КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа№ 911/2849/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Гаврилюка О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Краснокутська Т.О. -
представник за дов. №22-04/2014 від 22.04.2014р.;

від відповідача: Павленко В.В. -
представник за дов. №70-Д від 16.09.2014р.,

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково виробничого
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування "Червоний Жовтень"

на рішення Господарського суду
Київської області від 21.08.2014 р.

у справі № 911/2849/14 ( суддя: Бабкіна В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "КМ ЛАБС"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково виробничого
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування "Червоний Жовтень"

про стягнення 221 322,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КМ ЛАБС" (далі -
позивач) звернулося до Господарського
суду Київської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково виробничого
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування "Червоний Жовтень"
(далі - відповідач) про стягнення з
відповідача на користь позивача 221322,14
грн.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 29.09.2014 р. позовні
вимоги задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково виробничого
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування "Червоний Жовтень" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "КМ ЛАБС" - 200000,00 грн.
надмірно сплачених коштів, 4000,00 грн.
судового збору. У решті позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю Науково виробничого
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування "Червоний Жовтень"
звернулося з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Київської області від 21.08.2014р., у справі
№911/2849/14, та прийняти нове, яким в
задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
Господарський суд Київської області
неповно з'ясував обставини справи,
визнав обставини встановленими, які є
недоведеними і мають значення для
справи, неправильно застосував норми
процесуального та матеріального права.

Крім того, апелянт зазначає, що грошові
кошти у сумі 200000,00 грн. перераховані
позивачем 29.08.2013р. та 09.09.2013р., були
сплачені на виконання умов мирової
угоди, та на погашення існуючої
заборгованості по договору, а отже,
вони не можуть визначатися як надмірно
сплачені і такі, що перевищують
зобов'язання позивача.

Ухвалою Київського апеляційного
Господарського суду від 29.09.2014 р.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю Науково
виробничого об'єднання Фастівський
завод хімічного машинобудування
"Червоний Жовтень" було прийнято до
провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що рішення Господарського
суду Київської області від 26.08.2014р.
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "Край - 2" -
без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи 12.06.2012 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю Науково виробниче
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування "Червоний Жовтень"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "КМ ЛАБС"
(покупець) було укладено договір № 18
(далі - договір), предметом якого
відповідно до умов договору є
зобов'язання постачальника виготовити
та передати у власність, а покупеця -
прийняти та оплатити товар,
найменування, асортимент, кількість та
ціна якого погоджуються сторонами у
Додатках, що є невід'ємною частиною
даного договору.

Відповідно до додатків № 1 та № 2 до
договору постачальник зобов'язався
виготовити та передати у власність
наступний товар:

- апарат У=1,0 м.куб. у кількості 1
штука;

- апарат У=1,6 м.куб. у кількості 4
штуки;

- підігрівач У=0,3 м. куб. N=180 кВт з
сталі 12Х18Н10Т у кількості 5 штук.

Загальна вартість товару за спірним
договором становить 3486000,00 грн.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від
16.08.2012 р. до договору, вартість частини
товару була змінена, в результаті чого
загальна вартість товару становила
3386124,00 грн.

Позивачем у липні 2012 року було
здійснено попередню оплату за
договором на загальну суму 2091600,00 грн.
(платіжні доручення № 143 від 19.07.2012 р. та
№ 148 від 20.07.2012 р.).

У зв'язку з несплатою ТОВ "КМ ЛАБС"
решти передбаченої договором суми
коштів (1294524,00 грн.) ТОВ НВО ФЗХМ
"Червоний Жовтень" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
відповідною позовною заявою, за якою
ухвалою від 14.08.2013 р. було затверджено
мирову угоду у справі № 910/10784/13.

Згідно з умовами вказаної мирової
угоди ТОВ "КМ ЛАБС" мало сплатити на
користь ТОВ НВО ФЗХМ "Червоний Жовтень"
1294524,00 грн. основного боргу та 29591,87 грн.
судового збору, що загалом складає
1324115,87 грн.

Після затвердження господарським
судом міста Києва вказаної мирової
угоди у серпні та вересні 2013 року ТОВ
"КМ ЛАБС" перерахувало на користь ТОВ
НВО ФЗХМ "Червоний Жовтень" згідно
договору № 18 від 12.06.2012 р. загалом 200000,00
грн. (платіжні доручення № 177 від 29.08.2013
р. та № 179 від 09.09.2013 р.).

У подальшому, як вбачається з
матеріалів справи, державною
виконавчою службою було виставлено ТОВ
"КМ ЛАБС" платіжну вимогу № 3018/11 від
16.12.2013 р. на суму 1324115,87 грн.
заборгованості за умовами мирової
угоди згідно з ухвалою Господарського
суду міста Києва від 14.08.2013 р. у справі №
910/10784/13. Зазначену платіжну вимогу було
виконано, кошти на рахунок відповідача
у даній справі надійшли 14.02.2014 р.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що на рахунок ТОВ НВО ФЗХМ
"Червоний Жовтень" у зв'язку із
невиконанням ТОВ "КМ ЛАБС" умов
договору та на виконання зазначеної
вище мирової угоди надійшло загалом
3586124,00 грн., що на 200000,00 грн. перевищує
розмір зобов'язання позивача у даній
справі, визначений умовами договору і
мирової угоди, і відповідно, підлягає
стягненню з ТОВ НВО ФЗХМ "Червоний
Жовтень" на користь ТОВ "КМ ЛАБС" на
підставі приписів ст. 1212 Цивільного
кодексу України.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд не
приймає як належне твердження
скаржника, що грошові кошти у сумі 200000,00
грн. перераховані позивачем 29.08.2013р. та
09.09.2013р., були сплачені на виконання
умов мирової угоди, та на погашення
існуючої заборгованості по договору, а
отже, вони не можуть визначатися як
надмірно сплачені і такі, що
перевищують зобов'язання позивача.

ТОВ "КМ ЛАБС" було надіслано на адресу
ТОВ НВО ФЗХМ "Червоний Жовтень" лист №
04/022 від 06.05.2014 р., відповідно до якого
позивач просив відповідача, зокрема,
повернути (перерахувати) 200000,00 грн.
надмірно сплачених на виконання
договору № 18 від 12.06.2012 р. коштів.

Відповідач в свою чергу не повернув
позивачу надмірно сплачені кошти в
сумі 200000,00 грн.

Згідно приписів статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.

Відповідності до ч. 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу
України кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язань, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Згідно ч. 7 ст. 193 Господарського
кодексу України не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про: 1) повернення виконаного за
недійсним правочином; 2) витребування
майна власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

У відповідності до вищезазначеної
норми, для її застосування наявною має
бути відсутність правової підстави для
набуття або збереження майна за
рахунок іншої особи, тобто має бути
наявною помилка, обман, випадковість
або інші підстави набуття або
збереження майна, які не можна віднести
до підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків, передбачених ст. 11
Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, Київський
апеляційний господарський суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 200000,00
грн. надмірно сплачених позивачем
відповідачеві коштів.

Крім того, Київський апеляційний
господарський суду погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволенні позовних вимог в
частині стягнення з відповідача 3 %
річних у розмірі 2153,42 грн. та 19168,72 грн.
інфляційних втрат за період з 01.03.2014 р.
до 09.07.2014 р., нарахованих на суму 200000,00
грн. зайво сплачених позивачем коштів,
з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з 5.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
№ 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", обов'язок
боржника сплатити суму боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних не виникає у випадках
повернення коштів особі, яка
відмовилася від прийняття зобов'язання
за договором (стаття 612 Цивільного
кодексу України), повернення сум авансу
та завдатку, повернення коштів у разі
припинення зобов'язання (в тому числі
шляхом розірвання договору) за згодою
сторін або визнання його недійсним,
відшкодування збитків та шкоди,
повернення безпідставно отриманих
коштів (стаття 1212 Цивільного кодексу
України), оскільки відповідні дії
вчиняються не на виконання взятих на
себе грошових зобов'язань, а з інших
підстав.

З урахуванням викладеного, підстави
для задоволення вимог позивача про
стягнення з відповідача 3 % річних та
інфляційних втрат у даному випадку є
відсутніми, оскільки повернення
надмірно сплачених коштів не є
грошовим зобов'язанням відповідача в
розумінні наведених вище приписів ст.
625 Цивільного кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
обґрунтовано частково задовольнив
позовні вимоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
місцевим господарським судом повно і
всебічно з'ясовані всі обставини
справи та надано їм належну правову
оцінку.

Доводи апелянта щодо неправильного
застосування норм процесуального
права не знайшли свого підтвердження.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що прийняте
господарським судом рішення
відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
вимогам щодо законності та
обґрунтованості, підстав для
скасування чи зміни рішення, в тому
числі, з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення
Господарського суду Київської області
від 21.08.2014р. у справі №911/2849/14 підлягає
залишенню без змін, а апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю Науково виробничого
об'єднання Фастівський завод хімічного
машинобудування "Червоний Жовтень" -
задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю Науково
виробничого об'єднання Фастівський
завод хімічного машинобудування
"Червоний Жовтень" залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 21.08.2014р. у справі
№911/2849/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/2849/14 повернути
до Господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.В. Сулім

Судді
О.М. Коротун

О.М. Гаврилюк