вимог апеляційної скарги.
Присутній представник 1-го відповідача
заперечував проти заявленого
позивачем клопотання.

Колегія суддів розглянувши вказане
клопотання, дійшла висновку про
відмову у його задоволенні з наступних
підстав.

Статтею 22 ГПК України передбачено, що
сторони користуються рівними
процесуальними правами. Сторони мають
право знайомитися з матеріалами
справи, робити з них витяги, знімати
копії, брати участь в господарських
засіданнях, подавати докази, брати
участь у дослідженні доказів, заявляти
клопотання, давати усні та письмові
пояснення господарському суду,
наводити свої доводи і міркування з
усіх питань, що виникають у ході
судового процесу, заперечувати проти
клопотань і доводів інших учасників
судового процесу, оскаржувати судові
рішення господарського суду в
установленому цим Кодексом порядку, а
також користуватися іншими
процесуальними правами, наданими їм
цим Кодексом.

Згідно з частиною другою статті 4-3 та
статті 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог та заперечень.

Виходячи з матеріалів справи, у
позивача було достатньо часу для
підготовки справи до слухання,
обґрунтування своєї позиції та надання
додаткових пояснень по справі,
оскільки він повідомлений належним
чином про судові засідання 23.10.2014р. та
18.11.2014р., про що є відповідні докази в
матеріалах справи. Тим більш, що
розгляд справи відкладався в суді
апеляційної інстанції саме у зв'язку з
відсутністю позивача.

Отже, на думку колегії суддів заявлене
позивачем клопотання про відкладення
розгляду справи є затягуванням
розгляду справи та зловживанням
позивачем своїми процесуальними
правами.

Статтею 101 ГПК України передбачено, що у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обгрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, заслухавши в судовому
засіданні представників позивача та
1-го відповідача, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням загальних зборів (у формі
протоколу №2 від 07.02.1992р.) затверджено
Статут Міжколгоспного санаторію
«Нива». Майно санаторію є
колгоспно-кооперативною власністю, яка
утворена на пайових внесках колгоспів
і радгоспів трьох районів Запорізької
області.

Вказане рішення зареєстроване
Бердянською районною радою народних
депутатів 13.02.1992р. №30.

Згідно рішення засновницьких зборів
Міжколгоспного санаторію «Нива» (у
формі протоколу від 25.04.2000р.),
засновниками санаторію вирішено на
базі Міжколгоспного санаторію «Нива»
утворити Товариство з обмеженою
відповідальністю «Санаторій Нива», яке
є правонаступником Міжколгоспного
санаторію «Нива». Засновниками ТОВ
«Санаторію Нива» є 22 юридичні особи,
згідно додатку 1 до рішення.

Вказаним рішення затверджено
Засновницький договір ТОВ «Санаторію
Нива», який зареєстрований 07.06.2000р.,
Бердянською районною державною
адміністрацією.

Вказаним рішенням вирішення, зокрема,
бюджетні кошти, вкладені у майно
міжколгоспного санаторію «Нива» у
розмірі 52716,44 грн. та не приватизовані
долі держпідприємств у розмірі 108641
грн., що не увійшли до статутного фонду
товариства, передати Фонду державного
майна України для приватизації або
вступу учасником до товариства.

27.09.2004р., відповідно до протоколу №4
зборів учасників ТОВ «Санаторію
«Нива», прийнято нову редакцію статуту
ТОВ «Санаторію «Нива». Склад учасників
ТОВ не змінено. Нову редакцію статуту
зареєстровано 14.12.2004р. Виконавчим
комітетом Бердянської міської ради
Запорізької області за №2000156.

08.05.2009 р. відповідно до протоколу №7
зборів учасників ТОВ «Санаторію
«Нива», прийнято нову редакцію статуту
ТОВ «Санаторію «Нива», відповідно до
якої учасниками ТОВ «Санаторію «Нива»
є ТОВ «ТВЕРДИНЯ» та Чепурний Михайло
Андрійович. Нову редакцію статуту
зареєстровано 13.05.2009р. Виконавчим
комітетом Бердянської міської ради
Запорізької області за №5000156.

Звертаючись до суду з позовом, Фонд
державного майна України зазначив, що
22.09.2005 відповідно до Акту комісії по
визначенню частки держави в майні
підприємства, створеного за участю
недержавних суб'єктів господарювання,
міжколгоспного санаторію «Нива»
(правонаступником якого є ТОВ
«Санаторій «Нива»), комісія на підставі
протокольного рішення засідання
комісії з визначення державної частки
в майні підприємства - міжколгоспного
санаторію «Нива», створеного за участю
недержавних суб'єктів господарювання,
відповідно до Положення про порядок
передприватизаційної підготовки
підприємств, у статутних фондах яких є
державна частка, затвердженого наказом
Фонду державного майна України від
14.08.2000 № 1691 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 30.08.2000 за
№ 562/4783, здійснила перевірку наявності -
державної частки в майні
міжколгоспного санаторію «Нива»
(правонаступником якого є ТОВ
«Санаторій «Нива») станом на 01.01.2005.

В ході перевірки, комісія встановила,
що державна частка на момент
здійснення розрахунків згідно з
Порядком визначення часток, що
належать державі в статутних фондах
підприємств, створених за участю
недержавних суб'єктів господарювання,
затверджених наказом Фонду державного
майна України від 30.08.2000 № 1800 та
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 20.09.2000 за № 626/4847 є наявною і
складає 44,18% майна
підприємства-міжколгоспного санаторію
«Нива» (правонаступником якого є ТОВ
«Санаторій «Нива»), розташованого за
адресою 71120 Запорізька область, м.
Бердянськ, вул. Котляревського, 23, в
тому числі частка ВАТ «Килими Бреста»
Республіки Бєларусь складає 1,12%.

За вимогою Фонду, Регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області
звернулось до ТОВ «Санаторій «Нива»
про необхідність скликання загальних
зборів засновників (учасників)
товариства з метою розгляду питання,
пов'язаного з підготовкою змін до
статуту щодо закріплення частки, що
належить державі в особі Фонду. З метою
реалізації прав держави та
забезпечення ефективного використання
державного майна, Фонд звернувся до
керівництва ТОВ «Санаторій «Нива» щодо
забезпечення передачі Фонду за Актом
приймання-передачі частки в розмірі
44,18%, що належить державі у майні
міжколгоспного санаторію «Нива»
(правонаступником якого є ТОВ
«Санаторій «Нива»).

Листами від 15.09.2005 вих. № 01-19/3061, від
29.11.2006 вих. № 424, від 25.04.2007 вих. № 90 ТОВ
«Санаторій «Нива» відмовлено у
задоволенні вказаних вимог.

Отже, посилаючись на Закон України «Про
особливості приватизації майна в
агропромисловому комплексі» від 17.05.1993
року, Постанову КМУ від 11.09.1996 року №1099
«Про затвердження Порядку
перетворення у процесі приватизації
державних, орендних підприємстві
підприємств із змішаною формою
власності у відкриті акціонерні
товариства», та Положення про
приватизацію державних часток (паїв,
акцій) у майні міжгосподарських
товариств, затвердженим наказом Фонду
від 07.02.1996 № 124, Порядок визначення
часток (паїв, акцій), що належать
державі у майні міжгосподарських
підприємств, затвердженим наказом
Фонду від 21.06.1996 №714, позивач зазначає
про порушення порядку перетворення
міжколгоспного Санаторію «Нива» у ТОВ
«Санаторій «Нива», без урахування, на
його думку, наявності державної частки
у майні санаторію, що призвело до
порушення економічних інтересів
держави та нанесенням державі майнової
шкоди.

Тому, враховуючи, що рішення установчих
зборів про створення ТОВ «Санаторій
«Нива» (протокол №2 від 25.04.2000р.) не
відповідають нормам чинного
законодавства та повинні бути визнані
недійсними, а також на думку апелянта, є
всі підстави для визнання недійсним
установчого договору ТОВ «Санаторій
«Нива», прийнятого на зборах
засновників 25.04.2000р. та Статуту ТОВ
«Санаторій «Нива» прийнятого 25.04.2000р.,
та зі змінами від 27.09.2004р.

Звертаючись до суду з даним позовом,
позивач також зазначив, що згідно
частини 1 статті 100 ЦК України участь в
господарському товаристві є особистим
немайновим правом, а тому, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 268 ЦК
України позовна давність не
поширюється на вимогу, що випливає із
порушення особистих немайнових прав,
тому на спірні правовідносини позовна
давність не застосовується.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, господарський суд Запорізької
області, розглянувши дану справу по
суті, встановив відсутність правових
підстав для їх задоволення.

З таким висновком погоджується колегія
суддів, з огляду на наступне.

Закон України «Про особливості
приватизації майна в агропромисловому
комплексі» від 10.07.1996 року визначає
особливості правового регулювання
приватизації державного майна в
агропромисловому комплексі.

Статтею 1 цього закону (в редакції
станом на момент створення ТОВ
«Санаторій «Нива»), передбачено, що
приватизація майна в агропромисловому
комплексі здійснюється відповідно до
законодавства України з питань
приватизації з урахуванням
особливостей, визначених цим Законом.
Згідно з цим Законом здійснюється
приватизація майна підприємств, що
перебувають у загальнодержавній,
республіканській (Автономної
Республіки Крим) та комунальній
власності, для яких основними видами
діяльності є виробництво
сільськогосподарської продукції,
продукції рибного та лісового
господарства, їх переробка і
реалізація, виконання робіт і надання
послуг сільськогосподарським
товаровиробникам.

Отже, за цим законом здійснюється
приватизація майна в агропромисловому
комплексі, тобто підприємств, що
перебувають у загальнодержавній,
республіканський та комунальній
власності, для яких основними видами
діяльності є виробництво
сільськогосподарської продукції,
рибного та лісового господарства, їх
переробка і реалізація, виконання
робіт і надання послуг
сільськогосподарським виробникам.

Статтею 5 цього закону передбачено, що
приватизація майна радгоспів та інших
державних сільськогосподарських
підприємств здійснюється шляхом
перетворення їх у колективні
сільськогосподарські підприємства або
у акціонерні товариства за рішенням
загальних зборів.

Норми цієї статті закону регулюють
питання приватизації колгоспів та
радгоспів, в разі їх перетворення. В
економічному аспекті приватизація
означає перетворення (трансформацію)
державних засобів виробництва та
іншого майна на недержавні, тобто
(згідно із Законом України «Про
власність») на приватну чи колективну
власність. Отже, в економічному
значенні сутність приватизації
полягає у зміні економічних відносин
державної власності на відносини
приватної чи колективної власності на
засоби виробництва.

В даному випадку, перетворення
Міжколгоспного санаторію «Нива» у ТОВ
«Санаторій «Нива» це є реорганізацією
підприємства шляхом зміни
організаційно-правової форми, згідно
зі змінами вимог чинного
законодавства.

Згідно Розділу ІІ («Створення
санаторію та порядок його реєстрації»)
Статуту Міжгосподарського Санаторію
«Нива» 1992 року, санаторій є
колгоспно-кооперативною власністю,
який створений на підставі внесків
колгоспів та радгоспів трьох районів
Запорізької області.

Діяльністю Санаторію, згідно статутів
та засновницького договору 1992, 2000 та 2004
років є оздоровлення громадян та інша
діяльність, пов'язана з веденням
санаторно-курортного лікування
громадян та їх харчування.

Отже, посилаючись на вищевказаний
Закон, як на правову підставу
правомірності позовних вимог, позивач
не довів суду, що створений на базі
Міжколгоспного санаторію «Нива» ТОВ
«Санаторій «Нива» є підприємством
агропромислового комплексу, з
відповідною формою власності та
діяльністю підприємства.

Статтею 50 Закону України «про
господарські товариства» визначено, що
товариством з обмеженою
відповідальністю визнається
товариство, що має статутний капітал,
розділений на частки, розмір яких
визначається установчими документами.
Максимальна кількість учасників
товариства з обмеженою
відповідальністю може досягати 100 осіб.
Учасники товариства несуть
відповідальність в межах їх вкладів.
Учасники товариства, які не повністю
внесли вклади, несуть солідарну
відповідальність за його
зобов'язаннями у межах вартості
невнесеної частини вкладу кожного з
учасників.

Отже, обов'язковою умовою створення
Товариства з обмеженою
відповідальністю є внесення
учасниками майбутнього ТОВ своїх
часток у статутний капітал товариства.

Докази на підтвердження факту внесення
частки держави у статутний капітал
саме ТОВ «Санаторій «Нива» в
матеріалах справи відсутні.

При цьому, позивач, в обґрунтування
своєї скарги посилається на надані
обласним управлінням
«Запоріжсільськогоспоздоровниця»
копії фінансових документів,
підтверджуючих держбюджетні вкладення
на капітальне будівництво та
реконструкцію Міжколгоспного
санаторію «Нива», архівні матеріали, та
довідки про обсяги внесків держави та
недержавних засновників (учасників) у
майно Міжколгоспного санаторію «Нива»
(підписані Головним лікарем та
Головним бухгалтером Санаторію), як на
докази внесення внесків державою до
статутного капіталу санаторію «Нива»
протягом 1976-1994 років.

Проте, вказані документи не є доказом
внесення державою своєї частки до
статутного капіталу ТОВ «Санаторій
«Нива», та не приймаються колегією
суддів до уваги, оскільки не свідчать
про фактичне внесення грошових коштів
до статутного капіталу саме ТОВ
«Санаторій «Нива».

Посилання ж на Акт комісії по
визначенню частки держави в майні
підприємства, створеного за участю
недержавних суб'єктів господарювання,
міжколгоспного санаторію «Нива»
(правонаступником якого є ТОВ
«Санаторій «Нива»), відповідно до якого
в ході перевірки, комісія встановила,
що державна частка на момент створення
ТОВ «Санаторій «Нива» є наявною і
складає 44,18% майна підприємства -
Міжколгоспного санаторію «Нива», не є
юридично коректним, оскільки вказаний
акт не є належним доказом наявності
державної частки в майні ТОВ
«Санаторій «Нива», та не може бути
підставою для виникнення права
власності на частку в спірному об'єкті.

Крім того, позивачем документально не
обґрунтовано підставу здійснення
передприватизаційної перевірки
Міжколгоспного санаторію «Нива», за
результатами якої 22.09.2005 р. складено цей
акт, тобто більш ніж як 5 років після
створення ТОВ «Санаторій «Нива».

Відсутність державної частки в майні
Міжколгоспного санаторію «Нива» також
підтверджено судовими рішеннями у
справі №8/315/08-10/87/10 за позовом Фонду
державного майна України до ТОВ
«Санаторій «Нива» про визнання права
державної власності на частку в
статутному капіталі ТОВ «Санаторій
«Нива».

Зокрема, судами, (в тому числі Вищий
господарським судом України у своїй
постанові від 10.03.2011р. підтримав
позицію судів першої та апеляційної
інстанції у цій справі), встановлено, що
ТОВ «Санаторій «Нива» було створено на
законних засадах, у відповідності до
приписів законодавства, які діяли в той
період часу, без будь-яких
правопорушень, в тому числі без
порушень інтересів держави.

Господарським процесуальним кодексом
України, зокрема статтею 35,
передбачено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Отже, доводи позивача щодо порушення
інтересів держави при створенні ТОВ
«Санаторій «Нива» є безпідставними,
оскільки правомірність створення
останнього та без порушень інтересів
держави прямо встановлено рішенням
господарського суду Запорізької
області від 30.09.2010р. та постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 05.01.2011р. у
справі № 8/315/08-10/87/10 та презюмується
колегією суддів.

Крім того, відсутність державної
частки в майні ТОВ «Санаторій «Нива»
також підтверджена висновком
експертизи, проведеною в межах
розгляду даної справи, на підставі
ухвали господарського суду
Запорізької області від 29.05.2013р. Згідно
висновку експерта № 60/05-14 Б, на момент
прийняття установчими зборами рішення
про створення ТОВ «Санаторій «Нива»,
оформлених протоколом від 25.04.2000р.,
державна частка в майні Міжколгоспного
санаторію «Нива» у розмірі 44,18%
документально не підтверджена.
Документально не встановлено і не
підтверджується частка держави в
статутному фонді (капіталі) ТОВ
«Санаторій «Нива» в розмірі 44,18 %, яка
визначена по акту комісії по
визначенню частки держави в майні
підприємства, створеного за участю
недержавних суб'єктів господарювання,
міжколгоспного санаторію «Нива»
(правонаступник ТОВ «Санаторій «Нива»)
від 22.09.2005р. Порядок розрахунку даних
довідки про обсяги внесків державних
та недержавних засновників (учасників)
у майно санаторію «Нива» за станом на 1
червня 2004 року, зазначений у додатку до
акту комісії по визначенню частки
держави в майні підприємства,
створеного за участю недержавних
суб'єктів господарювання,
Міжколгоспного санаторію «Нива»
(правонаступник ТОВ «Санаторій «Нива»)
від 22.09.2005р. наданими документами на
експертизу не підтверджується.

Отже, доводи викладені в апеляційній
скарзі не знайшли свого підтвердження
в матеріалах даної справи та
спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини справи
та норми права, колегія суддів дійшла
висновку про відповідність
оскаржуваного рішення нормам чинного
законодавства та матеріалам справи на
підставі чого, рішення господарського
суду Запорізької області у справі №
32/5009/4559/11 слід залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача - без
задоволення.

На підставі викладеного, керуючись 99,
101, 102, п. 1, ст. 103, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду,
одностайно, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 30.07.2014р. по
справі №32/5009/4559/11 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 24.11.2014
року.

Головуючий суддя
В.О. Фоміна

Суддя
О.О. Крестьянінов

Суддя
Л.М. Здоровко