КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. Справа№ 910/10901/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Кропивної Л.В.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання
Громак В.О.

за участю представників сторін згідно
протоколу судового засідання

розглянувши апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
страхування» на рішення
господарського суду міста Києва від
01.08.2014 року по справі №910/10901/14(суддя -
Шкурдова Л.М.) за позовом приватного
підприємства «Агентство сприяння
бізнесу «Олвіко-Консалтинг» до
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
страхування» про стягнення 30 153,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 01.08.2014 р. позовні вимоги були
задоволені частково. Стягнуто з
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
страхування» на користь Приватного
підприємства «Агентство сприяння
бізнесу «Олвіко-Консалтинг» 21 105,94грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Альфа
страхування» звернулось до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 01.08.2014р. та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволені позовних вимог повністю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.09.2014р.
апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Альфа страхування» прийнято
до провадження.

Розпорядженням секретаря Судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 22.10.2014р., у
зв'язку з виходом судді Смірнової Л.Г. з
відпустки, який входить до складу
постійної колегії суддів, змінено
склад колегії та сформовано колегію
для розгляду даної справи у складі:
головуючий суддя Чорна Л.В., судді:
Кропивна Л.В., Смірнова Л.В.

Приватне підприємство «Агентство
сприяння бізнесу «Олвіко-Консалтинг»
заперечує проти апеляційної скарги, з
підстав викладених у письмовому
відзиві та просить залишити рішення в
законній сили. При цьому позивач
просить апеляційний господарський суд
додатково стягнути нараховану пеню
згідно умов угоди.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

28.07.2009р. між приватним підприємством
«Агентство сприяння бізнесу
«Олвіко-Консалтинг» (страховий брокер)
та закритим акціонерним товариством
«Страхова компанія
«Альфа-Страхування» (страхова
компанія) укладено угоду № 39-0709 про
співпрацю, предметом якої є
врегулювання взаємовідносин між
брокером, який представляє інтереси
своїх клієнтів як страхувальників, та
компанією як страховиком при укладенні
договорів страхування та врегулюванні
понесених страхувальниками збитків, а
також умови взаєморозрахунків між
ними. /а.с. 13/.

Відповідно до пп.пп. 3.3.1, 3.3.5, 3.3.8, 3.3.11 п. 3.3
угоди компанія прийняла на себе
відповідні зобов'язання: приймати на
розгляд пропоновані брокером ризики;
підписати і надати брокеру без
затримки попередньо узгоджений
сторонами договір страхування;
своєчасно виплачувати брокеру
винагороду за надані послуги при
укладанні договорів страхування
(перестрахування); надавати брокеру всю
і виключну інформацію стосовно
врегулювання збитків клієнта брокера;
забезпечити можливість представнику
брокера приймати безпосередню участь в
питанні врегулювання компанією
понесених збитків клієнтами брокера і
доступ брокера до всієї інформації з
цих питань.

Згідно п. 6.1 угоди якщо брокер у
відносинах із компанією виступає як
представник клієнта брокера на
підставі укладеної між ними
брокерської угоди чи домовленості в
іншій формі, але від свого імені,
компанія подає брокеру підписаний
узгоджений договір страхування із
страховим платежем, який враховує
брокерську винагороду.

Винагорода брокера за надані ним
послуги вираховується брокером із
отриманих на його рахунок в порядку
виконання умов договору страхування
страхових платежів і залишається на
його рахунку. Зазначена винагорода
стає власністю брокера після
перерахування ним страхових платежів
компанії (пп. 6.1.1 п. 6.1 Угоди).

Згідно з пп. 6.1.3 п. 6.1 угоди за підсумком
місяця брокер складає акт виконаних
робіт і надає його на затвердження
компанії до 7-го числа місяця
наступного за звітним (за виключенням
вихідних та святкових днів).

Відповідно до пп. 6.1.2 п. 6.1 угоди належну
компанії частину страхового платежу
брокер перераховує на рахунок протягом
5-ти діб з дати отримання коштів від
страхувальника.

Згідно п. 6.2 угоди у всіх інших випадках,
коли договір страхування укладається
між страхувальником та компанією, але
за посередництва брокера, та страховий
платіж перераховується в повному
розмірі на рахунок компанії
безпосередньо страхувальником чи
брокером як представником свого
клієнта, компанія складає акт
виконання робіт, підписує його та подає
на підпис брокеру і сплачує винагороду
брокеру протягом 7-ми робочих діб з дати
отримання на свій рахунок страхового
платежу та копії договору страхування.

За домовленістю сторін при здійсненні
масового страхування компанія
виплачує брокеру винагороду за
отримані посередницькі послуги за
підсумком місяця в формі та в розмірі,
визначених актом виконання робіт до
15-го числа місяця наступного за звітним
(за виключенням вихідних та святкових
днів). До цього часу компанія
попередньо складає акт та забезпечує
підписи сторін (пп. 6.2.1 п. 6.2 Угоди).

Згідно з п. 6.3 угоди розмір брокерської
винагороди за договором страхування,
укладеним за посередництва брокера,
визначається відповідно додатку № 1 до
цієї Угоди. В окремих випадках, за
домовленістю сторін, відсоток
брокерської винагороди може також
визначатись додатковою угодою, що
укладається сторонами в письмовій
формі, різновидом якої є сам акт про
надання послуг.

Підставою для перерахування компанією
брокерської винагороди на рахунок
брокера є акт виконання робіт (п. 6.4
Угоди).

Згідно з п. 6.8 угоди у випадку укладання
із клієнтом брокера договору
страхування за посередництва брокера,
що діє декілька років, та передбачає
поетапну сплату страхових платежів,
компанія сплачує брокеру брокерську
винагороду з кожної отриманої
страховиком частини страхового
платежу до закінчення терміну дії
такого договору, незалежно від дії цієї
Угоди.

Згідно з пп. 2.3.2 п. 2.3 додаткової угоди №
1 від 06.10.2010 до угоди сторони узгодили,
що відповідач гарантує позивачу
виплату винагороди в розмірі 25 % від
отриманих за посередництва позивача як
страхового брокера страхових платежів.
/а.с. 16/.

На виконання умов угоди позивачем
надані послуги з надання відповідачу
та його клієнтам консультацій та
практичної допомоги в підготовці умов
та безпосередньому здійсненні
страхування КАСКО /а.с. 92/, що
підтверджується актами
здачі-приймання робіт: № 22 від 31.05.2011р.,
№ 26 від 30.09.2011р., № 27 від 30.11.2011р.,
підписаними позивачем та скріпленими з
боку позивача печаткою, передані на
підпис відповідачу, про що свідчать
відмітки відповідача на актах про
отримання примірників актів для
підписання. /а.с. 18-20/.

Згідно умов угоди сторони передбачили,
що у разі затримання підписання з боку
відповідача актів до 15-го числа місяця
наступного за звітним (п. 6.2.1) акт
вважається підписаним і підлягає
виконанню сторонами. Відповідач акти
здачі-приймання робіт від позивача
прийняв, але акти не підписав, будь-яких
претензій та зауважень з приводу
якості та обсягу наданих послуг також
позивачу не направляв.

Таким чином роботи за вказаними актами
вважаються прийнятими відповідачем.

Відповідач свої зобов'язання щодо
оплати наданих позивачем послуг у
повному обсязі не виконав, вартість
отриманих послуг оплатив лише частково
в сумі 7 146,34 грн., що підтверджується
наявною в матеріалах справи копією
виписки з рахунку позивача 13.07.2011/04.07.2011.
/а.с. 23/.

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем, як
страховим брокером, відповідно до
актів виконаних робіт № 22 від 31.05.2011р.,
№ 26 від 30.09.2011р. та № 27 від 30.11.2011р.
складає 21 105,94грн.

Листом №253 від 12.09.2013р. позивач просив
відповідача погасити заборгованість у
розмірі 21 105,94 грн. та пені згідно п. 10.3
угоди. /а.с. 28/.

Відповідач листом №2667/02-02-01 від 17.10.2013р.
заперечив наявність заборгованості,
посилаючись на не підписання актів.
/а.с. 25/.

Статтею 882 Цивільного кодексу України
врегульовано, що акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтовані.

Доказів оскарження актів
здачі-приймання робіт у встановленому
законодавством порядку матеріали
справи не містять.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Доказів оплати заборгованості
матеріали справи не містять.

Заперечення апелянта про те, що йому
було невідомо про договір №046.0297006.222
від 23.05.2011р. спростовується наявною
копією договору у матеріалах справи.
/а.с. 92/.

Щодо наявності підстав для відмови у
виплаті страхового відшкодування -
несвоєчасна сплата страхового платежу,
то зазначене спростовується прийнятим
відповідачем рішенням про виплату
страхового відшкодування.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
ГК України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 10.2. угоди сторони встановили,
що у випадку несвоєчасного
перерахування компанії брокером
будь-якої частини страхового платежу
за укладеним брокером договором
страхування, який набрав чинності,
брокер несе відповідальність у вигляді
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми невиплачених
коштів за кожен день затримки, якщо не
доведе, що затримка з перерахуванням
відбулась не з його вини, або ця частина
страхового (перестрахового) платежу не
надійшла на його рахунок від
страхувальника.

Враховуючи лист відповідача №2667/02-02-01
від 17.10.2013р., за яким останній заперечив
щодо сплати заборгованості та пені, то
з цього часу слід рахувати початок
перебігу позовної давності.

Відповідно до пункту 1 статті 261
Цивільного кодексу України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення пені є обґрунтованою та
такою, що підлягає задоволенню.

Доводи наведені в апеляційній скарзі
Київським апеляційним господарським
судом до уваги не приймаються з огляду
на те, що вони є необґрунтованими та
такими, що спростовуються матеріалами
справи.

За таких обставин, апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Альфа
страхування» залишити без задоволення,
рішення господарського суду міста
Києва від 01.08.2014р. у справі №910/10901/14
змінити.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Альфа страхування» залишити
без задоволення, рішення
господарського суду міста Києва від
01.08.2014р. у справі №910/10901/14 змінити та
доповнити резолютивну частину рішення
наступним змістом:

«Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
страхування» на користь Приватного
підприємства «Агентство сприяння
бізнесу «Олвіко-Консалтинг» 9 047,41грн.
та 548,19грн. судового збору. По решті
рішення залишити без змін.».

2. Видачу відповідного наказу доручити
господарському суду міста Києва.

3. Матеріали справи № 910/10901/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

4. Копію постанови надіслати сторонам
у справі.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Л.В. Чорна

Судді
Л.В. Кропивна

Л.Г. Смірнова