ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.11.14р. Справа № 904/8387/14

За позовом Департаменту комунального
господарства та капітального
будівництва Дніпропетровської міської
ради, м. Дніпропетровськ

до комунального підприємства
Дніпропетровської міської ради "МІСЬКЕ
УПРАВЛІННЯ СПРАВАМИ", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 131 703,56 грн.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Замп Г.С. -
довіреність № б/н від 18.09.14р.,
представник Діброва М.П. - довіреність
№ б/н від 12.11.14р.;

від відповідача: представник Борцова
К.О. - довіреність № б/н від

СУТЬ СПОРУ:

Департамент комунального господарства
та капітального будівництва
Дніпропетровської міської ради,
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
позивач) звернувся до господарського
суду з позовною заявою до комунального
підприємства Дніпропетровської
міської ради "Міське управління
справами", м.Дніпропетровськ (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
131703,56грн. Судові витрати по справі
позивач просив суд стягнути з
відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № 3/2401 від 23.10.14р. ухвалою
суду від 27.10.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 17.11.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується явкою повноважного
представника в судове засідання, яке
відбулося 17.11.14р.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 04.11.14р. з
відміткою представника відповідача
про отримання ухвали суду 31.10.14р.

17.11.14р. в судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі та
просив суд їх задовольнити.

Повноважний представник відповідача в
судовому засіданні проти позову не
заперечував, надав суду підписаний акт
звірки взаємних розрахунків.

В судовому засіданні оглянуто всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
17.11.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників позивача та
відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.11р. між комунальним підприємством
Дніпропетровської міської ради "Міське
управління справами" (далі по тексту -
відповідач, замовник) та департаментом
житлово-комунального господарства та
капітального будівництва
Дніпропетровської міської ради
укладено договір №10/2011 про здійснення
технічного нагляду (далі по тексту -
договір).

30.11.11р. Дніпропетровською міською радою
прийнято рішення №67/17 "Про
реорганізацію департаменту
житлово-комунального господарства та
капітального будівництва
Дніпропетровської міської ради шляхом
виділення з його структури управління
житлового господарства в окремий
виконавчий орган Дніпропетровської
міської ради", на підставі якого
сторони уклали додаткову угоду до
договору №1 від 30.11.11р. в якій досягли
згоди назву виконавчого органу
"Департамент житлового-комунального
господарства та капітального
будівництва Дніпропетровської міської
ради" замінили новою назвою
"Департамент комунального
господарства та капітального
будівництва Дніпропетровської міської
ради" (далі по тексту - позивач,
виконавець).

Пунктом 1.1 договору визначено, що за цим
договором замовник доручає, а
виконавець зобов'язується здійснити
технічний нагляд за об'єктом:
"Капітальний ремонт житлового будинку
по вул.Будьоного, 27 в
м.Дніпропетровську" (далі по тексту -
об'єкт). Вартість здійснення технічного
нагляду є складовою частиною загальної
вартості робіт по проведенню
капітального ремонту об'єкта.
Здійснення технічного нагляду за
будівництвом об'єкту виконується у
відповідності з порядком здійснення
технічного нагляду під час будівництва
об'єктів архітектури, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.07.07р. за №903.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2
договору виконавець зобов'язаний
якісно, та у встановлені сторонами
терміни виконувати дії, передбачені
пунктом 1.1 цього договору; забезпечити
технічний нагляд за будівництвом
відповідно до вимог затвердженої
проектної документації; забезпечити
контроль якості і об'ємів робіт на
об'єкті будівництва.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2
договору замовник зобов'язаний
прийняти належним чином роботи по
здійсненню технічного нагляду та
підписати Акти здачі-приймання, та всі
надані виконавцем документи про
виконане ним у відповідності з
договором; Після контролю за
достовірністю актів здачі-приймання
виконавцем, підписувати ці акти в
триденний термін з моменту одержання.
Акт підписується сторонами в триденний
термін з моменту підписання акту
виконаних робіт за формою КБ-2в;
з'явитися для підписання акту
здачі-прийому об'єкту будівництва;
провести оплату виконаних робіт
відповідно до умов даного договору.

Пунктом 3.1 договору визначено, що
оплата робіт виконується наступним
чином:

- оплата виконується згідно ДБН Д.1.1-1-2000
та листа Держбуду України від 04.10.00р.
№7/7-1010 в розмірі 2.1% за підсумком глав 1-9
зведеного кошторису, після підписання
підряднику актів виконаних робіт за
формою КБ-2а та довідки за формою КБ-3 та
з дати підписання акту здачі-приймання
наданих послуг за відповідний період
на протязі п'яти банківський днів, ПДВ
(20%) не обкладається. В межах
інвесторської документації сума по
технічному нагляду складає 131703,56грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що
розрахунки між сторонами по даному
договору здійснюються згідно умов та в
порядку, зазначеному в пункті 2 та
пункті 3 цього договору. Зазначені суми
по технічному нагляду будуть
уточнюватися в залежності від суми
фактично виконаних робіт підрядником
та підписаних актів виконаних робіт.

Пунктом 3.3 договору визначено, що сума
затрат по здійсненню технічного
нагляду, яка передбачена у пункті 3.1,
розповсюджується тільки на
будівельно-монтажні роботи
передбачені у затвердженій
проектно-кошторисній документації. За
проведення технічного нагляду за
додатковими роботами, які виникли в
процесі капітального ремонту об'єкта,
замовник додатково перераховує кошти
виконавцю. У разі відмови оплати за
здійснення технічного нагляду на
додаткові роботи, виконавець не несе
відповідальність за проведення
капітального ремонту на такі роботи.

Пунктом 3.4 договору визначено, що зміни
та доповнення щодо зміни вартості
послуг, а також порядку оплати,
оформляються додатковою угодою.

Пунктом 4.1 договору визначено, що
приймання робіт відбувається шляхом
підписання сторонами акту. Виконавець
складає та направляє замовнику,
належним чином ним завірений
підписаний та завірений печаткою акт
приймання робіт по здійсненню
технічного нагляду.

Цей договір набирає чинності з дати
його підписання сторонами та діє до
дати підписання декларації про
готовність об'єкта до експлуатації, а в
частині обов'язків по оплаті наданих
послуг по фінансовим та гарантійним
обов'язкам - до повного проведення
розрахунків, але не пізніше 31.12.11р.
(пункт 5.1 договору).

Додатковою угодою №1 до договору
сторони вирішили продовжити строк дії
договору та пункт 5.1 викласти у
наступній редакції: "Сторони
домовилися, що умови цього договору
застосовуються до відносин між ними, що
виникли з 19.10.11р. (відповідно до ст. 631
Цивільного кодексу України та ст. 180
Господарського кодексу України).
Договір діє до дати підписання
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, а в частині обов'язків по
оплаті наданих послуг по фінансовим та
гарантійним обов'язкам - до повного
проведення розрахунків, але не пізніше
31.12.12р.".

28.12.12р. між сторонами підписано
додаткову угоду №2 до договору в якій
сторони вирішили продовжити строк дії
договору та пункт 5.1 викласти у
наступній редакції: "Сторони
домовилися, що умови цього договору
застосовуються до відносин між ними, що
виникли з 19.10.11р. (відповідно до ст. 631
Цивільного кодексу України та ст. 180
Господарського кодексу України).
Договір діє до дати підписання
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації, а в частині обов'язків по
оплаті наданих послуг по фінансовим та
гарантійним обов'язкам - до повного
проведення розрахунків, але не пізніше
31.12.13р.".

23.12.13р. між сторонами підписано
додаткову угоду №3 до договору в якій
сторони визначили, що сума договору
складає 131703,56грн. (без урахування ПДВ),
що відповідає кошторисним
призначенням замовника на 2013 рік.

На виконання умов укладеного між
сторонами договору позивач виконав
технічний нагляд по об'єкту "Житловий
будинок по вул.Будьоного, 27,
м.Дніпропетровськ - капітальний
ремонт". Роботи по технічному нагляду
виконані на суму 131703,56грн. без
урахування ПДВ.

06.12.11р. представники сторін підписали
акт №1 здачі-прийомки виконаних робіт
по об'єкту "Житловий будинок по
вул.Будьоного, 27, м.Дніпропетровськ -
капітальний ремонт" та скріпили
печатками сторін.

Враховуючи, що відповідач всупереч
умовам укладеного між сторонами
договору не здійснив оплату наданий
позивачем послуг останній звернувся до
суду з даною позовною заявою.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову не заперечував,
надав суду підписаний акт звірки
взаємних розрахунків.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем та
відповідачем на вимогу суду в судове
засідання та заслухавши повноважних
представників позивача та відповідача
в судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги, слід
визнати обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Доказів оплати робіт в сумі 131703,56грн.
відповідач не надав, доводи позивача,
наведені в обґрунтування позову, не
спростував.

Саме відповідачем долучено до
матеріалів справи підписаний акт
звірки взаємних розрахунків в якому
станом на 01.11.14р. зокрема відповідачем
визнано заборгованість перед
позивачем у розмірі 131703,56грн.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судові витрати по справі, відповідно до
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покласти на відповідача.

Відповідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 509, 530, 599, 610, 612, 625,
629, 901, 903 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49,
75, 82-85, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з комунального підприємства
Дніпропетровської міської ради "Міське
управління справами" (49000,
м.Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса, 75;
ідентифікаційний код 34315660) на користь
департаменту комунального
господарства та капітального
будівництва Дніпропетровської міської
ради (49000, м.Дніпропетровськ,
вул.Виконкомівська, 6; ідентифікаційний
код 37454064) 131703,56грн. (сто тридцять одна
грн. сімсот три грн. 56 коп.) - основна
заборгованість; 2634,07грн. (дві тисячі
шістсот тридцять чотири грн. 07 коп.) -
судовий збір, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

17.11.14р.

Суддя І.В. Петренко