м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22179/14 13.11.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання Бігмі
Я.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» до
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «ОРАНТА» про стягнення коштів
в порядку регресу в розмірі 22 824 гривні
43 копійки

Представники:

від Позивача: Діденко І.В. (представник
за довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ІНГОССТРАХ»
(надалі також - «Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «ОРАНТА» (надалі
також - «Відповідач») про стягнення
коштів в порядку регресу в розмірі 22 824
гривні 43 копійки.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» на
підставі Договору добровільного
страхування наземного транспорту №
VIPUCPS-133G7N5 від 16.04.2013 року внаслідок
настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплатило страхове відшкодування
власнику автомобіля «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
а тому Позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотньої вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.

Позивач зазначає, що відповідальність
водія транспортного засобу «ВАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким скоєно ДТП, застрахована у
Відповідача на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/5703273, а тому Позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 14.10.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/22179/14, судове засідання
призначено на 29.10.2014 р.

27.10.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження по справі від
14.10.2014 року.

29.10.2014 року в судове засідання з'явився
представник позивача. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
Суд не повідомив, про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
неявкою представника відповідача в
судове засідання, Ухвалою
Господарського суду м. Києва від 29.10.2014
року відкладено розгляд справи на
13.11.2014 року

31.10.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від
представника Відповідача відзив на
позовну заяву, в якому зазначено, що
сума страхового відшкодування повинна
бути зменшеною на суму 20% ПДВ, оскільки
суб'єкт, який отримав страхове
відшкодування не є платником податку
на додану вартість. Таким чином,
Відповідач зазначає, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню на
суму 18 157 гривень 54 копійки.

05.11.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на виконання вимог Ухвали
суду надійшли відомості щодо страхової
компанії, якою видано Поліс № АС/5703273,
цивільно-правова відповідальність
якого водія застрахована за вказаним
полісом, який автомобіль був
застрахований за даним полісом та
термін дії зазначеного полісу, ліміти
відповідальності страховика та розмір
франшизи.

В судовому засіданні 13.11.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
Суд не повідомив, про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
відміткою про відправлення на Ухвалі
Господарського суду міста Києва від
29.10.2014 року.

За таких обставин, незважаючи на те, що
представники Відповідача в судове
засідання 13.11.2014 року не з'явився, за
висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаного
учасника судового спору не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 13 листопада 2014
року, на підставі статті 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено вступну та
резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

16.04.2013 року між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«ІНГОССТРАХ» (Страховик) та ТОВ
«Автокредит плоюс» (Страхувальник)
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту №
VIPUCPS-133G7N5, предметом якого є страхування
транспортного засобу «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
31.03.2014 року в м. Вінниці відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
та транспортного засобу «ВАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено застрахований
Позивачем автомобіль «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 28.04.2014 року у
справі №127/6689/14-п ОСОБА_2, водія
транспортного засобу «ВАЗ», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2., визнано
винним у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП.

Відповідно до Страхового акту № И-1232
від 05.05.2014 року Позивач здійснив
виплату страхового відшкодування в
розмірі 23 334 гривні 43 копійки, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 1671 від 06.05.2014 року.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ
на запит Суду, цивільно-правова
відповідальність водія транспортного
засобу «ВАЗ», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, на момент настання
страхової події була застрахована у
Відповідача на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/5703273, розмір франшизи
згідно з вказаним Полісом складає 510
гривень 00 копійок.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач посилається на те, що
Відповідач, як страховик особи, винної
у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, зобов'язаний відшкодувати
суму матеріальної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, розмір якої становить 22 824
гривні 43 копійки (23 334 гривні 43 копійки
сума виплаченого страхового
відшкодування - 510 гривень 00 копійок
франшиза за Полісом № АС/5703273).

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ІНГОССТРАХ» підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу
України передбачає, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачем на виконання зобов'язань за
Договором добровільного страхування
наземного транспорту № VIPUCPS-133G7N5
відшкодовано на користь
страхувальника 23 334 гривні 43 копійки.

Таким чином, Суд зазначає, що до
Позивача перейшло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено Судом, вина особи, яка
керувала транспортним засобом «ВАЗ»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку
Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 28.04.2014 року у
справі №127/6689/14-п.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Страхове відшкодування - це страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку (абзац 16 статті 9
Закону України „Про страхування").

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

В статті 1191 Цивільного кодексу України
зазначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Суд звертає увагу, що реальним
підтвердженням виплати суми
страхового відшкодування
страхувальнику є саме платіжне
доручення. Звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого господарського суду
України від 23 серпня 2011 року у справі №
42/92.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Суд не погоджується з твердженнями
Відповідача про те, що сума страхового
відшкодування повинна бути зменшеною
на суму 20% ПДВ, оскільки суб'єкт, який
отримав страхове відшкодування не є
платником податку на додану вартість, з
огляду на наступне.

За змістом глави 82 Цивільного кодексу
України з урахуванням статті 29 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" відшкодування шкоди, яка
виникла з деліктних відносин,
спрямовано на виплату коштів,
необхідних для виправлення
пошкодженої речі.

При цьому, системний аналіз положень
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" не ставить в
залежність проведення страхового
відшкодування від фактичного
відновлення потерпілим чи іншою особою
пошкодженого майна, що за змістом
статті 319 Цивільного кодексу України є
його правом, а не обов'язком. Тобто,
потерпілий може замовити ремонт
пошкодженого транспортного засобу
після виплати страхового
відшкодування у будь-якої особи (як
платника податку на додану вартість,
так і не платника цього податку).

Таким чином, підстави для визначення
розміру відновлювального ремонту
транспортного засобу без урахування
податку на додану вартість у суду
відсутні.

Отже, враховуючи визначені Полісом №
АС/5703273 розміри лімітів
відповідальності та франшизи, Суд
приходить до висновку, що Відповідач
зобов'язаний відшкодувати Позивачу
витрати в розмірі 22 824 гривні 43 копійки.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНГОССТРАХ» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(02081, м. Київ, Дарницький район, вул.
Здолбунівська, будинок 7-Д,
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» (49094,
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 32, ідентифікаційний код
33248430) 22 824 (двадцять дві тисячі вісімсот
двадцять чотири) гривні 43 копійки.

3 Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ,
Дарницький район, вул. Здолбунівська,
будинок 7-Д, ідентифікаційний код 00034186)
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«ІНГОССТРАХ» (49094, м.Дніпропетровськ,
вул. Набережна Перемоги, буд. 32,
ідентифікаційний код 33248430) 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) гривень 00
копійок судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

5.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 14 листопада 2014 року

Суддя
О.В. Чинчин