ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 року
Справа № 904/6799/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М.
(доповідача),

суддів: Бахмат Р.М.,
Кузнецова В.О.,

секретар судового засідання Назаренко
С.Г.

представники сторін:

від позивача: Тимченко К.О.
представник, довіреність №102юр від
27.10.14;

від відповідача: Меркович Д.В.
представник, довіреність б/н від 12.03.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорбуд" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 22.10.2014 року у справі

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Дніпрогаз",

м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорбуд",

м. Дніпропетровськ

про стягнення 156 435,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Дніпрогаз" звернулось з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорбуд", в якому
просило господарський суд стягнути з
відповідача на свою користь суму боргу
у розмірі 128 240,73 грн., пеню у розмірі 9
684,10 грн., 3% річних у розмірі 2 731,99 грн.,
інфляційні витрати у розмірі 15 778,48 грн.
та судовий збір у розмірі 3 128,71 грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014 р.
( суддя Кеся Н.Б. ) позов задоволено -
стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дорбуд" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Дніпрогаз" суму боргу у розмірі 128 240,73,
пеню у розмірі 9 684,10, 3% річних у розмірі 2
731,99 грн., інфляційні витрати у розмірі 15
778,48 грн. та судовий збір у розмірі 3 128,71
грн.

Приймаючи рішення, господарський суд
виходив з обставин щодо несвоєчасного
виконання відповідачем умов договору
поставки природного газу №
2013/П-ПР-10488/36273 від 01.01.13 р. , в частині
оплати отриманого природного газу.

Не погодившись з вказаним рішенням
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Дорбуд" подало
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати оскаржуване рішення та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги
заявник посилається на порушення судом
норм матеріального права, вказуючи на
те, що позивачем не було надано суду
належних доказів надання послуг з
постачання природного газу, за період з
листопада 2013 року по червень 2014 року.
Так, відповідач вважає, що надані
позивачем в якості доказу факту
поставки природного газу акти
приймання-передачі виконаних робіт не
є належним доказом поставки газу,
оскільки останні не підписані
уповноваженим представником
відповідача, на актах проставлено лише
печатку ТОВ "Дорбуд» та факсимільний
підпис невідомої особи, посаду,
прізвище , ім'я та по-батькові якої не
зазначено.

Позивач вважає рішення суду
обґрунтованим, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
зазначаючи у відзиві на апеляційну
скаргу на тому, що акти
приймання-передачі природного газу
підписані Відповідачем і скріплені
печаткою ТОВ "Дорбуд».

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.11.2014 р. у справі № 904/6799/14, апеляційну
скаргу прийнято до розгляду. Розгляд
справи призначено на 27.11.2014 р.

У судовому засіданні 27.11.2014 р.
оголошена вступна та резолютивна
частини постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача та
пояснення представників сторін,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи -
01.01.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством "Дніпрогаз" ( Постачальник )
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дорбуд" ( Споживач )
був укладений типовий договір №
2013/П-ПР-10488/36273 на постачання природного
газу за регульованим тарифом ( в межах
обсягів природного газу для
забезпечення потреб промислових
підприємств та інших суб'єктів
господарювання які є кінцевими
споживачами ), відповідно до умов якого
Постачальник постачає природний газ
Споживачу в обсягах і порядку,
передбачених Договором для
забезпечення потреб Споживача, а
Споживач оплачує Постачальнику
вартість газу і наданих послуг у
розмірах, строках, порядку та на умовах,
передбачених Договором ( п. 1.1 Договору
).

Оплата вартості послуг з постачання
газу, відповідно до п. 4.6 Договору
здійснюється Споживачем авансовими
платежами із розрахунку договірного
обсягу постачання газу протягом
періоду оплати відповідно до додатка 2
до Договору. Авансові платежі
сплачуються Споживачем Постачальнику
на розрахунковий рахунок зі
спеціальним режимом використання у
розмірі 100 відсотків від вартості
запланованого або погодженого
Постачальником обсягу газу на
розрахунковий період до 25-го числа
місяця, що передує місяцю поставки
газу. Споживач самостійно розраховує
суму платежу, виходячи з ціни газу на
наступний розрахунковий період та
відповідної величини договірного
обсягу газу, заявленого на наступний
розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати Споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці. У випадку
недоплати вартості послуг з постачання
газу за розрахунковий період Споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Оплата вартості послуг з постачання
газу за Договором здійснюється
Споживачем виключно грошовими коштами,
що перераховуються на поточний рахунок
із спеціальним режимом використання
Постачальника ( п. 4.7 Договору ).

Цей Договір набирає чинності з дати
його підписання та укладається на
строк до 31.12.2013 р. (п. 10.1 Договору).

Додатковою угодою від 16.12.2013 р. до
Типового договору на постачання
природного газу за регульованим
тарифом (в межах обсягів природного
газу для забезпечення потреб
промислових підприємств та інших
суб'єктів господарювання, які є
кінцевими споживачами) № 2013/П-ПР-10488/36273
від 01.01.2013 р. сторонами узгоджено строк
дії договору до 31.12.2014 р.

Відповідно до п. 2.5. договору,
споживання підтверджених обсягів газу
протягом місяця здійснюється, як
правило, рівномірно виходячи з
середньодобової норми ( далі - добова
норма), яка визначається шляхом
ділення місячного підтвердженого
обсягу газу на кількість днів протягом
цього місяця, або згідно узгодженого
сторонами графіку у випадку якщо
газоспоживання здійснюється протягом
місяця нерівномірно.

Згідно з п. 2.6. договору, послуги з
постачання газу підтверджуються
підписаним Сторонами актом
приймання-передачі газу та/або актом
виконаних робіт, що оформлюється за
даними вузлів обліку, визначених у
додатку 1 до Договору та згідно з
умовами Технічної угоди, укладеної між
Споживачем та Газорозподільним
підприємством.

Відповідно до п. 2.7. договору,
Постачальник до 2-го числа, звітного
місяця, направляє Споживачу два
примірники акта приймання-передачі
газу за звітний місяць та/або два
примірники акта виконаних робіт,
підписані уповноваженим представником
та скріплені печаткою Постачальника.

Відповідно до п. 2.8. договору,
Споживач протягом двох днів з дати
одержання акта приймання-передачі газу
та акта виконаних робіт зобов'язується
повернути Постачальнику один
примірник оригіналу акта
приймання-передачі газу та/або один
примірник акта виконаних робіт,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою
Споживача, або надати в письмовій
формі мотивовану відмову від
підписання акта приймання-передачі
газу та/або акту виконаних робіт.

У випадку відмови від підписання
акта приймання-передачі газу та /або
акта виконаних робіт розбіжності
підлягають урегулюванню відповідно до
Договору або в судовому порядку. До
прийняття рішення судом обсяг та
вартість послуг з постачання газу
встановлюється відповідно до даних
Постачальника ( п. 2.8.1. договору ).

Доказів наявності мотивованої
відмови в письмовій формі від
підписання актів приймання-передачі
газу та/або акту виконаних робіт,
Відповідачем суду не надано. Не надано
Відповідачем і доказів урегулюванню
розбіжностей в судовому порядку.

Відповідно до п. 2.8.2. договору, у
випадку не повернення Споживачем
підписаного оригіналу акта
приймання-передачі газу та/або акту
виконаних робіт або не надання
письмової обгрунтованої відмови від
їх підписання до 4-го числа місяця
наступного за звітним, такий акт
вважається підписаним Споживачем, а
обсяг та вартість послуг з постачання
газу встановлюються відповідно до
даних Постачальника.

Акти приймання-передачі газу та
/або акта виконаних робіт є підставою
для остаточних розрахунків Споживача з
Постачальником ( п. 2.9. договору ).

Відповідно до п. 4.4. договору,
сторони домовились, що ціна газу,
розрахована відповідно до пунктів 4.1.
та 4.2. Договору, є обов'язковою для
Сторін, з дати набрання нею чинності.
Визначена на її основі вартість газу
буде застосовуватись Сторонами при
складанні актів приймання-передачі
газу та/або акту виконаних робіт та
розрахунках за газ згідно з умовами
Договору.

Судом першої інстанції встановлено
та наявними в матеріалах справи актами
приймання-передачі підтверджується, що
в період з листопада 2013 р. по червень 2014
р. Постачальник передав, а Споживач (
Відповідач ) прийняв природний газ в
обсязі 35812 м3 на загальну суму 165 106,47
грн., що не спростовується і
Відповідачем.

Відповідач в порушення умов договору
розрахувався за поставлений природний
газ частково, лише на суму 36 865,72 грн.,
внаслідок чого у останнього виникла
заборгованість в сумі 128 240,73 грн.
основного боргу.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідачем не надано суду
доказів, які у визначеному законом
порядку встановлюють наявність
обставин, на яких ґрунтуються
заперечення Відповідача викладені в
апеляційній скарзі ( зазначені лише під
час апеляційного оскарження ),
пов'язані з тим, що акти
приймання-передачі виконаних робіт не
підписані уповноваженим представником
Відповідача та на те, що на актах
проставлено лише печатку ТОВ "Дорбуд» і
факсимільний підпис невідомої особи,
посаду, прізвище, ім'я та по-батькові
якої не зазначено.

На вказаних актах підписи з боку
Відповідача завірені печаткою
підприємства, а на окремих актах
зазначене і прізвище керівника, що
здійснив підпис на актах.

Нормами ст. 509 ЦК України визначено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно зі ст. 193 ГК України, приписи якої
кореспондуються з приписами ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно, згідно
з ч. 1 ст. 530 ЦК України, підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів ст. 11 ЦК України
однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договір.

Договором, згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України,
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір, згідно з ст. 629 ЦК України, є
обов'язковим для виконання сторонами.

Ст. 712 ЦК України встановлено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Нормами ч. 1 ст. 692 ЦК України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець, згідно з ч. 2 ст. 692 ЦК
України, зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Дані наслідки
порушення зобов'язання передбачені і
ч. 1 ст. 230 ГК України. Згідно норм
зазначених статей у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Законодавцем у ст. 549 ЦК України
визначено неустойку (штраф, пеню), як
грошову суму або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Також, ст. 625 ЦК України унормовано, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Тобто, кредитору надане право вимагати
сплату боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий
господарський суд виходив з того, що
факт порушення відповідачем своїх
зобов'язань щодо своєчасної оплати
поставленого за Договором природного
газу є доведеним, що суперечить умовам
укладеного між сторонами договору та
нормам ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Відтак, з Відповідача на користь
Позивача підлягає стягненню пеня,
передбачена п. 6.2.2 Договору, а також 3%
річних та інфляційні втрати,
нараховані на підставі ст. 625 ЦК
України.

Згідно з розрахунком Позивача сума
пені складає 9 684,10 грн., яка нарахована
за загальний період з 06.12.2013 р. по 05.06.2014
р., з 06.01.2014 р. по 05.07.2014 р., з 06.02.2014 р. по
05.08.2014 р., з 06.03.2014 р. по 05.09.2014 р., з 06.04.2014 р.
по 05.09.2014 р., з 06.05.2014 р. по 05.09.2014 р., з
06.06.2014 р. по 05.09.2014 р., з 06.07.2014 р. по 05.09.2014
р.

Сума пені розрахована на суму боргу з
визначенням періоду прострочення та
відповідним застосуванням розміру
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період прострочки.

Позивач нарахував Відповідачу суму 3 %
річних у розмірі 2 731,99 грн., які
нараховані за період з 06.12.2013 р. по 05.09.2014
р. та 15 778,48 грн. індексу інфляції за
період з грудня 2013 р. по серпень 2014 р.

Враховуючи встановлений факт
порушення Відповідачем строків оплати
отриманого ним природного газу, а також
наведені вище норми чинного
законодавства, колегія суддів
погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача 9 684,10
грн. пені, 15 778,48 грн. інфляційних втрат
та 2 731,99 грн. 3% річних. Таким чином, судом
першої інстанції обґрунтовано
встановлено, що загальна
заборгованість відповідача склала 156
435,30 грн.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що господарський суд
правомірно задовольнив позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення прийнято місцевим
господарським судом за повністю
дослідженими обставинами справи з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим підстав для зміни чи
скасування законного та
обґрунтованого судового акту колегія
суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 101-103, 105 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дорбуд" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.10.2014 р.
у справі залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 22.10.2014 р.
року у справі № 904/6799/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Постанова складена у повному
обсязі 28.11.2014 року

Головуючий суддя
І.М. Кощеєв

Суддя
Р.М. Бахмат

Суддя
В.О. Кузнецов