ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2014 року
Справа № 2/200(10/43)

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання
Петровська А.В.

за участю сторін:

від ТОВ "Інвестиційна Компанія
"Марконі": Герман М.М., довіреність №11/11-1
від 10.11.14 р., представник;

від ПП НВК "Метінвест": Герман М.М.,
довіреність № 1211 від 12.11.14 р.,
представник;

від ТОВ "Агро-Гарант-Цукор": Самаріна
Л.В., довіреність № б/н від 25.11.14 р.,
представник;

від ТОВ "ЛВС-2012": Малікова А.В.,
довіреність № б/н від 25.09.14 р.,
представник, Литвиненко В.С., наказ №8-К
від 30.12.13 р., директор, Іванов Д.В.,
довіреність № б/н від 02.09.14 р.,
представник, Мигута Л.П., довіреність №
б/н від 02.09.14 р., представник,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія "Марконі" на ухвалу
господарського суду Кіровоградської
області від 16.10.2014 р. у справі

за заявою кредитора 1: приватного
підприємства "Агропромисловий
комплекс "Артем", с.Протопопівка,
Олександрійського району,
Кіровоградської області

кредитора 2: селянського фермерського
господарства "Гульдас", м.Мала Виска,
Кіровоградської області

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор",
м.Кіровоград

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 16.10.2014 р. у
даній справі (суддя Поліщук Г.Б.) заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛВС-2012" б/н і б/д
(вх.№3500/14 від 15.10.2014 р.) задоволено
частково; вжито заходи до забезпечення
позову шляхом заборони відповідачам -
товариству з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" в
особі ліквідатора арбітражного
керуючого Коноплі А.М., товариству з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія Марконі" та
приватному підприємству
науково-виробничої компанії "Метінвест
Плюс" вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження предметом договору
купівлі-продажу, укладеного між ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" в особі ліквідатора
арбітражного керуючого Коноплі А.М. та
ТОВ "Інвестиційна компанія Марконі"
08.10.2014 р., реєстраційний №2003, майнового
комплексу Новоукраїнського цукрового
заводу ТОВ "Агро-Гарант-Цукор", який
складається з комплексу будівель та
виробничого обладнання, призначений
для виробництва цукру, загальною
площею 48502,4 кв.м.

Згадана ухвала мотивована посиланням
на те, що позивачем - товариством з
обмеженою відповідальністю «ЛВС-2012» до
позовної заяви додано копію Витягу з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, з якого вбачається, що
державним реєстратором 08.10.2014р. було
внесено зміни до відомостей про об'єкт
нерухомого майна (комплексу будівель,
розташованого за адресою:
Кіровоградська область,
Новоукраїнський район, м.Новоукраїнка,
вул.Промислова,1), а саме: припинено
арешт та обтяження на підставі рішення
апеляційного суду Київської області
від 22.09.2014 р.

Наведені обставини свідчать про
відсутність будь-яких перешкод для
вчинення відповідачами дій щодо
розпорядження майном, що було
предметом договору купівлі-продажу, в
тому числі його подальшого відчуження.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що вимоги позивача про вжиття заходів
до забезпечення позову в частині
заборони відповідачам - товариству з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Гарант-Цукор" в особі ліквідатора
арбітражного керуючого Коноплі А.М.,
товариству з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія Марконі" та приватному
підприємству науково-виробничої
компанії "Метінвест Плюс" вчиняти
будь-які дії щодо розпорядження
предметом договору купівлі-продажу від
08.10.2014 р., укладеного між ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор" в особі ліквідатора
арбітражного керуючого Коноплі А.М. та
ТОВ "Інвестиційна компанія Марконі",
реєстраційний №2003 майнового комплексу
Новоукраїнського цукрового заводу ТОВ
"Агро-Гарант-Цукор", який складається з
комплексу будівель та виробничого
обладнання, призначений для
виробництва цукру, загальною площею
48502,4 кв.м., в тому числі здійснювати
транспортування предметів договору,
демонтаж предметів договору, змінювати
їх місцезнаходження, відчуження
предметів договору, передачі їх в найм,
оренду, користування тощо є
обґрунтованими та адекватними
позовним вимогам.

Вимоги позивача про вжиття заходів до
забезпечення позову в частині
накладення арешту на майновий комплекс
банкрута суперечать ст.38 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Не погодившись з даною ухвалою,
товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «Марконі» звернулось до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить ухвалу скасувати, прийняти
нове рішення, яким у задоволенні заяви
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛВС 2012» б/н б/д (вх.№
3500/14 від 15.10.2014 р.) про забезпечення
позову відмовити повністю.

Скаржник вважає, що обрані
господарським судом заходи щодо
забезпечення позову, можуть повністю
припинити господарську діяльність
товариства з обмеженою
відповідальністю «Марконі», що
призведе до його банкрутства та
ліквідації.

У відзиві на апеляційну скаргу
товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛВС-2012" просить
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу господарського
суду залишити без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛВС-2012" зазначає, що у
разі скасування ухвали господарського
суду Кіровоградської області від 16.10.2014
р. про заборону товариству з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" в
особі ліквідатора арбітражного
керуючого Коноплі А.М., товариству з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "Марконі" та
приватному підприємству
науково-виробничої компанії "Метінвест
Плюс" вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження предметом договору
купівлі-продажу, укладеного між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" в
особі ліквідатора арбітражного
керуючого Коноплі А.М. та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "Марконі" 08.10.2014
р., реєстраційний № 2003, для
відповідачів будуть відсутні будь-які
перешкоди для вчинення дій щодо
розпорядження майном, що було
предметом оскаржуваного договору
купівлі-продажу, в тому числі його
подальшого відчуження.

Приватне підприємство
"Агропромисловий комплекс "АРТЕМ",
Кіровоградське обласне відділення
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у м. Кіровограді,
Управління Пенсійного фонду України у
м. Кіровограді, товариство з обмеженою
відповідальністю "Нью-Ніка",
Кіровоградська об'єднана державна
податкова інспекція Кіровоградської
області Державної податкової служби,
Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "НАДРА",
Кіровоградський міськрайонний центр
зайнятості, селянське фермерське
господарство "ГУЛЬДАС" не забезпечили в
судове засідання явку повноважних
представників, про час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Колегія суддів вважає, що неявка
уповноважених учасників судового
процесу не перешкоджає розгляду
апеляційної скарги.

26.11.2014 р. товариством з обмеженою
відповідальністю "ЛВС - 2012" подано
клопотання про зупинення провадження
з розгляду даної апеляційної скарги до
розгляду Вищим господарським судом
України касаційної скарги товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛВС-2012" на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.11.2014 р. у справі № 2/200 (10/43).

Відповідно до ч.1 ст.79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Колегія суддів вважає, що згадане
задоволенню не підлягає, оскільки
розгляд касаційної скарги товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛВС-2012" на
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.11.2014 р. у справі № 2/200 (10/43) не
перешкоджає розгляду даної
апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, розглянувши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
відповідність оскарженого рішення
нормам матеріального та
процесуального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, з урахуванням
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
товариство з обмеженою
відповідальністю «ЛВС-2012», в межах
провадження у справі про банкрутство
товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро-Гарант-Цукор»,
звернулось до господарського суду
Кіровоградської області з позовом, в
якому просило визнати недійсним
договір купівлі-продажу майна
(реєстраційний №2003, укладений 08.10.2014 р.
між товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" в
особі арбітражного керуючого Коноплі
А.М. та товариством з обмеженою
відповідальністю Інвестиційна
компанія "Марконі", застосувавши в
порядку ст. 216 Цивільного кодексу
України наслідки недійсності
правочину.

Підставою для звернення товариства з
обмеженою відповідальністю «ЛВС-2012» до
господарського суду з даним позовом
була ухвала господарського суду
Кіровоградської області від 09.10.2014 р. у
справі № 2/200 (10/43), якою визнано
недійсними результати аукціону
(електронних торгів) по лоту №108556,
проведених організатором електронних
торгів ТБ "Електронні торги України",
оформлених протоколом №108556 про
проведення аукціону від 02.09.2014р. та ч. З
ст. 55 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання (визнання результатів
аукціону недійсними тягне за собою
визнання недійсним укладеного з
переможцем договору купівлі-продажу).

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
19.11.2014 р. ухвалу господарського суду
Кіровоградської області від 09.10.2014 у
справі № 2/200(10/43) скасовано в частині
визнання недійсними результатів
аукціону (електронних торгів) по лоту
№108556, проведених організатором
електронних торгів ТБ "Електронні
торги України", оформлених протоколом
№108556 про проведення аукціону від
02.09.2014р. та прийнято нове рішення, яким
відмовлено у задоволенні позовних
вимог ТОВ «ЛВС-2012» про визнання
недійсними результатів аукціону
(електронних торгів) по лоту №108556,
проведених організатором електронних
торгів ТБ "Електронні торги України",
оформлених протоколом №108556 про
проведення аукціону від 02.09.2014р.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛВС-2012» подано заяву
про вжиття заходів до забезпечення
позову, шляхом заборони відповідачам -
товариству з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" в
особі ліквідатора арбітражного
керуючого Коноплі А.М., товариству з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія Марконі" та
приватному підприємству
науково-виробничої компанії "Метінвест
Плюс" вчиняти будь-які дії щодо
розпорядження предметом договору
купівлі-продажу, укладеного між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" в
особі ліквідатора арбітражного
керуючого Коноплі А.М. та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія Марконі" 08.10.2014
р., реєстраційний №2003 майнового
комплексу Новоукраїнського цукрового
заводу товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор",
який складається з комплексу будівель
та виробничого обладнання, призначений
для виробництва цукру, загальною
площею 48502,4 кв.м., в тому числі
здійснювати транспортування предметів
договору, демонтаж предметів договору,
змінювати їх місцезнаходження,
відчуження предметів договору,
передачі їх в найм, оренду,
користування тощо, а також накладення
арешту на майновий комплекс товариства
з обмеженою відповідальністю
"Агро-Гарант-Цукор", який складається з
комплексу будівель та виробничого
обладнання, призначений для
виробництва цукру, загальною площею
48502,4 кв.м.

Заява про вжиття заходів до
забезпечення позову, обґрунтована
посиланням на те, що у разі здійснення
відповідачами будь-яких дій відносно
спірного майна (такі як демонтаж
обладнання, розпил на металобрухт
тощо), яке знаходиться у нього у
власності за договором
купівлі-продажу, дійсність якого на
даний час оскаржується в судовому
порядку, в подальшому, у разі
задоволення позовних вимог, призведе
до утруднення виконання рішення суду
через неможливість повернути таке
майно боржнику в стані, в якому воно
було отримано.

За результатами розгляду заяви про
вжиття заходів до забезпечення позову,
судом першої інстанції була прийнята
ухвала.

Відповідно до ч.2 ст.4-1 ГПК України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

За ч.1 ст.2 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
провадження у справах про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом, іншими
законодавчими актами України.

Статтею 66 ГПК України встановлено, що
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи, має
право вжити заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається на будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність
процесуальних дій, які гарантують
виконання рішення суду в разі
задоволення позовних вимог.

Відповідно до абз. З п. 1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову» у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про судову практику в
справах про банкрутство" № 15 від 18.12.2009
р. роз'яснено, що Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
містить спеціальні норми, які мають
пріоритет у застосуванні при розгляді
справ про банкрутство щодо інших
законодавчих актів України.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
господарський суд має право за
клопотанням сторін або учасників
справи про банкрутство чи за своєю
ініціативою вжити заходів до
забезпечення вимог кредиторів.
Господарський суд за клопотанням
розпорядника майна, кредиторів або з
власної ініціативи може заборонити
боржнику укладати без згоди
арбітражного керуючого (розпорядника
майна) правочини (договори), а також
зобов'язати боржника передати цінні
папери, майно, інші цінності на
зберігання третім особам, вчинити чи
утриматися від вчинення певних дій або
вжити інших заходів для збереження
майна боржника (у тому числі шляхом
позбавлення боржника права
розпорядження його нерухомим майном
без згоди розпорядника майна або суду,
який розглядає справу про банкрутство;
накладення арешту на конкретне рухоме
майно боржника), про що виноситься
ухвала.

Зі змісту наведеної правової норми
вбачається, що господарський суд має
право вжити заходів до забезпечення
вимог кредиторів.

Згідно ч.1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи доходів і зборів та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника; конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство і
виконання яких не забезпечено заставою
майна боржника; поточні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство; забезпечені
кредитори - кредитори, вимоги яких
забезпечені заставою майна боржника
(майнового поручителя).

Матеріали справи не містять, а
товариством з обмеженою
відповідальністю «ЛВС-2012» не надано
доказів, що він набув статусу кредитора
у справі про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Гарант-Цукор".

В порушення ч.1 ст.18 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
суд першої інстанції вжив заходи щодо
забезпечення вимог особи, яка не є
кредитором у даній справі.

Крім того, товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛВС - 2012" не має права
звертатись з клопотанням до
господарського суду про вчинення дій,
передбачених ч.1 ст.18 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п.8 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури скасовується арешт,
накладений на майно боржника,
визнаного банкрутом, чи інші обмеження
щодо розпорядження майном такого
боржника. Накладення нових арештів або
інших обмежень щодо розпорядження
майном банкрута не допускається.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов передчасного
висновку про наявність підстав для
задоволення заяви про вжиття заходів
до забезпечення позову, шляхом
заборони відповідачам - товариству з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Гарант-Цукор" в особі ліквідатора
арбітражного керуючого Коноплі А.М.,
товариству з обмеженою
відповідальністю "Інвестиційна
компанія Марконі" та приватному
підприємству науково-виробничої
компанії "Метінвест Плюс" вчиняти
будь-які дії щодо розпорядження
предметом договору купівлі-продажу,
укладеного між товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор" в
особі ліквідатора арбітражного
керуючого Коноплі А.М. та товариством з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія Марконі"
08.10.2014р., реєстраційний №2003 майнового
комплексу Новоукраїнського цукрового
заводу товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Гарант-Цукор",
який складається з комплексу будівель
та виробничого обладнання, призначений
для виробництва цукру, загальною
площею 48502,4 кв.м., в тому числі
здійснювати транспортування предметів
договору, демонтаж предметів договору,
змінювати їх місцезнаходження,
відчуження предметів договору,
передачі їх в найм, оренду,
користування тощо.

При прийнятті оскаржуваної ухвали
судом першої інстанції не досліджено
спірний договір купівлі-продажу та не
встановлено, яке саме майно було
предметом купівлі - продажу цього
договору.

Отже, ухвала господарського суду
ґрунтується лише на припущеннях, а не
на встановлених фактах.

Наведені обставини свідчать про
відсутність підстав для задоволення
заяви про вжиття заходів про
забезпечення позову.

Відповідно до абз. 1, 13 п.33
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 р.
№ 4212-VІ) з числа положень Закону, в яких
ідеться про продаж майна у провадженні
справи про банкрутство, господарським
судам слід виходити насамперед з тих
приписів, які визначають відповідну
судову процедуру і вміщені в розділі
ІІІ "Ліквідаційна процедура" (оцінка
майна банкрута; продаж майна банкрута;
передання активів боржника, які
залишаються не проданими на час
закінчення ліквідаційної процедури
тощо) та в статтях, що визначають
процедуру санації (продаж майна
боржника, як цілісного май нового
комплексу; відчуження майна боржника
шляхом заміщення активів; продаж
частини майна боржника тощо). Що ж до
норм розділу ІV Закону "Продаж майна у
провадженні у справі про банкрутство",
то вони застосовуються господарськими
судами, якщо відповідне питання не
врегульовано зазначеними приписами.

У разі продажу майна до господарського
суду можуть бути оскаржені: рішення про
скасування аукціону організатором
(частина четверта статті 54 Закону);
рішення про анулювання організатором
результатів аукціону (частина друга
статті 55 Закону); результати аукціону,
проведеного з порушенням вимог закону
(частина третя статті 55 Закону); рішення
про визнання або про відмову у визнанні
заявника учасником торгів (частина)
шоста статті 61 Закону.

З огляду на наведене, колегія суддів не
вбачає порушення прав та охоронюваних
інтересів товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛВС-2012".

Враховуючи викладене, ухвала
господарського суду прийнята при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для вирішення спору, тому
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105, 106 ГПК
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання б/н від 25.11.2014 р.
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛВС-2012" про зупинення
провадження у справі 2/200 (10/43) залишити
без задоволення.

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інвестиційна компанія "Марконі"
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Кіровоградської області від 16.10.2014 р. у
справі № 2/200 (10/43) скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЛВС-2012» б/н і б/д (вх.
№ 3500/14 від 15.10.2014 р.) про вжиття заходів
забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення і може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого господарського суду України.

Постанова складена в повному
обсязі 28.11.2014 р.

Головуючий суддя
В.О.Кузнецов

Судді
І.М.Науменко

І.О.Вечірко