Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 910/24969/14 26.11.14 р.

За позовом Публічного
акціонерного товариства "ПЕРШИЙ
УКРАЇНСЬКИЙ

МІЖНАРОДНИЙ БАНК"

до Приватного акціонерного
товариства "Технологічна Аграрна
Компанія

Об'єднана"

про стягнення 7 941 649,50 дол. США та 6
407 619,51 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Земляна І.О. за
довіреністю № НАА 768356 від 11.11.2014 р.;

Шматко В.О. за довіреністю № НАЕ
4795442 від 03.10.2014 р.;

від відповідача: Протасов С.В. за
довіреністю № б/н від 19.09.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "ПЕРШИЙ
УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
"Технологічна Аграрна Компанія
Об'єднана" про стягнення 7 941 649,50 дол. США
та 6 407 619,51 грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем зобов'язань
за кредитним договором №1173-КД від
11.04.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.11.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
26.11.2014 р.

13.11.2014 р. через відділ діловодства суду
надійшло клопотання про забезпечення
позову, у якому позивач просить суд
вжити заходів до забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно та
кошти, що знаходяться на рахунках
відповідача, в межах суми позовних
вимог.

В обґрунтування вказаного клопотання
позивач зазначає, що невжиття заходів
забезпечення позову значно утруднить
або зробить неможливим виконання
рішення господарського суду у разі
задоволення позовних вимог.

26.11.2014 р. через відділ діловодства суду
від позивача надійшли доповнення до
заяви про вжиття заходів до
забезпечення позову.

26.11.2014 р. через відділ діловодства суду
від відповідача надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з неотриманням копій позовної
заяви та ухвали про порушення
провадження у справі.

У судовому засіданні 26.11.2014 р.
представником позивача подано
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.

Представники позивача у засіданні
підтримали вимоги заяви про вжиття
заходів до забезпечення позову у
повному обсязі, проти відкладення
розгляду справи заперечили.

Представник відповідача заперечив
проти задоволення заяви про вжиття
заходів до забезпечення позову та
підтримав власне клопотання про
відкладення розгляду справи.

Розглянувши наявні у справі матеріали
з огляду на подане позивачем
клопотання, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд дійшов
висновку про необхідність задоволення
вказаного клопотання, виходячи з
наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї власної
ініціативи має право вжити,
передбачених статтею 67 цього Кодексу,
заходів до забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Згідно зі ст. 67 Кодексу, позов
забезпечується: накладанням арешту на
майно або грошові суми, що належать
відповідачеві; забороною
відповідачеві вчиняти певні дії;
забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору; зупиненням
стягнення на підставі виконавчого
документа або іншого документа, за яким
стягнення здійснюється у безспірному
порядку; зупиненням продажу
арештованого майна, якщо подано позов
про визнання права власності на це
майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» від 26 грудня 2011
року № 16 судам роз'яснено, що особа, яка
подала заяву про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 ГПК, обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову. У
вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення
збалансованості інтересів сторін, а
також інших учасників судового
процесу; наявності зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий захід
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів; запобігання порушенню у
зв'язку із вжиттям таких заходів прав
та охоронюваних законом інтересів
осіб, що не є учасниками даного
судового процесу.

Пунктом 3 згаданої постанови визначено,
що умовою застосування заходів до
забезпечення позову за вимогами
майнового характеру є достатньо
обґрунтоване припущення, що майно (в
тому числі грошові суми, цінні папери
тощо), яке є у відповідача на момент
пред'явлення позову до нього, може
зникнути, зменшитись за кількістю або
погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Отже, найдоцільніше
вирішувати питання забезпечення
позову на стадії попередньої
підготовки справи до розгляду (стаття 65
ГПК).

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Про
такі обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Адекватність заходу
до забезпечення позову, що
застосовується господарським судом,
визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він
вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом,
зокрема, з урахуванням співвідношення
прав (інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, 11 квітня 2013 року між
Публічним акціонерним товариством
«Перший Український міжнародний банк»
(надалі - позивач, Банк) та Приватним
акціонерним товариством «Технологічна
Аграрна Компанія Об'єднана» (надалі -
відповідач, Позичальник) укладено
кредитний договір № 1173-КД (надалі -
Договір), з подальшими змінами та
доповненнями.

Відповідно до умов Додаткової угоди № 6
від 25.07.14 р. до Договору, Банк
зобов'язався надати Позичальнику
мультивалютний Кредит у розмірі,
еквівалентному 15800000,00 (п'ятнадцять
мільйонів вісімсот тисяч) доларів США,
а Позичальник зобов'язався прийняти
Кредит, використати його за цільовим
призначенням, сплатити Плату за Кредит
та повернути Банку Кредит в повному
обсязі в порядку та у строки,
обумовлені цим Договором.

При цьому, як зазначає позивач, станом
на 04.11.2014 року заборгованість
Позичальника за Договором складає:

- прострочена заборгованість за сумою
кредиту - 7 199 375,00 доларів США та 6 129 637,20
грн.;

- прострочена заборгованість за
непогашеними відсотками за
користуванням кредитом - 414 774,38 долари
США та 266 909,40 грн.;

- прострочена заборгованість за
непогашеною комісією за встановлення
ліміту кредитування - еквівалент 50 000,00
доларів США;

- заборгованість за сумою пені за
порушення строків сплати боргових
зобов'язань - еквівалент 277 500,12 доларів
США та 11 072,91 грн.

Зазначена заборгованість станом на час
розгляду справи Позичальником не
погашена, не зважаючи на вимоги
позивача про погашення заборгованості
за Договором.

З огляду на значну суму заборгованості
відповідача та ухилення від сплати
боргу, позивач вважає, що відповідач
може вжити заходи щодо приховування
або реалізації належного йому майна, з
метою ухилення від виконання своїх
грошових зобов'язань за Договором, з
огляду на наступне.

Пунктом 10.3.5 Договору встановлено
обов'язок Позичальника повідомляти
Банк письмово про зміну свого
місцезнаходження,
організаційно-правової форми, внесення
будь-яких змін до установчих
документів та/або реєстраційних
документів Позичальника, а також про
порушення справи про банкрутство,
прийняття рішення про реорганізацію
або ліквідацію, якщо не відбулося
відносно Позичальника та/або третіх
осіб, які забезпечують виконання ним
своїх зобов'язань за цим Договором.
Таке повідомлення разом із оригіналами
або належним чином засвідченими
копіями відповідних підтверджуючих
документів має бути надіслане
Позичальником, в строк не пізніше 3
(трьох) банківських днів з моменту
настання відповідної події.

Проте, у жовтні 2014 року в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців з'явилась
інформація про зміну у юридичної особи
відповідача адреси місцезнаходження,
керівника та складу акціонерів
(учасників), про що, в порушення умов
Договору, Банк повідомлено не було.

Також, позивач вказує, що умови
Договору неодноразово переглядались
сторонами, про що укладено шість
додаткових угод до Договору. Позивач,
враховуючи неможливість відповідача
своєчасно повертати залучені кредитні
кошти, переглядав умови кредитування,
внаслідок чого сторони затверджували
новий графік погашення заборгованості,
який не виконувався відповідачем.
Останній графік погашення
заборгованості був затверджений
додатковою угодою до Кредитного
договору №6 від 25.07.2014 р., проте
відповідач взагалі не приступив до
його виконання та реагує на дзвінки, не
з'являється до позивача з приводу
неповернення коштів, будь-яких дій щодо
повернення кредитних коштів не вчиняє
та не виконує обов'язки, визначені п. п.
10.3.3, 10.3.7.7, 10.3.7.8 Договору щодо надання
Банку документів.

При оформленні кредиту відповідач
надавав Банку фінансову звітність, як
надприбуткового товариства, що, в свою
чергу, свідчило про високий рівень
платоспроможності підприємства і
надавало стовідсоткову гарантію
повернення кредиту. Прибутковість
підприємства на момент видачі кредиту
підтверджується фінансовим звітом
станом на 31 березня 2013 року. На перше
півріччя 2014 року також вбачається
прибутковість - чистий дохід від
реалізації продукції складає 296130000,00
грн. Тобто, грошові кошти у значних
розмірах надходять на рахунки
відповідача, що відкриті в інших
банках, та спрямовуються на виконання
контрактів, тендерів, інших цілей, крім
здійснення розрахунків з позивачем.

Так, позивач стверджує, що
заборгованість за кредитом, що є
предметом спору, має тривалий та
значний характер, оскільки починаючи з
01.09.2014 р. (дати першого платежу графіком
до Договору), Позичальник не виконує
належним чином свої зобов'язання за
Договором та не виконує графік
погашення кредиту.

У той же час, з метою забезпечення
виконання відповідачем зобов'язань за
Договором, було украдено ряд договорів
застави: договір застави рухомого
майна № 1205-ЗРМ від 15.04.2013 р., предметом
якого є рухоме майно в кількості 52
одиниці, загальна балансова вартість
яких становить 12 932 759,18 грн.; договір
застави транспортних засобів №1300-3T3
від 03.06.2013 р., предметом якого є рухоме
майно в кількості 9 одиниць, загальна
оціночна вартість, яких становить 1 184
312,00 грн.; договір застави рухомого
майна № 1936-3PM від 24.04.2014 р., предметом
якого є рухоме майно в кількості 14
одиниць, загальна балансова вартість
яких становить 21 869 536,70 грн.; договір
застави № 2079-ЗМУ (майбутнього урожаю)
від 14.07.2014 р., предметом якого є
майбутній врожай кукурудзи, який
очікується у 2014 р., від сівби з полів
площею 12 057,60 га, урожайністю 98,9 ц/га,
періодом збору урожаю вересень-грудень
2014 р., загальною кількістю 118 164,48 тон,
який засіяно на полях (земельних
ділянках пайщиків), наданих ПАТ
«Технологічна Аграрна Компанія
Об'єднана» на підставі договорів;
загальна оціночна вартість
майбутнього урожаю становить 197 455 412,95
грн. Загальна вартість заставного
майна на момент підписання Договору
складала 35 986 607,88 грн. (с/г техніка,
транспортні засоби) та 197 455 412,95 грн.
(майбутній врожай).

Проте, по договорам застави, предметом
яких є сільськогосподарська техніка та
транспортні засоби, зменшилась
балансова вартість та, станом на
квітень 2013 року складала 14 117 071,18 грн., а
станом на момент пред'явлення позову
складає 9 881 949,82 грн. Балансова вартість
заставного майна станом на
сьогоднішній день складає 19 691 330,84 грн.
Таким чином, станом на час розгляду
справи загальна балансова вартість
заставної с/г техніки та транспортних
засобів складає 29 573 280,66 грн.

Крім того, згідно договору застави
№2079-ЗМУ від 14.07.2014 р., предметом якого є
застава майбутнього врожаю кукурудзи,
вирощеного на 125 полях, які знаходяться
в Брусилівському районі Житомирської
області, оціночна вартість предмету
застави за домовленістю сторін склала
197 455 412,95 грн. При цьому, після набуття
права власності Заставодавцем на
предмет застави в результаті збору
врожаю, Заставодавець зобов'язується
надати Заставодержателю відповідні
документи, що підтверджують
місцезнаходження та належне
зберігання Предмету застави
(п.2.4.Договору застави). Проте, станом на
сьогоднішній день відповідач вимоги
пункт 2.4 Договору застави не виконав,
документи щодо місця зберігання врожаю
2014 року не надав, у зв'язку з чим Банк не
має жодної інформації щодо предмета
застави та його вартості.

За таких обставин, позивач посилається
на недостатність вартості заставного
майна для забезпечення виконання
зобов'язання за Договором у повному
обсязі.

Додатково в обґрунтування заявлених
вимог Банк посилається на те, що станом
дату укладання додаткової угоди №6 до
Договору відповідачем було надано
інформацію щодо розрахунку
заборгованості за кредитами за 6
місяців 2014 року, з якої вбачається
наявність кредитних зобов'язань
останнього перед іншими банками, яка
станом на 01.06.2014 р. складала 59 587 729,12
доларів США.

До того ж, згідно інформації з
Державного реєстру судових рішень,
відносно відповідача порушено
декілька судових проваджень щодо
стягнення заборгованостей на загальну
суму 7 416 801,99 грн.

З урахуванням викладеного, позивач
стверджує, що відповідач ухиляється
від виконання грошових зобов'язань
перед позивачем, іншими юридичними
особами та фінансовими установами, що є
беззаперечним доказом
недобросовісності відповідача у
підприємницькій діяльності та намірів
щодо ухилення від відповідальності за
невиконання власних договірних
зобов'язань. При цьому, чинне
законодавство України дає можливість
власнику майна безперешкодно, протягом
досить короткого строку, здійснити
відчуження всього належного йому майна
та виведення грошових коштів, тому, в
разі невжиття заходів забезпечення
позову, позивач буде позбавлений
можливості реально захистити свої
порушені права та отримати реальне
задоволення своїх вимог в повному
обсязі, а відповідач отримає
можливість здійснити відчуження
всього належного йому майна до 01.12.2014 р.,
тобто до моменту настання останньої
дати повернення кредитних коштів за
Договором, та/або передати таке майно у
заставу іншим кредитним установам, що
призведе не тільки до уникнення від
відповідальності перед позивачем, а й
завдасть шкоди іншим кредиторам.

Як зазначає Банк, станом на час
розгляду справи йому невідомий повний
обсяг всього наявного майна, яке
належить відповідачу, що зумовлює
об'єктивну необхідність накладення
арешту на все рухоме і нерухоме майно, в
межах суми заборгованості, а також
грошові кошти, що належать відповідачу
та знаходяться на рахунках у
фінансових установах.

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується, що відповідач має
частку у статутному капіталі наступних
товариств:

- TOB «ОРІС КЕПІТАЛ» (01033, м. Київ, вул.
Жилянська, буд.106-Б, ) у
розмірі 6 993 000,00 грн., що становить 99,9 %
статутного капіталу ТОВ «ОРІС
КЕПІТАЛ»;

- ТОВ «Ліберс» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе,
буд.82, офіс 256, ) у розмірі
5 501 200,00 грн., що становить 100 % статутного
капіталу ТОВ «Ліберс»;

- ТОВ «Альтус Істейт» (01032, м. Київ, вул.
Жилянська, буд.106-Б, ) у
розмірі 6 299 010,00 грн., що становить 99,9 %
статутного капіталу ТОВ «Альтус
Істейт»;

- ТОВ «Манорс» (12643, Житомирська область,
Брусилівський район, село Скочище,
станція Скочище, ) у
розмірі 1 199,88 грн., що становить 99,9 %
статутного капіталу ТОВ «Манорс»;

- ТОВ «Ружин-Агро» (13600, Житомирська
область, Ружинський район, смт.Ружин,
вул.Леніна, буд.68, ) у
розмірі 34 996,50 грн., що становить 99,9 %
статутного капіталу ТОВ «Ружин-Агро».

Відповідно до ст. 167 Господарського
кодексу України, до корпоративних прав
відноситься також право на отримання
певної частки прибутку (дивідендів)
даної організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону. Таким чином, Відповідачу
належать права на частку активів
підприємств, у яких він являється
учасником/співзасновником/власником,
за рахунок яких може бути виконане
рішення суду у даній справі.

Згідно з п. 4 ст. 191 Цивільного кодексу
України, підприємство або його частина
можуть бути об'єктом купівлі-продажу,
застави, оренди та інших правочинів.

Статтею 57 Закону України «Про
господарські товариства» передбачена
можливість звернення стягнення на
частину майна товариства з обмеженою
відповідальністю, пропорційну частці
учасника товариства у статутному
капіталі. Так, звернення стягнення на
частину майна товариства з обмеженою
відповідальністю, пропорційну частці
учасника товариства у статутному
капіталі, за його особистими боргами
допускається лише в разі недостатності
у нього іншого майна для задоволення
вимог кредиторів. Кредитори такого
учасника мають право вимагати від
товариства виплати вартості частини
майна товариства, пропорційної частці
боржника у статутному капіталі
товариства, або виділу відповідної
частини майна для звернення на нього
стягнення.

Приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
встановлено, що зміни до установчих
документів юридичної особи підлягають
обов'язковій державній реєстрації
шляхом внесення відповідних змін до
записів Єдиного державного реєстру в
порядку, встановленому цим Законом.

За таких обставин, у випадку
неповернення відповідачем суми
заборгованості за Договором та
ухваленням відповідного рішення на
користь позивача, останній матиме
можливість претендувати на належні
відповідачу корпоративні права як
учасника або власника підприємств, для
задоволення наявних грошових вимог.

Відповідно до п. 10 ст. 65 Господарського
процесуального кодексу України, з
метою забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє в необхідних
випадках такі дії по підготовці справи
до розгляду, зокрема, вирішує питання
про вжиття заходів до забезпечення
позову.

Суд, дослідивши зібрані у матеріалах
справи докази, встановивши обставини
справи та доводи, що слугують
підставами подання даного клопотання,
погоджується з позицією позивача щодо
пов'язаності заявлених до вжиття
заходів забезпечення позову з
предметом позовних вимог та наявності
достатніх підстав вважати, що невжиття
таких заходів, у разі задоволення
позовних вимог, значно утруднить або
зробить неможливим виконання такого
рішення.

При цьому, обраний судом спосіб
забезпечення позову співвідноситься з
предметом позову, а отже існує
конкретний зв'язок між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, а тому
вжитий судом захід до забезпечення
позову спроможний забезпечити
фактичне виконання судового рішення у
разі задоволення позову.

Крім того, застосування заходів до
забезпечення позову не порушить прав
та охоронюваних законом інтересів
відповідачів у справі чи інших осіб, що
не є учасниками даного судового
процесу, не призведе до втручання у
звичайну діяльність учасників
судового процесу, а лише запровадить
тимчасові обмеження, існування яких
дозволить створити належні умови для
запобігання перешкод у виконанні
рішення суду у разі задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського
кодексу України, держава забезпечує
захист прав і законних інтересів
суб'єктів господарювання та
споживачів.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідач жодних доказів на
спростування тверджень позивача щодо
необхідності вжиття заходів до
забезпечення позову не надав. При
цьому, суд критично ставиться до
тверджень відповідача щодо
неотримання процесуальних документів
у справі. Так, з
інформаційно-пошукового сервісу
Українського державного підприємства
поштового зв'язку «Укрпошта»
вбачається отримання відповідачем
15.11.2014 р. направленої позивачем 11.11.2014 р.
кореспонденції зі штрихкодовим
ідентифікатором 058 (фіскальний
чек відділення поштового зв'язку та
опис вкладення у цінний лист з
відповідним штрихкодовим номером
надані до позовної заяви у якості
доказів направлення відповідачу копії
позовної заяви і доданих документів).
Також, з того ж сервісу вбачається
отримання відповідачем 19.11.2014 р.
направленої судом 17.11.2014 р. ухвали про
порушення провадження у справі.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, здійснивши
оцінку обґрунтованості доводів
позивача щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог щодо забезпечення
позову, дотримання збалансованості
інтересів сторін, встановивши
наявність правового зв'язку між
конкретним заходом до забезпечення
позову і предметом позовних вимог,
врахувавши ймовірність утруднення
виконання або невиконання рішення
господарського суду в разі невжиття
таких заходів, господарський суд
вважає за доцільне заяву позивача про
забезпечення позову задовольнити у
повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 66, 67, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Публічного акціонерного
товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ
МІЖНАРОДНИЙ БАНК" про вжиття заходів до
забезпечення позову задовольнити.

2. До вирішення спору по суті вжити
заходи до забезпечення позову, а саме:

1) Накласти арешт в межах суми 7941649,50 (сім
мільйонів дев'ятсот сорок одна тисяча
шістсот сорок дев'ять) доларів США 50
центів та 6407619,51 (шість мільйонів
чотириста сім тисяч шістсот
дев'ятнадцять) гривень 51 коп. на все
рухоме та нерухоме майно, що належить
на праві власності Приватному
акціонерному товариству «Технологічна
Аграрна Компанія Об'єднана» (02225, м.
Київ, вул. Архітектора Ніколаєва, буд.7,
ідентифікаційний код юридичної особи
33939991), у тому числі на:

- частку у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОРІС КЕПІТАЛ» (01033, м.
Київ, вул. Жилянська, буд.106-Б, ) у розмірі 6993000,00 грн. (шість
мільйонів дев'ятсот дев'яносто три
тисячі) гривень 00 коп., що становить 99,9 %
статутного капіталу ТОВ «ОРІС
КЕПІТАЛ»;

- частку у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліберс» (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, буд.82, офіс 256, ) у розмірі 5501200,00 грн. (п'ять
мільйонів п'ятсот одна тисяча двісті)
гривень 00 коп., що становить 100 %
статутного капіталу ТОВ «Ліберс»;

- частку у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтус Істейт» (01032,
м. Київ, вул. Жилянська, буд.106-Б, ) у розмірі 6299010,00 грн. (шість
мільйонів двісті дев'яносто дев'ять
тисяч десять) гривень 00 коп., що
становить 99,9 % статутного капіталу ТОВ -
«Альтус Істейт»;

- частку у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Манорс» (12643,
Житомирська область, Брусилівський
район, село Скочище, станція Скочище,
) у розмірі 1199,88 грн.
(одна тисяча сто дев'яносто дев'ять)
гривень 88 коп., що становить 99,9 %
статутного капіталу ТОВ «Манорс»;

- частку у статутному капіталі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ружин-Агро» (13600,
Житомирська область, Ружинський район,
смт.Ружин, вул.Леніна, буд.68, ) у розмірі 34996,50 грн. (тридцять
чотири тисячі дев'ятсот дев'яносто
шість) гривень 50 коп., що становить 99,9 %
статутного капіталу ТОВ «Ружин-Агро»;

а також на все інше майно, що буде
виявлено державним виконавцем під час
виконання ухвали суду про забезпечення
позову.

2) Накласти арешт, в межах суми
заборгованості в розмірі, що
еквівалентна сумі 7941649,50 (сім мільйонів
дев'ятсот сорок одна тисяча шістсот
сорок дев'ять) доларів США 50 центів та
6407619,51 (шість мільйонів чотириста сім
тисяч шістсот дев'ятнадцять) гривень 51
коп. на грошові кошти, що знаходяться на
рахунках в установах банків, які
належить Приватному акціонерному
товариству «Технологічна Аграрна
Компанія Об'єднана» (02225, м. Київ, вул.
Архітектора Ніколаєва, буд.7,
ідентифікаційний код юридичної особи
33939991) за переліком:

- № 1556 в КРД AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК
АВАЛЬ" м. Київ, МФО 322904, гривня;

- № 1556 в КРД AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК
АВАЛЬ" м. Київ, МФО 322904, гривня;

- № 556 в КРД AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК
АВАЛЬ" м. Київ, МФО 322904, гривня;

- № 3603 в Ф"РОЗРАХ.
ЦЕНТР"ПАТКБ"ПРИВАТБАНК", м. Київ,

МФО 320649, долар США;

- № 2830 в Ф"РОЗРАХ.
ЦЕНТР"ПАТКБ"ПРИВАТБАНК", м. Київ,

МФО 320649, гривня;

- № 1500 в Ф"РОЗРАХ.
ЦЕНТР"ПАТКБ"ПРИВАТБАНК", м. Київ,

МФО 320649, гривня;

- № 556 в КРД AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК
АВАЛЬ" м. Київ, МФО 322904, гривня;

- № 556 в КРД AT "РАЙФФАЙЗЕН БАНК
АВАЛЬ" м. Київ, МФО 322904, долар США, євро,
гривня;

- № 8700 в AT "УКРСИББАНК" МФО 351005,
долар США, євро, гривня;

- № 76 в КИЇВС.РД"РАЙФФАЙЗЕН БАНК
АВАЛЬ", м. Київ, МФО 322904, гривня;

- № 001 в АБ "КИЇВСЬКА РУСЬ" у м.
Києві, МФО 319092, гривня;

- № 003 в АБ "КИЇВСЬКА РУСЬ" у м.
Києві, МФО 319092, євро;

- № 002 в АБ "КИЇВСЬКА РУСЬ" у м.
Києві, МФО 319092, долар США;

- № 001 в АБ "КИЇВСЬКА РУСЬ" у м.
Києві, МФО 319092, гривня;

- № в ВАТ "СЕБ БАНК", м. Київ, МФО
300175, долар США, гривня,

а також на грошові кошти, що
знаходяться на рахунках, які будуть
виявлені державним виконавцем під час
виконання ухвали суду про забезпечення
позову.

3) Доручити проведення виконавчих дій
на примусове виконання ухвали про
вжиття забезпечення позову відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
(04053, м. Київ, вул. Артема, 73).

4) Заборонити Реєстраційній службі
Головного управління юстиції у м. Києві
(адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ,
вул. Марини Раскової, 15; адреса для
листування 01001, м. Київ, пров. Музейний,
2-д) вносити будь-які зміни та відомості
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців відносно наступних
юридичних осіб:

- Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОРІС КЕПІТАЛ» (01033, м.
Київ, вул. Жилянська, буд.106-Б, );

- Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ліберс» (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, буд.82, офіс 256, );

- Товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтус Істейт» (01032,
м. Київ, вул. Жилянська, буд.106-Б, ).

5) Заборонити Реєстраційній службі
Брусилівського районного управління
юстиції Житомирської області (12600
Житомирська обл., Брусилівський p., смт.
Брусилів, вул. Лєрмонтова, 3) вносити
будь-які зміни та відомості до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців відносно
юридичної особи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Манорс» (12643,
Житомирська область, Брусилівський
район, село Скочище, станція Скочище,
).

6) Заборонити Реєстраційній службі
Ружинського районного управління
юстиції Житомирської області (13600
Житомирська обл., Ружинський p., смт.
Ружин, вул. О.Бурди, 23) вносити будь-які
зміни та відомості до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців відносно
юридичної особи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ружин-Агро» (13600,
Житомирська область, Ружинський район,
смт. Ружин, вул. Леніна, буд.68, ).

3. Дана ухвала являється виконавчим
документом, набирає чинності з моменту
її прийняття, тобто з 26.11.2014 р., та
підлягає негайному виконанню в
порядку, встановленому Законом України
«Про виконавче провадження». Дана
ухвала підлягає обов'язковому
виконанню на всій території України з
моменту її винесення.

4. Строк пред'явлення ухвали
господарського суду м. Києва від 26.11.2014
р. у справі № 910/24969/14 про вжиття заходів
до забезпечення позову до виконання
становить один рік, тобто до 26.11.2015 р.

Стягувач за даною ухвалою: Публічне
акціонерне товариство "ПЕРШИЙ
УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (83001, м.
Донецьк, вул. Університетська, 2-А; ).

На ухвалу може бути подано апеляційну
скаргу до Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд міста Києва протягом
п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя
Н.І.
Зеленіна