ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2014 р.
Справа № 908/1678/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова
С.В., суддя Горбачова Л.П.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Гринько О.А., за дов.№14-126 від
13.05.2014 року

відповідача - Вініченко О.В., за
дов.№19/0020 від 01.10.2013 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз", м. Запоріжжя (вх. №2762 З/3-10)
на рішення господарського суду
Запорізької області від 04.08.14 року у
справі №908/1678/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз", м. Запоріжжя

про визнання недійсним
одностороннього правочину,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 04.08.2014 року по
справі №908/1678/14 (суддя О.Г.Смирнов)
позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" задоволено. Визнано
недійсним односторонній правочин з
припинення зобов'язання зарахуванням
зустрічних однорідних вимог строк
виконання, яких настав, а також вимог,
строк виконання яких не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, оформлений у вигляді заяви
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" №1 (вх. №19/2923 від 30.12.2013
року). Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
судовий збір в розмірі 1218 грн.

Відповідач з рішенням суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій вважає, що
судом при прийнятті оскаржуваного
рішення не в повному обсязі з'ясовані
обставини, які мають значення для
справи, невірно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
просить рішення скасувати, та прийняти
нове рішення, яким відмовити в позові
повністю.

Позивач через канцелярію Харківського
апеляційного господарського суду
надав відзив на апеляційну скаргу
(вх.№8930 від 13.10.2014 року), в якому проти
доводів викладених в апеляційні скарзі
заперечує, вважає, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції прийняте
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та всебічним дослідженням обставин
справи, просить рішення залишити без
змін, а апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" (відповідач по справі)
заявою № 1 (вих.№19/2923 від 30.12.2013 року)
повідомило Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз Україна" про
припинення зобов'язання щодо сплати
згідно наказу господарського суду
Запорізької області №908/2195/13 від 27.09.2013
року заборгованості на суму 2005789,67 грн.
на користь позивача зарахуванням
зустрічних однорідних вимог, шляхом
зменшення дебіторської заборгованості
останнього зі сплати 0,1% пені за
прострочення виконання не грошового
зобов'язання, що виникла на підставі
договору №13-216-Н від 04.01.2013 року.

Вважаючи зазначений правочин
необґрунтованим, Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулось
до суду із позовом про визнання його
недійсним з підстав суперечності
чинному законодавству.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції зазначив, що заява ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Запоріжгаз" про зарахування
зустрічних однорідних вимог №1 від
30.12.2013 року не відповідає вимогам
законодавства, а відтак, наявні
підстави для визнання недійсним
одностороннього правочину.

Судова колегія не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції.

Однією з підстав виникнення
зобов'язань, згідно ст.11 ЦК України,
зокрема є договори та інші правочини.

Приписи ст.174 ГК України передбачають,
що однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання є
господарський договір та інші угоди,
передбачені законом, а також угоди не
передбачені законом, але такі, які йому
не суперечать.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи
04.01.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (позивач, за
договором - продавець) та Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" (відповідач, за договором -
покупець) укладено договір №13-216-Н на
купівлю - продаж природного газу
відповідно до п.1.1 продавець
зобов'язувався передати у власність
покупця у 2013 році природний газ, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити газ на умовах договору. Газ, що
продається за договором,
використовується покупцем виключно
для подальшої реалізації населенню
(п.1.2 договору).

Сторонами погоджено у п.2.1 договору, що
продавець передає покупцеві у 2013 році
газ в обсязі 496800,0 тис. куб. м. Обсяги
газу, що плануються передати за
договором, можуть змінюватися
сторонами протягом місяця продажу
(п.2.1.1 договору)

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу (п. 3.3 договору).

Також у п.3.4 договору встановлено, що не
пізніше 5-го числа, місяця наступного за
місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печаткою
покупця два примірники акта приймання -
передачі газу, в якому зазначаються
фактичні обсяги використаного газу,
його фактична ціна та вартість.
Продавець, не пізніше 8-го числа місяця
наступного за місяцем продажу газу,
зобов'язується повернути покупцеві
один примірник оригіналу акту,
підписаного уповноваженим
представником та скріпленого печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акту.

Положення зазначеного договору
відповідають правовим нормам,
закріпленими у постанові Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики (НКРЕ)
"Про затвердження порядку доступу та
приєднання до єдиної газотранспортної
системи України" № 420 від 19.04.2012 року
(далі - Постанова).

На виконання умов договору
відповідачем надіслано на адресу
позивача підписаний та скріплений
печаткою ПАТ по газопостачанню та
газифікації "Запоріжгаз" акт
приймання-передачі природного газу до
договору купівлі-продажу природного
газу №13-216-Н від 04.01.2013 року за березень
2013 року. Однак, підписаний
уповноваженим представником позивача
та скріплений печаткою товариства
примірник даного акту відповідачу не
повернуто. Також в порушення п. 3.4.
договору, мотивованої відмови від
підписання вищевказаного акту
позивачем не надано.

Матеріали справи містить копію
додаткової угоди № 1 від 10.07.2013 року до
договору на купівлю-продаж природного
газу №13-216-Н від 04.01.2013 року, якою у
зазначений договір внесено зміни.
Зокрема, п.2.1 статті 2 "Кількість та
якість газу" викладено в редакції з
врахуванням обсягів газу, фактично
отриманого відповідачем у березні 2013
року у відповідності до зазначеного
акту приймання-передачі природнього
газу. Отже, позивачем прийнято до уваги
зазначений акт, однак в порушення п.3.4
договору, позивач не повернув
відповідачеві підписаний
уповноваженою особою вищевказаний акт.

Пунктом 8.3 Постанови передбачено, що
приймання-передача газу від
газотранспортного підприємства (ГТП)
або газодобувного підприємства (ГДП) до
газопостачального підприємства (ГП)
відбувається в точках комерційного
обліку газу на газорозподільній
станції (ГРС) і оформлюється актами
приймання-передачі, що підписуються
представниками цих підприємств не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
звітним.

Крім цього п.8.5 Постанови, встановлює,
що до 5-го числа місяця, наступного за
звітним, ГП, ГТП та ГДП разом з
постачальниками газу та споживачами
оформляють, підписують та скріплюють
печатками акти приймання-передачі
газу.

Обсяг газу, який передається сторонами
при його закачуванні або відборі до/із
ПСГ, у відповідному місяці
оформляється актом приймання-передачі
газу. Акти приймання-передачі газу
складаються сторонами та скріплюються
печаткою до 15-го числа наступного за
звітним місяця закачування або відбору
газу до/із ПСГ. В актах
приймання-передачі газу вказується
обсяг газу, у тому числі обсяг
страхового запасу газу, закачаний або
відібраний до/із ПСГ (8.6.2 Постанови).

Відповідно до п. 8.7 Постанови акти
приймання-передачі газу є підставою
для розрахунків.

Станом на день розгляду справи в суді
першої інстанції, позивачем не
повернуто відповідачу належним чином
підписаного та скріпленого печаткою
акту приймання - передачі природного
газу до договору № 13-216-Н від 04.01.2013 року
за березень 2013 року, та не надано
вмотивованої відмови від його
підписання.

Згідно з ст.526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватись належним чином,
зокрема, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За умовами ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

На адресу Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" надіслано
претензію Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Запорожгаз" за №19/1999 від
03.12.2013 року, в якій зазначено що в
березні 2013 року відповідачу
недопоставлено природній газ за
договором, що свідчить про неналежне
виконання позивачем своїх договірних
зобов'язань, а відтак контрагентом
проведено нарахування штрафних
санкцій у відповідності до ст. 231 ГК
України.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п.3.4 договору, підставою
для остаточних розрахунків між
сторонами є підписані акти
приймання-передачі газу. Зазначене
положення відповідає п.8.7 Постанови
НКРЕ №420.

Частиною 1 ст.613 ЦК України
передбачено, що кредитор вважається
таким, що прострочив, якщо він
відмовився прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Враховуючи викладене, колегія суддів
доходить до висновку, що Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" не мало змоги оплатити газ
на умовах договору (п.1.1) та провести
остаточний розрахунок за поставлений
газ (березень 2013 року), зважаючи на
відсутність підписаного позивачем
акту приймання-передачі (п.3.4), відтак
відповідач правомірно нарахував
штрафні санкції, оскільки ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" є кредитором який
прострочив виконання зобов'язання за
договором №13-216-Н купівлі-продажу
природного газу від 04.01.2013 року.

Положенням п.2 ч.2 ст. 231 ГК України
передбачено, що у разі якщо порушено
господарське зобов'язання, в якому хоча
б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня
у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
тридцять днів додатково стягується
штраф у розмірі семи відсотків
вказаної вартості.

Тобто, саме бездіяльність позивача -
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" яка втілена у не
виконанні взятих на себе зобов'язання
згідно договору №13-216-Н від 04.01.2013 року
щодо підписання акту приймання -
передачі природного газу (за березень
2013 року), призвела до нарахування
контрагентом (відповідачем) штрафних
санкцій.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
правильність розрахунку
вищезазначених штрафних санкцій не
заперечувалась, контррозрахунок ПАТ
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" не подавався.
Доказів невідповідності нарахованих
штрафних санкцій та процентів нормам
матеріального права в матеріалах
справи відсутні.

Відповідно до ст. 598 ЦК України
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.
Припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених договором або
законом.

03.02.2013 року на адресу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
надійшла заява №1 від Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" (вх.№19/2923 від 30.12.2013 року)
про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічним позовних
вимог.

Відповідно до ст. 203 ГК України та ст.
601 ЦК України, одним зі способів
припинення зобов'язання, в тому числі й
господарського, є зарахування
зустрічних однорідних вимог, строк
виконання яких настав, а також вимог,
строк виконання яких не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги. Для зарахування зустрічних
вимог достатньо заяви однієї із сторін.
Припинення зобов'язання зарахуванням є
одностороннім правочином в розумінні
ч.3 ст.202 ЦК України.

Для того, щоб встановити відповідність
оспорюваного правочину вимогам закону,
необхідно з'ясувати наявність
зустрічних зобов'язань, тобто таких, за
якими сторони беруть участь у двох
зобов'язаннях, і при цьому кредитор в
одному зобов'язанні є боржником в
іншому зобов'язанні, встановити
однорідність вимог за такими
зобов'язаннями та визначити строк
пред'явлення таких вимог до виконання.

Стаття 35 ГПК України встановлює,
що факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні спорів, в яких беруть участь
ті самі сторони.

Рішенням господарського суду
Запорізької області, залишеним в силі
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 10.09.2013 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 21.10.2013 року, а також наказу
господарського суду Запорізької
області №908/2195/13 від 27.09.2013 року
Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" має заборгованість перед
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" у розмірі 2005789,67 грн.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно заяви №1 вих.19/2923 від 30.12.2013 року
про припинення зобов'язання
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, відповідач зменшив дебіторську
заборгованість перед позивачем в
розмірі 0,1% пені за прострочення
виконання позивачем не грошового
зобов'язання, що виникла на підставі
договору №13-216 - Н від 04.01.2013 року на суму
2005789,67 грн. та, відповідно, зменшив
кредиторську заборгованість перед
позивачем згідно наказу
господарського суду Запорізької
області від 27.09.2013 року № 908/2195/13 на суму
2005789,67 грн.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач має заборгованість перед
позивачем у розмірі 20055789,67 відповідно
до наказу господарського суду
Запорізької області від 27.09.2013 року №
908/2195/13, в свою чергу позивач має
заборгованість перед відповідачем по
договору №13-216-Н від 04.01.2013 року у
розмірі 20055789,67 грн. Окрім цього,
відповідно до умов договору №13-216-Н від
04.01.2013 року термін виконання
зобов'язання по сплаті штрафних
санкцій не вказаний, що свідчить про
зрілість таких вимог.

Статтею 601 ЦК України встановлено
такий спосіб припинення зобов'язання
як зарахування зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. При цьому,
зарахування зустрічних вимог може
здійснюватися за заявою однієї із
сторін.

Враховуючи положення ст. 601 ЦК України
зарахування зустрічних однорідних
вимог можливе при наявності таких умов:
зустрічність вимог - сторони беруть
участь у двох зобов'язаннях, і при цьому
кредитор в одному зобов'язанні є
боржником в іншому зобов'язанні;
однорідність вимог (гроші, однорідні
речі); зрілість вимог - необхідно щоб
термін виконання зобов'язань вже
настав, або був визначений моментом
запитання, чи що б термін не був
указаний взагалі, тобто виконання
можна вимагати в будь-якій момент;
ясність (зрозумілість) вимог.

Тобто, цивільне законодавство України
допускає припинення зобов'язанням,
встановлюючи сукупність умов його
здійснення та регламентуючи обмеження
у застосуванні зарахування, шляхом
встановлення переліку зобов'язань,
припинення яких зарахуванням не
допускається.

Згідно ст. 602 ЦК України не
допускається зарахування зустрічних
вимог:

1) про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю;

2) про стягнення аліментів;

3) щодо довічного утримання (догляду);

4) у разі спливу позовної давності;

5) в інших випадках, встановлених
договором або законом.

З огляду на викладене колегія суддів
зазначає, що ст. 601 та 602 ЦК України не
містить застереження про неможливість
зарахування вимоги, яка виникла із
зобов'язання про забезпечення
виконання зобов'язань, зокрема штрафу.
Таке зарахування може бути припинено
шляхом зарахування зустрічних
однорідних вимог на загальних
підставах.

Випадки недопустимості зарахування
зустрічних вимог, передбачені ст. 602 ЦК
України, за даних обставин відсутні,
зарахування зустрічних вимог є
можливим. Наявність на момент
вчинення правочину передбачених ст. 602
ЦК України умов, за яких зарахування
зустрічних вимог не допускається,
колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що заява Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз" про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 30.12.2013
року за №1 відповідає вимогам
законодавства, відтак позовні вимоги
ПАТ «НАК «Нафтогаз України» є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Сторона або прокурор
у разі неможливості самостійно надати
докази вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів. У разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
43 Господарського процесуального
кодексу України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Доводи апеляційної скарги
спростовують висновки суду першої
інстанції.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Запорізької області від 04.08.2014 року у
справі №908/1678/14 прийняте при не
належному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи та не у
відповідності до норм матеріального і
процесуального права і наявні підстави
для його скасування, в зв'язку з чим,
апеляційна скарга відповідача
підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 22, 85, 99, 101, пунктом 2
статті 103, пункт 1 , 4 статті 104 статтею 105
Господарського процесуального кодексу
України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Запорожгаз", м. Запоріжжя задовольнити.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 04.08.2014 року у
справі №908/1678/14 скасувати та прийняти
нове рішення, яким у задоволені позову
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 17 листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Горбачова Л.П.