ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 914/1553/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого судді
Юрченка Я.О.

суддів
Зварич О.В.

Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання
Бараняк Н.Я.

за участю представників:

позивача: не з'явився;

відповідача: Денькович М.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства "Мокоша", вих.
№ 27 від 30.07.2014р.

на рішення Господарського суду
Львівської області від 11.07.2014р. (суддя
Матвіїв Р.І.)

у справі № 914/1553/14

за позовом: публічного акціонерного
товариства "Ічнянський молочно -
консервний комбінат", м. Ічня,
Чернігівська область,

до відповідача: приватного
підприємства "Мокоша", м. Львів

про стягнення 25 850, 64 грн

Публічне акціонерне товариство
«Ічнянський молочно - консервний
комбінат» звернувся до Господарського
суду Львівській області з позовом до
приватного підприємства "Мокоша" про
стягнення 25 850, 64 грн. Позов заявлено на
підставі дистриб'юторського договору
№ 197/13-Д від 21.10.2013, укладеного позивачем
з відповідачем.

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 11.07.2014р. позовні
вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача
на користь позивача 11 026 грн. 66 коп.
основного боргу, 1 112 грн. 79 коп. пені, 8 724
грн. 87 коп. штрафу, 2 607 грн. 17 коп. 30 %
річних, 416 грн. 23 коп. інфляційних втрат
та 1 808 грн. 73 коп. у відшкодування витрат
по сплаті судового збору.

У задоволенні позовних вимог у частині
стягнення 21 грн. 22 коп. пені відмовлено.

Провадження у справі в частині
стягнення 1 941 грн. 70 коп. основного
боргу припинено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивовано тим, що дистриб'юторським
договором, заявкою на отримання товару,
видатковими накладними та платіжними
дорученнями підтверджено належне
виконання постачальником свої
зобов'язань за договором та неналежне
виконання обов'язку по оплаті
відповідачем, що є підставою для
стягнення з останнього суми
заборгованості.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, відповідач - приватне
підприємство "Мокоша" звернулось до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Львівської області від 11.07.2014р. в
частині задоволених вимог, мотивуючи
свої доводи порушенням місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що позивач
в порушення п. 8.1 умов договору не надав
якісні посвідчення на деякий товар в
момент його передачі, покликається на
п. 9.1 - 9.3 договору.

Також зазначає, що позивачем долучені
якісні посвідчення на молоко
«Фермерське» ультра пастеризоване
лише в ході судового розгляду та не на
ту партію, що була поставлена ПП
«Мокоша».

Крім того, вказує, що місцевим
господарським судом не досліджувалось
питання щодо зменшення нарахованих
штрафних санкцій, оскільки такі є
більшими за основний борг.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 11.08.14 у складі
колегії суддів: головуючий суддя:
Юрченко Я.О., судді Давил Л.Л., Хабіб М.І.
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 30.09.14.

23 вересня 2014 позивач, скориставшись
своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК
України, подав відзив на апеляційну
скаргу, в якому просить залишити
рішення господарського суду
Львівської області від 11.07.14 у справі №
914/1553/14 без змін, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

Зокрема, зазначає, що ні ЦК України ні
ГК України не передбачено право
покупця за договором поставки
відмовитись від оплати вже
поставленого товару. Також зазначає, що
відповідачем не доведено факту
поставки позивачем неякісного товару.
Крім того, зазначає, що оскільки
відповідачем місцевому господарському
суду не було подано клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій,
підстав виходити за межі позовних
вимог не було.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014р. та
13.10.2014р. розгляд справи відкладався.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
27.10.2014р. у зв'язку з перебуванням судді
Давид Л.Л. у відрядженні, у склад
колегії суддів внесено зміни, замість
судді Давид Л.Л. введено суддю Зварич
О.В.

28 жовтня 2014 року від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи за його
відсутності.

Ухвалою суду від 28.10.2014р. розгляд справи
відкладався, зобов'язано сторін подати
докази на підтвердження номеру партії
виробника товару та дату виробництва
Молока "Фермерське"
ультрапастеризоване з відсотками
жирності 1,5%, 2,5% та 3,2%, поставленого
згідно видаткової накладної № МК_00000920
від 27.11.2013р.

Від позивача 17.11.2014р. на адресу суду
надійшов лист, в якому зазначено, що
ухвалою Господарського суду
Львівської області від 24.06.2014р.
відповідача суд зобов'язував подати
детальний опис отриманої партії
товару, але останній проігнорував дану
вимогу.

Відповідачем подано пояснення на
виконання вимог ухвали суду від
28.10.2014р., в яких вказано, що молоко
"Фермерське" ультрапастеризоване по
видатковій накладній № МК_00000920 від
27.11.2013р. поставлено 29.11.2011р. з датою
виготовлення 5 серпня 2013 року із
номером партії - 5. Крім того, зазначив,
що оскільки товар був поставлений без
належних супроводжуючих документів,
строк придатності товару лише 6
місяців, відповідач не мав можливості
його реалізувати. Також вказав, що
перед покупцями ПП «Мокоша» взяло на
себе зобов'язання постачати товар,
залишковий термін придатності якого
становить не менше 2/3 загального
терміну придатності встановленого
виробником або вказаного на упаковці
(етикетці) товару.

В даному судовому засіданні
представник відповідача підтримав
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
просив скасувати рішення місцевого
господарського суду від 11.07.2014р. та
прийняти нове судове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Позивач явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи,
оцінивши наявні в ній докази,
заслухавши пояснення представника
відповідача, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем (постачальник) та
відповідачем (дистриб'ютор) 21.10.2013 року
було укладено дистриб'юторський
договір № 197/13-Д, за умовами якого
постачальник на умовах, визначених
даним договором, постачає товар
дистриб'ютору, а дистриб'ютор здійснює
його пряму дистриб'юцію за цінами та
націнками, які вказані в прас - листах
постачальника, що є невід'ємними
додатками до цього договору (п. 7.9.та п.
7.10.) та здійснює своєчасну оплату
отриманого від постачальника товару.

Відповідно до п. 2.2 договору право
власності на партію товару переходить
від постачальника від дистриб'ютора в
момент повної оплати партії товару,
переданої постачальником.

Постачання товару здійснюється шляхом
доставки товару постачальником на
склад дистриб'ютора за адресою: м.
Львів, вул. промислова, 50/52 (п. 3.1.
договору). Постачання здійснюється
окремими партіями, що відпускаються
представнику дистриб'ютора, який має
при собі довіреність на отримання
товарно-матеріальних цінностей на його
ім'я та документ, що підтверджує особу
(паспорт). Доставка товару на склад
дистриб'ютора здійснюється за рахунок
постачальника транспортом
постачальника, датою постачання
вважається дата передачі товару
дистриб'ютору, зазначена у супровідних
документах, підписаних представниками
сторін. Заявка на постачання товару
має бути погоджена і оформлена через
територіального представника
постачальника, не пізніше, ніж за 5 днів
до дня поставки. В інших випадках
постачальник не несе відповідальність
за оперативність поставки товару.

Ціни на кожну партію товару
зазначаються в видаткових накладних,
згідно з чинного на дату відвантаження
прас-листа та домовленостей сторін.

Оплата за кожну отриману партію товару
здійснюється дистриб'ютором у
безготівковій формі протягом 21
календарного дня з моменту отримання
товару (п. 4.2. договору).

Права та обов'язки сторін передбачені
розділом 5 договору, зокрема, п. 5.1.3
передбачено, що постачальник
зобов'язаний забезпечити дистриб'ютора
документами, передбаченими чинним
законодавством (накладні на товар,
податкові накладні, сертифікати якості
та ін.).

Пунктом 5.2.2 передбачено, що
постачальник має право здійснювати
контроль залишків продукції
постачальника на складах
дистриб'ютора, умов її розміщення на
складі, зберігання та доставки
клієнтам дистриб'ютора.

Якість товару має відповідати чинним в
Україні державним стандартам та
затвердженим у встановленому порядку
технічним умовам, а також
підтверджуватись документами,
передбаченими чинним законодавством
України. Усі необхідні
товарно-транспортні документи,
передбачені чинним законодавством
України, постачальник зобов'язаний
передати дистриб'ютору в момент
передачі товару.

На підставі заявки на поставку товару
від 22.11.2013р, надісланої Олександром
Атаманчуком (регіональним менеджером
по Західному регіону) із електронної
пошти sales3@ichnya.соm для відома
керівництву ПП "Мокоша", позивачем
поставлено відповідний товар
дистриб'ютору.

Факт поставки товару - молока
фермерського ультрапастеризованого
підтверджується видатковою накладною
від 27.11.2013 року МК-00000921 на суму 11 026 грн. 66
коп., молока незбираного згущеного з
цукром, згущеного з какао з цукром,
продукту молоковмісного згущеного,
молока згущеного "Іриска", вершків
згущених з цукром підтверджується
видатковою накладною від 27.11.2013 року
МК-00000921 на суму 32 597 грн. 70 коп., що
підписані представниками обох сторін.
Відтак, загальна сума поставленого
товару становить 43 624 грн. 36 коп.

Як підтверджено платіжними
дорученнями № 1420 від 13.01.2014 року на суму
10 000 грн., № 1462 від 30.01.2014 року на суму 6 000
грн., до моменту звернення з позовною
заявою до суду відповідачем оплачено
поставлений товар у сумі 16 000 грн.

Згідно з видатковою накладною
(повернення) № ВП-0000018 від 05.03.2014 року
неякісний товар на суму 14 656 грн. 00 коп.
було повернуто постачальнику.

У процесі розгляду справи в суді першої
інстанції представниками сторін
подано докази здійснення ще одного
платежу на суму 1 941 грн. 70 коп. згідно з
банківською випискою по рахунку
позивача від 13.05.2014 року (призначення
платежу - за товар згідно з дог. № 197/13-Д
від 21.10.2013 року) та платіжним дорученням
№ 1629 від 13.05.2014 року.

Судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського
суду щодо наявності підстав для
припинення провадження у справі в
частині 1 941, 70 грн у зв'язку зі сплатою
його відповідачем позивачу.

Відтак, спір наявний лише по видатковій
накладній від 27.11.2013 року МК-00000921 на
суму 11 026 грн. 66 коп. щодо молока
«Фермерського» ультрапастеризованого
різних відсотків жирності.

Як встановлено судовою колегією,
постачальником в момент передачі
товару порушено умови договору, а саме
п. 5.1.3 та п. 8.1 та ст. 662 ЦК України,
оскільки були відсутні прихідні та
супроводжуючі документи.

Як вбачається з листів ПП «Мокоша» від
02.12.2013р. та 09.02.2013р., які наручно отримані
регіональним менеджером ПАТ
«Ічнянський молочно-консервний
комбінат» Атаманчуком О.В. для здачі в
канцелярію, молоко «Фермерське»
ультрапастеризоване у кількості 396
штук, поставлено із датою виготовлення
5 серпня 2013 року без якісного
посвідчення, у супроводжуючих
документах наданий лише сертифікат
відповідності на молоко з терміном дії
з 8 жовтня 2013 року.

Відповідно до ст. 268 Господарського
Кодексу України якість товарів, що
поставляються, повинна відповідати
стандартам, технічним умовам, іншій
технічній документації, яка встановлює
вимоги до їх якості, або зразкам
(еталонам), якщо сторони не визначать у
договорі більш високі вимоги до якості
товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 662 ЦК України,
продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 666 ЦК України встановлено, якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання.

Якщо приналежності товару або
документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Відтак, відповідачем передано позивачу
листи, зокрема в листі від 09.12.2013р. ПП
«Мокоша» просило терміново вирішити
питання щодо повернення неякісної
продукції, або її заміна якісною
продукцією з наданням належно
оформлених прихідних документів.

Матеріали справи не містять відповіді
постачальника на вищевказані листи.

Позивачем в ході розгляду справи в
місцевому господарському суді 10 липня
2014 року (а.с. 124-125) долучено до
матеріалів справи декларацію
виробника/якісне посвідчення № 2 та № 5.

Як вбачається з декларації
виробника/якісного посвідчення № 2
вона видана на партії товару № 5, 6, 7 зі
строком придатності до споживання
закритого герметичного пакета: за
температури від +1 0С до +250С 180 діб від
дати виготовлення та не більше 60 діб за
температури 25 0С за відсутності прямого
сонячного світла. Дата видачі
декларації 05.08.2013р.

Щодо декларації виробника/якісного
посвідчення № 5 на партію товару № 1
також зі строком придатності до
споживання закритого герметичного
пакета: за температури від +1 0С до +250С 180
діб від дати виготовлення та не більше
60 діб за температури 25 0С за відсутності
прямого сонячного світла. Дата видачі
декларації 09.08.2013р.

Провівши аналіз вищевказаних
декларацій виробника/якісних
посвідчень, судова колегія вказує, що
доказів передання декларацій разом із
товаром відповідно до умов договору та
чинного законодавства матеріали
справи не містять. Крім того, слід
зазначити, що на момент їх подачі до
суду першої інстанції, строк
придатності до споживання товару вже
закінчився. Відтак, можливість у
відповідача здійснювати якісно пряму
дистриб'юцію товару усім своїм
клієнтам була відсутня.

З огляду вищевикладене, судова колегія
не бере до уваги декларацію
виробника/якісне посвідчення № 2 та № 5.

Відповідачем товар, а саме, молоко
«Фермерське» ультрапастеризоване
відповідно до накладної ТМЦ № ПН-00000001
взято на відповідальне зберігання, про
що невідкладно був повідомлений
постачальник листами від 02.12.2013 та
09.12.2013р.

Як вказувалось вище, листами від
02.09.20154р. та 09.12.2013р. відповідач, серед
іншого, просив терміново вирішити
питання щодо усунення недоліків у
прихідних та супроводжуючих
документах, що узгоджується з ч. 2 ст. 666
ЦК України. Оскільки сума за договором
встановлюється у розмірі суми усіх
накладних, відповідач не відмовлявся
від договору, а вимагав саме повернення
товару.

Відповідно до п. 9.7 договору, повернення
товару здійснюється за згодою сторін у
присутності їх представників на
підставі поворотних накладних з
обов'язковими посиланнями на видаткові
накладні постачальника. по кожній
партії. Транспортні збитки
здійснюються за рахунок постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було повернено товар на
підставі видаткової накладної
(повернення) № ВП-0000018 від 05.03.2014р., за
яким відповідач відвантажив, а позивач
отримав товар на суму 14 656, 00 грн.

Однак, товар який перебуває на
відповідальному зберіганні у
відповідача позивач не забрав та не
вжив жодних заходів для цого.

Також слід зазначити, що відповідно до
умов договору, право власності на
партію товару переходить від
постачальника до дистриб'ютора в
момент повної оплати партії товару,
тобто власником товару являється
позивач.

Отже, відповідач вправі був не
оплачувати товар, оскільки мало місце
невиконання первісних зобов'язань щодо
надання документів, які б посвідчували
якість товару в момент його передачі
саме з вини позивача. Саме
бездіяльність позивача призвела до
неможливості відповідачем виконувати
обов'язки по договору.

Слід також зазначити, що скаржником
безпідставно ототожнені поняття
неякісного товару та непередачі
супроводжуючих документів, які
підтверджують якість товару. Оскільки
факту неякісності товару у
встановленому законом порядку не
встановлено.

Відтак, посилання місцевого
господарського суду на
невідповідність складено акту при
прийомі продукції Інструкції П-6 та П-7,
є безпідставними, оскільки такі
регулюють прийом продукції по
кількості та якості, в той час як
відповідач звертався до позивача з
листами щодо відсутності
супроводжуючих документів, без яких
при прийомі товару неможливо
встановити відповідність товару
вставленим стандартам якості, які в
силу імперативних норм повинні
надаватись продавцем одночасно з
товаром.

З огляду на вищевказане, судова колегія
не погоджується з висновками місцевого
господарського суду, викладених в
рішенні від 11.07.2014р. в частині
задоволення позовних вимог (11 026 грн. 66
коп. основного боргу, 1 112 грн. 79 коп.
пені, 8 724 грн. 87 коп. штрафу, 2 607 грн. 17
коп. 30 % річних, 416 грн. 23 коп.
інфляційних втрат), відтак в цій
частині слід скасувати рішення та
прийняти нове, яким відмовити в їх
задоволенні. В решті, а саме в частині
відмови у стягненні 21, 22 грн пені та
припинення провадженні в частині
стягнення 1 941, 70 грн - залишити без змін.

У зв'язку із частковим скасуванням
рішення суду першої інстанції, судові
витати за перегляд позовної заяви
покласти на позивача та відшкодувати з
позивача на користь відповідача
витрати, пов'язані з поданням
апеляційної скарги.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Обов'язок доказування відповідно до
приписів статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
розподіляється між сторонами виходячи
з того, хто посилається на певні
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги та заперечення.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 104, 105,
Львівський апеляційний господарський
суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу приватного
підприємства "Мокоша" задоволити.

2. Рішення Господарського суду
Львівської області від 11.07.2014р. у справі
№ 914/1553/14 скасувати в частині
задоволених позовних вимог та прийняти
в цій частині нове рішення, яким у
стягненні з відповідача 11 026 грн. 66 коп.
основного боргу, 1 112 грн. 79 коп. пені, 8 724
грн. 87 коп. штрафу, 2 607 грн. 17 коп. 30 %
річних, 416 грн. 23 коп. інфляційних втрат -
відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

3.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Ічнянський
молочно-консервний комбінт» (16703, вул.
Вишнева, 4, м. Ічня, Чернігівська
область, )

на користь відповідача Приватного
підприємства «Мокоша» (79054, вул. С.
Петлюри, 2, м. Львів, Львівська область,
) 913, 50 грн. у
відшкодування витрат по сплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги.

5. На виконання постанови місцевому
господарському суду видати наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

7. Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Постанова підписана 20.11.2014

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Зварич О.В.

Суддя
Хабіб М.І.