ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.
Справа № 9/5009/4372/11

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Бондаренко В.П., суддя Россолов
В.В. , суддя Тихий П.В.

при секретарі - Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

позивача - Діордієв О.С., (довіреність №3
від 14.11.2014 року); Ганчев С.Г. (директор);

відповідача - Кадурін І.В., (довіреність
б/н від 11.01.2014 року);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №2775
З/1-43) на рішення господарського суду
Запорізької області від 11 серпня 2014
року у справі №9/5009/4372/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпласт
Запоріжжя", м. Запоріжжя

до Дочірнього підприємства "Імідж
Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж
Холдинг АпС", Запорізька область,
Запорізький район, с. Хортиця

про стягнення 3175738,39 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 11 серпня 2014
року у справі №9/5009/4372/11 (суддя Боєва
О.С.) позов задоволено частково.
Стягнуто з Дочірнього підприємства
"Імідж Холдинг" Акціонерної компанії
"Імідж Холдинг АпС" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпласт
Запоріжжя" суму 2944000 (два мільйона
дев'ятсот сорок чотири тисячі) грн.
основного боргу, суму 123809 (сто двадцять
три тисячі вісімсот дев'ять) грн. 66 коп.
пені, суму 23963 (двадцять три тисячі
дев'ятсот шістдесят три) грн. 18 коп. 3%
річних, суму 15561 (п'ятнадцять тисяч
п'ятсот шістдесят одну) грн. 59 коп.
інфляційних втрат, суму 24950 (двадцять
чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят) грн.
74 коп. витрат зі сплати державного мита,
суму 230 (двісті тридцять) грн. 92 коп.
витрат зі сплати
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу. У задоволенні іншої
частини позову - відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, а також порушення
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати рішення
господарського суду Запорізької
області від 11 серпня 2014 року у справі
№9/5009/4372/11 та прийняти нове рішення яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя" до
Дочірнього підприємства "Імідж
Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж
Холдинг АпС" про стягнення грошових
коштів в сумі 3175738,39 грн. в повному
обсязі.

Розпорядженням голови Вищого
господарського суду України №28-р від
02.09.2014 року визначено, що розгляд
господарських справ, які підлягають
перегляду в апеляційному порядку
Донецьким апеляційним господарським
судом здійснюється Харківським
апеляційним господарським судом.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014 року
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження, розгляд
скарги призначено на 13.10.2014 року.

03.10.2014 року відповідач надав клопотання
про призначення судової товарознавчої
експертизи та зупинення провадження у
справі (вх.№8565), клопотання про
направлення матеріалів справи
№9/5009/4372/11 у Слідчий відділ
Запорізького РВ ГУМВС України в
Запорізькій області (вх.№8566),
Клопотання про залучення в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
виробника ковпачка для укупорювання
пляшок з алкогольною продукцією
підприємство «SHENZHEN LIDAR IMPORT & EXPORT CO.LTD»
(ВХ.№8567); зупинити провадження у справі
№9/5009/4372/11 до вирішення пов'язаної з нею
справи №908/1723/13 за позовом ДП "Імідж
Холдинг" Акціонерної компанії "Імідж
Холдинг АпС" до ТОВ "Інтерпласт
Запоріжжя" про зобов'язання виконати
свої обов'язки в натурі (вх.№8568).

10.10.2014 року та 28.10.2014 року від
відповідача надійшли додаткові
пояснення до апеляційної скарги
(вх.№8847 та вх.№9626), в яких він просить
скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 11 серпня 2014
року у справі №9/5009/4372/11 та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

13.10.2014 року в судовому засіданні
оголошено перерву до 17.11.2014 року.

06.11.2014 року від заступника прокурора
Запорізького району надійшов лист
(вх.№10056), в якому він просить направити
у Слідчий відділ Запорізького РВ ГУ МВС
України в Запорізькій області, для
розслідування Кримінального
провадження внесеного до реєстру
досудових розслідувань 22.06.2013 року за №
0001196 (щодо підроблення та
використання завідомо підроблених
документів наданих представниками ТОВ
«Інтерпласт Запоріжжя») для проведення
експертизи матеріали справи №9/5009/4372/11,
а саме:

- копію висновку державної санітарно
епідеміологічної експертизи від 19.01.2011
р. (з мокрою печаткою та підписом
представника ТОВ «Інтерпласт
Запоріжжя»);

- копію протоколу випробувань №161 (з
мокрою печаткою та підписом
представника ТОВ «інтерпласт
Запоріжжя»);

- копію сертифікату №2/03/03/11 (з мокрою
печаткою та підписом представника ТОВ
«Інтерпласт Запоріжжя»).

Позивач письмового відзиву на
апеляційну скаргу відповідача не
надав.

Розглянувши клопотання представника
відповідача про призначення судової
товарознавчої експертизи, суд
відмовляє в його задоволенні, з огляду
на наступне:

Згідно зі ст. 41 Господарського
процесуального кодексу України, для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу.

Учасники судового процесу мають право
пропонувати господарському суду
питання, які мають бути роз'яснені
судовим експертом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
судову експертизу» визначено, що
судова експертиза - це дослідження
експертом на основі спеціальних знань
матеріальних об'єктів, явищ і процесів,
які містять інформацію про обставини
справи, що перебуває у провадженні
органів досудового розслідування чи
суду.

Необхідність судової експертизи в
господарському судочинстві викликана
тим, що в процесі здійснення правосуддя
суд стикається з необхідністю
встановлення таких фактів (обставин),
дані про які вимагають спеціальних
досліджень. Експертиза - це науковий,
дослідницький шлях до висновків, які
формулюються у висновку експерта, про
фактичні обставини справи.

Крім того, суд зазначає, що якість
товару вже досліджувалась експертними,
науковими установами, результати яких
містяться в матеріалах справи.

Як зазначається у ч. 2 п. 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
призначення судової експертизи» № 4
від 23.03.12., судова експертиза
призначається лише у разі дійсної
потреби у спеціальних знаннях для
встановлення фактичних даних, що
входять до предмета доказування, тобто
у разі, коли висновок експерта не
можуть замінити інші засоби
доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовив
у задоволенні клопотання представника
відповідача про призначення судової
товарознавчої експертизи, в зв'язку з
його необґрунтованістю та
безпідставністю.

Колегія суддів зазначає, що клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі №9/5009/4372/11 до вирішення
пов'язаної з нею справи №908/1723/13 є
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню, оскільки
предметом спору у справі №9/5009/4372/11 є
стягнення суми 3 175 738,39 грн., яка
складається із суми заборгованості за
договором поставки №12/02/09/д від 12.02.2009р.,
та штрафних санкцій за неналежне
виконання цього договору поставки. А
предметом спору у справі №908/1723/13 є
зобов'язання виконати обов'язок в
натурі, а саме вивезти з території
підприємства партію товару, який був
поставлений за договором поставки
№12/02/09/д від 12.02.2009р.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що розгляд справи
№9/5009/4372/11 можливий до розгляду
пов'язаної справи, та не перешкоджає
встановленню господарським судом у
даний справі фактичних обставин щодо
виникнення заборгованості, її розміру,
обов'язку сторін щодо виконання умов
договору поставки, а отже в клопотанні
представника відповідача слід
відмовити.

Розглянувши клопотання відповідача та
клопотання прокурора про направлення
до Слідчого відділу Запорізького РВ ГУ
МВС України в Запорізькій області, для
розслідування Кримінального
провадження внесеного до реєстру
досудових розслідувань 22.06.2013 року за №
0001196 (щодо підроблення та
використання завідомо підроблених
документів наданих представниками ТОВ
«Інтерпласт Запоріжжя») для проведення
експертизи матеріали справи №9/5009/4372/11,
а саме: - копії висновку державної
санітарно епідеміологічної експертизи
від 19.01.2011 р. (з мокрою печаткою та
підписом представника ТОВ «Інтерпласт
Запоріжжя»); копії протоколу
випробувань №161 (з мокрою печаткою та
підписом представника ТОВ «інтерпласт
Запоріжжя»); копії сертифікату №2/03/03/11
(з мокрою печаткою та підписом
представника ТОВ «Інтерпласт
Запоріжжя»), колегія суддів зазначає,
що воно не підлягає задоволенню,
оскільки в матеріалах справи відсутні
копії зазначених документів з мокрою
печаткою та підписом представника ТОВ
«Інтерпласт Запоріжжя», натомість в
матеріалах справи наявні зазначені
копії, завірені керівником апарату
Господарського суду Запорізької
області та мокрою печаткою канцелярії
господарського суду Запорізької
області.

Колегія суддів зазначає також, що не
підлягає задоволенню клопотання
представника відповідача про
залучення в якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, виробника ковпачка для
укупорювання пляшок з алкогольною
продукцією підприємство «SHENZHEN LIDAR IMPORT &
EXPORT CO.LTD», оскільки відповідачем не
обґрунтовано яким чином рішення
господарського суду може вплинути на
її права чи обов'язки.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши присутніх в судовому
засіданні представників сторін,
дослідивши доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.02.2009р. між ТОВ "Інтерпласт Запоріжжя"
(постачальник, позивач у справі) та ДП
"Імідж Холдинг" АК "Імідж Холдинг АпС"
(покупець, відповідач у справі) був
укладений договір поставки № 12/02/09Д, за
умовами якого, постачальник
зобов'язався поставити та передати у
власність покупця: ковпачок
пластмасовий з висувним клапаном для
закупорювання скляних пляшок ТМ
"Хортиця" (далі «товар»), відповідно до
затвердженого еталонного зразка та
специфікацій, які складають невід'ємну
частину даного договору. Покупець
зобов'язався прийняти товар та
оплатити його на умовах, визначених цим
договором (п.1.1 договору).

Пунктами 11.1, 11.2 визначено, що договір
набирає чинності з моменту його
підписання та діє до 31.12.2009р. У випадку
якщо на протязі 30 календарних днів до
закінчення строку дії договору жодна
зі сторін не виявить бажання розірвати
договір, він вважається пролонгованим
на аналогічний період.

Відповідно до п. 1.2 договору кількість,
асортимент і ціна товару узгоджується
сторонами завчасно та зазначається в
специфікаціях до даного договору, які є
невід'ємною його частиною.

Поставка товару по даному договору
здійснюється партіями, розмір яких
визначається у підписаних
специфікаціях до даного договору (п.3.1).

Так, специфікацією № 1 від 18.10.2010р.
сторони погодили асортимент, ціну,
кількість та дати поставки товару, а
саме: 25.12.2010р., 25.01.2011р., 20.02.2011р. Загальна
вартість товару складає 4896000 грн. з
урахуванням ПДВ.

У пункті 1.3. визначено документи на
товар, які постачальник повинен
передати покупцю, а саме:
санітарно-гігієнічний висновок (копія),
посвідчення якості, товаросупровідні
документи.

Згідно пункту 3.2 договору, датою
поставки товару вважається дата
фактичної передачі товару,
товаросупровідних документів в пункті
поставки, про що свідчить відмітка в
товаросупровідних документах, а також
передачі усіх документів
підтверджуючих якість товару.

Відповідно до пункту 6.2 договору, товар
вважається переданим постачальником
та прийнятим покупцем по кількості з
моменту його фактичної передачі в
пункті поставки та оформлення
товаросупровідних документів.

Відповідно до п. 5.1 договору, в редакції
додаткової угоди № 4 від 28.10.2009р.,
покупець здійснює розрахунок за кожну
отриману партію товару на протязі 60
календарних днів від дати поставки
товару, а також передачі усіх
документів, що підтверджують якість
товару.

Як вбачається з матеріалів справи,
04.02.2011р. та 03.03.2011р. позивач, на виконання
умов договору, поставив відповідачу, а
останній прийняв товар на загальну
суму 3264000 грн., про що сторонами
підписано та скріплено печатками
видаткову накладну № РН-0000001 від
04.02.2011р. на суму 1632000 грн. та видаткову
накладну № РН-0000002 від 03.03.2011р. на суму
1632000 грн.(т.1 а.с. 25, 28)

В матеріалах справи наявна копія
Протоколу випробувань продукції № 161,
виданого Лабораторією промислової
токсикології і гігієни праці при
використанні хімічних речовин
Державної установи «Інститут медицини
праці АМН України», копія Висновку
державної санітарно-епідеміологічної
експертизи № 05.03.02-03/3247 від 19.01.2011р.,
виданого Державною
санітарно-епідеміологічною службою
Міністерства охорони здоров'я України
та копії Сертифікатів якості ковпачка
пластмасового з висувним клапаном та
дозаторним обладнанням № 1/04/02/11 від
04.02.2011р. та № 2/03/03/11 від 03.03.2011р. Як слідує
з пояснень позивача вказані документи
були передані відповідачу разом з
товаром.

Відповідач, в свою чергу, договірних
зобов'язань належним чином не виконав,
оплату за отриманий товар здійснив
частково на суму 320000 грн.

Таким чином, у відповідача перед
позивачем утворилась заборгованість в
сумі 2944000 грн.

Доказів оплати вказаної
заборгованості за поставлений товар
відповідачем не надано ні до суду
першої інстанції, ні до суду
апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Аналогічні приписи
містяться в ст. 265 Господарського
кодексу України.

Відповідно до ст.ст.525,526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до вимог закону, умов
договору. Одностороння відмова від
виконання зобов`язання не допускається
крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору є договір.

Приписами ст. 629 цього Кодексу
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, щодо правомірності
нарахування та стягнення з Дочірнього
підприємства "Імідж Холдинг"
Акціонерної компанії "Імідж Холдинг
АпС" на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтерпласт
Запоріжжя" 2944000 грн. основного боргу.

Колегія суддів зазначає, що твердження
відповідача в апеляційній скарзі про
неотримання ним документів на товар,
передбачених п. 1.3 договору, є
необґрунтованими та безпідставними,
оскільки відповідачем не надано жодних
доказів на підтвердження зазначеної
обставини.

Згідно статті 662 ЦК України продавець
зобов'язаний передати покупцеві товар,
визначений договором купівлі-продажу.
Продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 666 ЦК України якщо продавець
не передає покупцеві приналежності
товару та документи, що стосуються
товару та підлягають переданню разом з
товаром відповідно до договору
купівлі-продажу або актів цивільного
законодавства, покупець має право
встановити розумний строк для їх
передання. Якщо приналежності товару
або документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Порядок передачі товару, визначений
умовами договору, окремих положень
щодо порядку передачі документів
підтверджуючих якість товару договір
не містить. Товар було прийнято
відповідачем без зауважень про що
свідчать підписані та скріплені
печатками видаткові накладні. Накладні
не містять жодних посилань, зауважень
про відсутність або отримання товару
без документів, підтверджуючих його
якість. (т.1, а.с. 25, 28).

Пунктом 9.2 договору сторони визначили,
що у випадку несвоєчасної оплати
товару, в строк, визначений п. 5.1 даного
договору, покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми боргу, за
кожен день порушення зобов'язання.

Відповідно до вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" №
543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Оскільки факт порушення грошових
зобов'язань відповідачем є доведеним,
період та розмір заявленої до
стягнення пені визначний позивачем
вірно, тож колегія суддів погоджується
з висновком місцевого господарського
суду щодо задоволення вимоги про
стягнення з відповідача пені за
загальний період з 06.04.2011р. по 29.07.2011р. в
сумі 123809,66 грн.

Також, колегія суддів вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
3% річних в сумі 23963,18 грн. за загальний
період з 06.04.2011р. по 29.07.2011р.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний оплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь період прострочення, а
також три відсотки річних від
простроченої суми, якщо законом чи
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

Щодо заявленої позивачем вимоги про
стягнення інфляційних втрат в сумі
83965,55 грн., то як вірно зазначено
господарським судом, в розрахунок
втрат від інфляції мають включатись
також періоди часу, в які індекс
інфляції становив менше одиниці (тобто
мала місце дефляція), позивачем
визначений період нарахування
інфляційних втрат з квітня 2011р. по
липень 2011р. Отже, за загальний період з
квітня 2011р. по липень 2011р. з відповідача
підлягає стягненню сума 15561,59 грн.
інфляційних втрат.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що твердження відповідача,
викладені ним в апеляційній скарзі, є
необґрунтованими, а господарським
судом першої інстанції правильно
оцінені обставини справи, тож рішення
прийнято з дотриманням норм чинного
законодавства, у зв'язку з чим підстав
для скасування рішення та задоволення
апеляційної скарги відповідача
колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 33, 43, 85, 99, 101, пунктом
1 статті 103, статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 11 серпня 2014
року у справі №9/5009/4372/11 залишити без
змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складено 19.11.2014
р.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Россолов В.В.

Суддя
Тихий П.В.