ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 р.
Справа № 914/3325/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз Україна", м. Київ

до відповідача: Будинкоуправління №1
Яворівської квартирно-експлуатаційної
частини району, м. Яворів, Львівська
область

про стягнення 5 977, 91 грн.

Суддя Н. Мороз

При секретарі Н. Кривка

Представники:

Від позивача: Пронюк В.Я.

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз Україна",
м. Київ до Будинкоуправління №1
Яворівської квартирно-експлуатаційної
частини району, м. Яворів, Львівська
область про стягнення 5 977, 91 грн.

Ухвалою суду від 18.09.2014р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на
07.10.2014р.

Розгляд справи відкладався ухвалою
суду від 07.10.2014р. з підстав, викладених у
відповідній ухвалі.

21.10.2014р. в судовому засіданні
оголошувалась перерва, про що
представники сторін ознайомлені під
розписку.

В судове засідання 18.11.2014р. представник
позивач з'явився, ствердив, що у зв'язку
з простроченням виконання
відповідачем своїх зобов'язань та
проведення розрахунків неналежним
чином в порушення умов договору,
позивач просить стягнути з відповідача
пеню, інфляційні втрати та 3% річних.
Позов просить задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив. В попередньому
судовому засіданні подав докази сплати
основного боргу, надав усні пояснення
по суті спору, прострочення оплати за
поставлений газ визнав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
докази у їх сукупності, заслухавши
пояснення повноважних представників
сторін, суд встановив:

07.10.2013р. між Публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (позивач,
за договором - продавець) та
Будинкоуправлінням №1 Яворівської
квартирно-експлуатаційної частини
району (відповідач, за договором -
покупець) укладено договір
купівлі-продажу природного газу №13/4110-
ТЕ-21 та додаток №1, який є невід'ємною
частиною договору.

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець
зобов'язується поставити покупцеві
імпортований природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
природний газ в обсязі зазначеному п.1.2
договору. Газ, що постачається за цим
договором, використовується покупцем
виключно для вироблення теплової
енергії, яка споживається населенням,
релігійними організаціями та
національними творчими спілками і їх
регіональними осередками (крім
обсягів, що використовуються для
виробничо-комерційної діяльності).

Пунктом 5.1. договору визначені терміни
поставки газу: з 01 жовтня 2013р. по 31
грудня 2013р. включно.

Згідно розділу 2 додатку №1 до договору,
визначено порядок приймання передачі
газу. Приймання - передача газу,
поставленого продавцем покупцеві у
відповідному місяці поставки газу,
оформляється актом приймання передачі
газу, в якому зазначаються фактичні
обсяги спожитого газу, його ціна та
вартість.

На виконання умов договору, позивачем
поставлено природний газ на загальну
суму 440 884, 88 грн., що підтверджуються
актами приймання - передачі природного
газу від 24.01.2013р. - за спожитий газ у
жовтні 2013р. на суму 47 108, 94 грн., за
листопад 2013р. на суму 164 171, 06 грн., за
грудень 2013р. на суму 229 604, 88 грн.

Згідно п. 4.1. договору, оплата за газ
здійснюється покупцем виключно
коштами шляхом 100% поточної оплати
протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяці наступного за місяцем поставки
газу.

Банківськими виписками та платіжними
дорученнями №№4, 11, 37 підтверджується
сплата відповідачем заборгованості за
поставлений природний газ на загальну
суму 440 884, 88 грн. (29.11.2013р. - 47 108, 94 грн.,
13.12.2013р. - 64 171, 07 грн., 03.02.2013р. - 329 604, 88 грн.)

Як вбачається з матеріалів справи та
документів, якими підтверджується
сплата за спожитий природний газ,
відповідачем порушено строки оплати,
встановлені п. 4.1 договору.

Стаття 216 ГК України встановлює, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування саме до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених законами та
договором. При цьому, у відповідності
до ст. 218 ГК України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. Відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язання контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК
України).

У відповідності до умов п. 7.3 договору, у
разі невиконання покупцем умов пункту
4.1. умов договору, покупець
зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення платежу.

У зв'язку з порушенням строків оплати
встановлених договором позивачем
нараховано відповідачу пеню за період
прострочення платежу, а саме: за
жовтень 2013р. (за період з 14.11.2013р. по
30.11.2013р. ) в розмірі 268, 46 грн., за листопад
2013р. (14.12.2013р. по 04.02.2014р.) в сумі 1852, 05 грн.
та грудень 2013р. (14.01.2014 по 04.02.2014р.) в
розмірі 1717, 32 грн.

Відтак, враховуючи неналежне виконання
відповідачем своїх зобов'язань
позивачем правомірно нараховано
відповідачу пеню в розмірі 3837, 83 грн.
відповідно до поданого розрахунку.

Крім того, згідно з ч. 2. ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Згідно п. 3.1 та 4.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» роз'яснено,
інфляційні нарахування на суму боргу,
сплата яких передбачена частиною
другою статті 625 ЦК України, та сплата
трьох процентів річних від
простроченої суми не є штрафною
санкцією, а виступають способом
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення коштів внаслідок
інфляційних процесів за весь час
прострочення в їх сплаті та шляхом
отримання від боржника компенсації
(плати) за користування ним коштами,
належними до сплати кредиторові.

Відтак, позивачем за прострочення
виконання зобов'язання правомірно
нараховано відповідачу 3% річних в сумі
885, 65 грн. та інфляційні втрати в
розмірі 1254, 43 грн. (за період жовтень
2013р. - грудень 2013р.), відповідно до
поданого розрахунку (в матеріалах
справи).

Таким чином, загальна сума, яка
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача у зв'язку з неналежним
виконанням зобов'язань становить 3
837, 83 грн. - пені, 1254, 43 грн. - інфляційних
втрат, та 3% річних в розмірі 885, 65 грн.
Доказів зворотнього суду не надано.

Згідно ст.526 ЦК України в контексті з
вимогами ст.193 ГК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ст. 32 ГПК України).

Згідно статей 33, 38 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Сторона
або прокурор у разі неможливості
самостійно надати докази вправі подати
клопотання про витребування
господарським судом доказів. У разі
задоволення клопотання суд своєю
ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 Господарського процесуального
кодексу України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що відповідачем не спростовано
доводів позовної заяви, не надано суду
належних та допустимих доказів про
наявність інших обставин ніж ті, що
досліджені в ході судових засідань,
відтак позовні вимоги підлягають до
задоволення повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини
відповідача, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 11, 526, 599, 625 ЦК України,
ст. 193, 216, 218 ГК України, ст. ст. 4-3, 32, 33, 38,
43, 49, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК України,
господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Будинкоуправління №1
Яворівської квартирно-експлуатаційної
частини району, Львівська область, м.
Яворів, вул. Ів. Хрестителя, 53 () на користь Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6
() - 3837, 83 грн. - пені, 1254, 43
грн. - інфляційних втрат, 885, 65 грн. - 3%
річних та 1827, 00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

Рішення складено 21.11.2014р.

Суддя
Мороз Н.В.