ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.11.14р. Справа № 904/7035/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Криворізький залізорудний
комбінат", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Іннотех", м. Кривий
Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 85 990,64 грн. за договором
поставки

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Бондик Є.В.

Представники:

від позивача - Каретна Є.В., довіреність
№ 53-02/4 від 02.01.2014р.

від відповідача - Ковалик М.Ф., договір
про надання юридичних послуг № 14-ЮП від
15.11.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Криворізький залізорудний комбінат"
звернулось до господарського суду з
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Іннотех"
штрафу у розмірі 85 990,64грн. за договором
поставки № 156 від 28.01.2014р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
підставі договору поставки № 156 від
28.01.2014р., укладеного між сторонами, своє
зобов'язання по поставці оплаченого
товару, згідно з специфікацією,
відповідач виконав неналежним чином,
оскільки, поставка товару проводилась
із порушенням обумовлених договором
строків поставки товару.

Позивач позовні вимоги, викладені у
позовній заяві, підтримав у повному
обсязі.

Відповідач у відзиві на позов зазначив,
що саме позивачем було відразу
допущено невиконання належним чином
умов договору поставки в частині
повної та своєчасної оплати вартості
поставленого товару, в порядку та на
умовах передбачених договором
поставки та специфікації, шляхом
затримання строків розрахунку за
отриманий товар, так як затримка оплати
за товар постачальнику, в свою чергу
призводила до затримки розрахунку за
товар виробнику, який на той час
знаходився в скрутному становищі із-за
становища в місті, через яке інвестори
застережливо вкладали кошти,
відповідно виробник не надав товари в
борг. Крім того відповідач зазначає, що
ним залучено до виконання своїх
зобов'язань ПАТ "Донецький завод
гірничорятувальної апаратури", який
знаходиться в м. Донецьк. Відповідно до
п. 8.1. договору поставки, передбачено
настання форс-мажорних обставин, під
поняттям яких сторони розуміли
настання надзвичайних і не відворотних
за невідворотних за даних умов подій (а
саме: воєнні дії, блокада, ембарго, інші
міжнародні санкції, страйк, дії
державних органів влади або місцевого
самоврядування, що роблять неможливими
виконання сторонами своїх зобов'язань)
та інше. Відповідач зазначає, що він
повідомив позивача про те, що причиною
затримки товару є саме обставини, які
відбувалися в м. Донецьк в березні 2014р.,
масові страйки та мітинги, які
переросли в бойові дії та введення АТО.
Відповідач вважає, що на підставі
викладеного, заявлені вимоги позивача
щодо стягнення з нього штрафу в розмірі
85 990,64 грн. є безпідставними,
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

Розгляд справи відкладався з 13.10.2014р. до
04.11.2014р., 04.11.2014р. у судовому засіданні
оголошувалась перерва до 17.11.2014р.

Ухвалою суду від 17.11.2014р. строк розгляду
справи продовжено до 01.12.2014р. та у
судовому засіданні 17.11.2014р. оголошено
перерву до 24.11.2014р.

В судовому засіданні 24.11.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, оцінивши
докази у їх сукупності, господарський
суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2014 року між Публічним акціонерним
товариством "Криворізький
залізорудний комбінат" (далі -покупець,
позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІННОТЕХ» (далі
-постачальник, відповідач) укладено
договір поставки № 156 (далі -договір),
відповідно до п. 1.1 якого постачальник
зобов'язується поставити і передати у
власність покупця, а покупець прийняти
товар, у порядку й на умовах,
передбачених даним договором.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що
найменування, асортименти, кількість,
комплектність товару обмовляються
сторонами у специфікації, що є
невідємною частиною даного договору.

Базові поставки товару визначаються
відповідно до умов Інкотермс (у
редакції 2010р.) і закріплюються в
специфікаціях (п. 3.1. Договору).

Згідно п. 3.2. Договору товар за даним
договором поставляється у строки,
зазначені в специфікації.

У випадку доставки товарів на склад
покупця поставка товару може
здійснюватися за письмовою заявкою
покупця, письмова заявка повинна
містити: номер і дату заявки; назву й
адресу постачальника; номер і дату
договору, специфікації, згідно з яким
проводиться дана поставка;
найменування кожної асортиментної
позиції товару; кількість одиниць по
кожній асортиментній позиції товару;
ціна за одиницю асортиментної позиції
товару; загальна вартість товару; пункт
доставки товару, із вказівкою точної
адреси (п. 3.3. Договору).

Відповідно до п. 3.4. Договору письмова
заявка направляється покупцем за
допомогою поштового зв'язку на адресу
постачальника або за допомогою
факсимільного зв'язку по номеру,
зазначеному у реквізитах
постачальника.

Пунктом 3.5. Договору встановлено, що
постачальник зобов'язаний не пізніше
одного робочого дня, з моменту
одержання заявки покупця, направити
покупцеві письмове підтвердження
одержання заявки за договором
поштового зв'язку на адресу покупця або
засобами факсимільного зв'язку по
номеру, зазначеному у реквізитах
покупця. У даному підприємстві
постачальник вказує: дату й номер
заявки покупця; дату одержання заявки;
дату поставки товару.

Заявка також може бути подана покупцем
через представника постачальника. При
цьому, на підтвердження прийняття
заявки, представник постачальника
вказує свою посаду, прізвище, по
батькові й ставить свій підпис та
скріпляє печаткою постачальника на
екземплярі заявки покупця (п. 3.6.
Договору).

Ціна за одиницю товару встановлюється
сторонами у специфікації. Загальна
сума договору визначається загальною
вартістю товару, що підлягає поставці у
відповідності зі специфікаціями до
даного договору. Орієнтована вартість
даного договору, на момент його
укладення, становить 343 962,54 грн., у тому
числі ПДВ 57 327,09 грн. (п.п 4.1., 4.2. Договору).

Пунктом 4.4. Договору встановлено, що
оплата здійснюється в порядку й у
строки, передбачені специфікацією.

Даний договір набуває чинності з
моменту його підписання обома
сторонами і діє до 31 грудня 2014р. (п. 10.1.
Договору).

28.01.2014р. сторонами підписано
специфікацію № 1 (далі - Специфікація),
відповідно до п. 4 якої, строк поставки
товару: 1-й квартал 2014р., протягом 10
банківських днів з моменту направлення
письмової заявки покупцем. За згодою
сторін поставка може здійснюватись
партіями.

Пунктом 5 Специфікації встановлений
порядок оплати товару: протягом 5
банківських днів з моменту поставки
партії товару та за умови надання
належно оформлених оригіналів
рахунків-фактур, видаткових та
податкових накладних за фактично
поставлений товар (у випадку поставки
підакцизних товарів та товарів, що
ввезені на митну територію України,
постачальник обов'язково зазначає в
податковій накладній код УКТ ЗЕД
товару).

Відповідно до п. 8. Специфікації
загальна сума договору № 156 від 28.01.14р. з
урахуванням даної специфікації
становить 343 962,54 грн., у тому числі ПДВ 57
327,09 грн.

Позивач відповідачеві надав наступні
заявки на поставку товару:

1. № 5315/52 від 29.01.2014р. (а.с. 16):

- аспіратор АМ-5 у кількості - 27, 000
шт.,

- трубка індикаторна СО/0,25 у
кількості - 8 721,000 шт.,

- трубка індикаторна NO-NO2 у
кількості - 14545,000 шт.,

- трубка індикаторна О2 у кількості
- 5,000 шт.;

2. № 5315/108 від 03.02.2014р. (а.с. 17):

- аспіратор АМ-5 у кількості - 27, 000
шт.,

- трубка індикаторна СО/0,25 у
кількості - 8 721,000 шт.,

- трубка індикаторна NO-NO2 у
кількості - 14545,000 шт.,

- трубка індикаторна О2 у кількості
- 5,000 шт.;

3. № 53-15/223 від 24.02.2014р. (а.с. 18):

- аспіратор АМ-5 у кількості - 27, 000 шт.,

- трубка індикаторна СО/0,25 у кількості -
6661,000 шт.,

- трубка індикаторна NO-NO2 у кількості -
4485,000 шт.,

- трубка індикаторна О2 у кількості - 5,000
шт.

Як зазначив у позові позивач,
відповідач здійснив поставки
несвоєчасно, з порушенням строків,
встановлених Договором та не в повному
обсязі.

Так, за даними Позивача, не
спростованими Відповідачем,
поставлено наступний товар:

- аспіратор АМ-5 у кількості - 81 шт.,

- трубка індикаторна СО/0,25 у кількості -
22 728 шт.,

- трубка індикаторна NO-NO2 у кількості - 9
096 шт.,

- трубка індикаторна О2 у кількості - 15
шт., що підтверджується накладними та
видатковими накладними (а.с.19-25).

В порушення умов договору відповідач
не здійснив у встановлені Договору
строки поставку частини товару, а
саме:

- трубка індикаторна СО/0,25 у кількості -
1 375 шт.,

- трубка індикаторна NO-NO2 у кількості - 24
479 шт.

19.08.2014р. позивачем на адресу
відповідача була направлена претензія
№ 53-02/2711 (а.с. 26), в які позивач вимагав
перерахувати на поточний рахунок штраф
у розмірі 85 990,64грн.

20.08.2014р. відповідач надав відповідь №
0820/03 (а.с.27) на вказану претензію, в якій
зазначив, що поставка товару в 1
кварталі 2014р., проводилась в неповному
об'ємі з порушенням строків поставки по
причині форс-мажорних обставин
пов'язаних з перебоями в роботі
заводу-виробника у зв'язку з веденням
воєнних дій в Донецькій області.

Станом на дату звернення позивача з
позовом до суду відповідач суми штрафу
не сплатив, що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
представників сторін суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
позовних вимог на підставі наступного.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України, а саме цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
непередбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Правовідносини, що склалися між
сторонами, є правовідносинами
поставки, які регулюються нормами
законодавства про поставку товару в
тому числі параграфом 3 глави 54
Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько -
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматися від
певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно до ст. 663 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Взаємовідносини, що склалися між
сторонами у справі суд кваліфікує як
взаємовідносини, що випливають із
договору поставки, згідно якого та в
силу ст. 712 Цивільного кодексу України,
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

В ході судового розгляду справи
встановлено, що поставка обумовленого
сторонами по Специфікації № 1 товару
відбулась з простроченням та не в
повному обсязі, у зв'язку з чим
позивачем за непоставлений своєчасно
товар нараховано 20% штрафу у розмірі 68
792,51 грн. з посиланням на п.7.2. Договору.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Під неустойкою (штрафом, пенею),
відповідно до статті 549 цього Кодексу,
розуміється грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пунктом 7.2 Договору сторони погодили,
що за порушення узгоджених строків
поставки, а також за прострочення
строку повернення внесеної покупцем
передоплати, чи вартості товару, який
не було поставлено постачальник
сплачує покупцеві штраф у розмірі 20%
від суми специфікації, при виконанні
зобов'язань за якою відбулося таке
порушення.

Враховуючи, що вартість товару по
Специфікації № 1 складає 343 962,54грн.,
отже нарахування позивачем 20% штрафу
від зазначеної суми становлять 68 792,51
грн. та є такими, що підлягають до
стягнення.

Крім того, позивач нарахував
Відповідачу 5% штрафу у розмірі 17
198,13грн., передбаченого п.7.5 Договору,
відповідно до якого за невиконання п.3.5.
договору Постачальник (Відповідач)
сплачує Покупцю (Позивачу) штраф у
розмірі 5% від суми специфікації, при
виконанні зобов'язань за якою
відбулося таке порушення.

Суд відмовляє в задоволенні позовних
вимог в цій частині з огляду на
наступне.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.6 Цивільного
кодексу України, сторони мають право
врегулювати у договорі, який
передбачений актами цивільного
законодавства, свої відносини, які не
врегульовані цими актами. Сторони в
договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Як зазначалося вище, умовами п.4
Специфікації № 1 встановлено, строк
поставки товару: 1-й квартал 2014р.,
протягом 10 банківських днів з моменту
направлення письмової заявки покупцем.

Пунктом 3.4. Договору сторони погодили
порядок направлення заявки, а саме:
письмова заявка повинна направлятися
покупцем за допомогою поштового
зв'язку на адресу постачальника або за
допомогою факсимільного зв'язку по
номеру, зазначеному у реквізитах
постачальника.

Заявка також може бути подана покупцем
через представника постачальника. При
цьому, на підтвердження прийняття
заявки, представник постачальника
вказує свою посаду, прізвище, по
батькові й ставить свій підпис та
скріпляє печаткою постачальника на
екземплярі заявки покупця (п. 3.6.
Договору).

Пунктом 3.5. Договору встановлено, що
постачальник зобов'язаний не пізніше
одного робочого дня, з моменту
одержання заявки покупця, направити
покупцеві письмове підтвердження
одержання заявки за допомогою
поштового зв'язку на адресу покупця або
засобами факсимільного зв'язку по
номеру, зазначеному у реквізитах
покупця. У даному підприємстві
постачальник вказує: дату й номер
заявки покупця; дату одержання заявки;
дату поставки товару.

Відповідач зазначив, що ні у письмовому
вигляді, ні факсимільним зв'язком він
від позивача заявок не отримував, отже,
й обов'язку направляти позивачу
підтвердження одержання заявки у нього
не виникло.

Враховуючи заперечення Відповідача,
суд зобов'язав позивача надати в
підтвердження виконання ним умов
договору докази направлення заявок
відповідачу за допомогою поштового
зв'язку на адресу постачальника або за
допомогою факсимільного зв'язку.

У письмових поясненнях наданих в
судове засідання 24.11.2014п. Позивач
зазначив, що факсимільним зв'язком
направити заявки Відповідачу було
неможливо, оскільки телефон за номером
факсу, зазначеним у договору не
працював, а заявки направлені поштовим
зв'язком, повернулись без отримання їх
Відповідачем у зв'язку із закінченням
терміну зберігання.

Однак, доказів наявності у нього цих
поштових повернень Позивач суду не
надав.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Вимоги, що пред'являються до доказів
визначені ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідно до якої господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи, що пояснення Позивача щодо
неможливості виконати умови Договору в
частині направлення Відповідачу
заявок, не підтверджені жодним доказом,
суд не приймає ці пояснення.

Також, в своїх поясненнях Позивач
зазначив, що заявки Відповідачу він
направив і електронною поштою.
Відповідач даний факт не заперечив. При
цьому зазначив, що й відповідь про
отримання ним заявок також була
направлена Позивачу в електронному
вигляді.

Отже, враховуючи, що Позивач не надав
суду доказів направлення заявок
відповідачу одним із способів
визначених сторонами у Договорі, у
Відповідача не виникло зворотного
обов'язку направляти Позивачу
підтвердження отримання заявок.

На підставі викладеного у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення з
Відповідача 5% штрафу в розмірі 17
198,13грн. за ненадання відповідей на
заявки, слід відмовити.

Заперечення Відповідача відносно того,
що несвоєчасність поставок товару по
Договору виникла у зв'язку з тим, що
позивач несвоєчасно сплачував за вже
поставлений товар, суд не приймає
оскільки за умовами Договору, поставки
товару за заявками не поставлені у
залежність від того, чи сплатив
Покупець всю суму за отриманий товар.

Крім того, слід зазначити, що
Відповідач не позбавлений права
стягнути з Позивача таку
заборгованість в судовому порядку.

Суд також не приймає посилання
Відповідача на те, що у зв'язку з
несвоєчасною оплатою товару Позивачем,
Відповідач не міг розраховуватися з
заводом-виробником товару, оскільки
умовами Договору не передбачено
затримку поставки наступних партій
товару в разі несвоєчасної оплати
Позивачем отриманого товару.

Посилання Відповідача на п.6.2 Договору
(право постачальника на відмову від
поставки у випадку прострочення
покупцем оплати попередньо
поставленого товару) судом не
приймаються з тих підстав, що доказів
наявності такої відмови Відповідач
суду не надав, отже й не відмовлявся від
поставки наступних партій товару,
незважаючи на несплату Позивачем
отриманого товару.

Посилання Відповідача на неможливість
своєчасної поставки товару Позивачу у
зв'язку із введенням АТО на території
завода-виробника - ПАТ «Донецький завод
гірничорятувальної апаратури»
безпідставні, оскільки офіційною датою
початку АТО є 14 квітня 2014р. (Указ
Президента України 405/2014).

Отже, позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню у сумі 68 792,51
грн.

Однак, у випадку нарахування неустойки,
яка є явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права, суд має право її зменшувати.

Наявність у кредитора можливості
стягувати із споживача надмірні
грошові суми, як неустойку, спотворює
її дійсне правове призначення,
оскільки із засобу розумного
стимулювання боржника виконувати
основне грошове зобов'язання неустойка
перетворюється на несправедливо
непомірний тягар для споживача та
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків кредитором
(постанова ВГСУ від 30.01.14р. у справі №
904/5926/13).

Пунктом 1 ст.233 ГК України закріплено, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені та штрафу, які підлягають
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання, суд повинен з'ясувати
наявність значного перевищення
розміру неустойки перед розміром
збитків, а також об'єктивно оцінити, чи
є даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків
(п.3.17.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18).

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін.

В даному випадку судом встановлено, що
вартість непоставленого товару
становить 108 586,80 грн., а штраф в розмірі
68 792,51грн. складає 63% від цієї вартості,
отже розмір штрафу є надмірно великим в
порівнянні з вартістю непоставленого
товару. Крім того постачальник не є
виробником товару, що поставляється по
договору.

Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе за власною ініціативою
зменшити розмір штрафу до 50% від суми
непоставленого товару, що становить 34
396,26грн.

В іншій частині позовних вимог слід
відмовити.

При цьому суд зазначає, що судовий збір
у разі зменшення судом розміру
неустойки покладається на відповідача
повністю, без урахування зменшення
неустойки.

З врахуванням викладеного, судові
витрати, відповідно до приписів ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України слід покласти на сторони
пропорційно задоволеним вимогам, зі
стягненням з відповідача на користь
позивача 1 461,60грн.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 87, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іннотех» (53001,
Дніпропетровська область,
Криворізький район, село Глеюватка,
вул. І.А. Шевченко, буд. 55-Д, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" (50029,
Дніпропетровська область, м. Кривий
Ріг, вул. Симбірцева, буд. 1А, ) штраф у розмірі 34 396,26 грн.
(тридцять чотири тисячі триста
дев'яносто шість грн. 26 коп.), витрати по
сплаті судового збору - 1 461,60 грн. (одна
тисяча чотириста шістдесят одна грн. 60
коп.), про що видати наказ, після
набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційної скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 25.11.2014р.

Суддя Н.Г. Назаренко