КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р. Справа№ 911/633/13-г

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Новікова М.М.

секретар:
Фільманович М.Є.

за участю представників:

позивача: Серт О.В.,
Нагинайло В.В.;

відповідача: Лавріненко Т.М.,
Горкуша В.В.;

третьої особи-1: Черепанов П.В.;

третьої особи-2: не з'явився;

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні

апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маквіс
Груп"

на рішення Господарського
суду Київської області

від 29.09.2014р.

та ухвалу Господарського
суду Київської області

від 07.10.2014р.

у справі №911/633/13-г (суддя
Наріжний С.Ю.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маквіс
Груп"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Технополіс-1"

за участю третьої особи-1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору

на стороні позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Боедем"

за участю третьої особи-2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору

на стороні відповідача - Ferta Holding LTD
(Ферта Холдінг (Голдінг) ЛТД

про стягнення 41 602 543,75
грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Київської області від 29.09.2014р. у справі
№911/633/13-г заяву відповідача про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення від 22.04.2013р. у
справі №911/633/13-г було задоволено.
Рішення Господарського суду Київської
області від 22.04.2013р. у справі №911/633/13-г
скасовано. Вирішено подальший розгляд
справи №911/633/13-г здійснювати за
правилами Господарського
процесуального кодексу України та
відкладено її розгляд на 22.10.2014р.

Не погодившись з прийнятим судовим
рішенням, позивач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду Київської
області від 29.09.2014р. у справі №911/633/13-г
та прийняти нове рішення, яким
клопотання відповідача про
відновлення процесуального строку на
подання заяви про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
Господарського суду Київської області
від 22.04.2013р. у справі №911/633/13-г
відхилити, а заяву відповідача
повернути заявникові.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що місцевим
господарським судом було безпідставно
поновлено відповідачу строк на
звернення із заявою про перегляд
судового рішення за нововиявленими
обставинами. Позивач вважає, що
обставини, на які послався в своїй
заяві відповідач, не є нововиявленими в
розумінні ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України і вони
були відомі відповідачу під час
розгляду справи №911/633/13-г. Окрім того,
на думку позивача, не вирішивши спір по
суті, а відклавши розгляд справи,
місцевий господарський суд
безпідставно оформив свій
процесуальний документ у формі
рішення, а не ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 10.11.2014р.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 07.10.2014р. у справі №911/633/13-г
було прийнято до розгляду заяву
відповідача про визнання наказу від
25.07.2013р. №911/633/13-г таким, що не підлягає
виконанню. Окрім того, вказаною ухвалою
суду, зокрема, було зупинено примусове
стягнення за наказом Господарського
суду Київської області від 25.07.2013р.
№911/633/13-г про стягнення з відповідача
на користь позивача основного боргу у
розмірі 920 458,73 грн., неустойки за
несвоєчасне звільнення орендованого
приміщення у розмірі 40 490 125,86 грн., пені
у розмірі 71 530,98 грн., інфляційних
нарахувань у розмірі 61 459,60 грн., 3%
річних у розмірі 58 968,58 грн. та судовий
збір у розмірі 68 820,00 грн.

Не погодившись з винесеною ухвалою
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
Київської області від 07.10.2014р. у справі
№911/633/13-г.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
обґрунтовані наступним:

- рішення місцевого господарського
суду від 29.09.2014р., яким було скасовано
попереднє рішення від 22.04.2013р.,
оскаржене в апеляційному порядку і не
набрало законної сили, тобто вказане
рішення не підлягає виконанню і
правові підстави для зупинення
примусового стягнення заборгованості
з відповідача відсутні;

- відповідно до ст. 117 Господарського
процесуального кодексу України, п.3.3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012р. «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
господарський суд може визнати наказ
таким, що не підлягає виконанню у разі,
якщо обов'язок боржника з виконання
наказу ним вже виконаний, або якщо
рішення суду, яким цей обов'язок
встановлений - втратило чинність;

- судом фактично вжито заходи
забезпечення без урахування
розумності, обґрунтованості і
адекватності забезпечення
збалансованості інтересів сторін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 04.11.2014р.

03.11.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшов відзив на апеляційну скаргу
на ухвалу Господарського суду
Київської області від 07.10.2014р. у справі
№911/633/13-г.

В судове засідання 04.11.2014р. з'явилися
лише представники сторін. Представники
третіх осіб не з'явилися, про
поважність причин нез'явлення суд не
повідомили, будь-яких заяв або
клопотань з цього приводу до суду не
надходило.

В судовому засіданні 04.11.2014р.
представник відповідач подав
клопотання про продовження строку
розгляду справи відповідно до ст. ст. 69,
102 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2014р., на
підставі ст. ст. 69, 77, 102 Господарського
процесуального кодексу України, строк
розгляду апеляційної скарги було
продовжено на 15 днів, розгляд справи
відкладено на 10.11.2014р.

10.11.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшов відзив на апеляційну скаргу
на рішення Господарського суду
Київської області від 29.09.2014р. у справі
№911/633/13-г.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 10.11.2014р. було
змінено склад колегії суддів та
передано справу для здійснення
апеляційного провадження колегії у
складі головуючого судді Зубець Л.П.,
суддів Іоннікової І.А., Новікова М.М.

В судове засідання 10.11.2014р. з'явилися
лише представники сторін. Представники
третіх осіб не з'явилися, про
поважність причин нез'явлення суд не
повідомили, будь-яких заяв або
клопотань з цього приводу до суду не
надходило.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.11.2014р., на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
розгляд справи було відкладено на
17.11.2014р.

12.11.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшли додаткові пояснення до
апеляційних скарг.

14.11.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від третьої особи-1
надійшов відзив на апеляційну скаргу
на рішення Господарського суду
Київської області від 29.09.2014р. у справі
№911/633/13-г, в якому третя особа-1 просила
суд задовольнити скаргу, посилаючись
на її обґрунтованість та
підтвердженість належними доказами.

17.11.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшли додаткові пояснення до
апеляційних скарг.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 17.11.2014р. було
змінено склад колегії суддів та
передано справу для здійснення
апеляційного провадження колегії у
складі головуючого судді Зубець Л.П.,
суддів Мартюк А.І., Новікова М.М.

В судовому засіданні 17.11.2014р.
представники позивача та третьої
особи-1 підтримали апеляційні скарги з
викладених у них підстав, просили суд
скарги задовольнити, скасувати рішення
Господарського суду Київської області
від 29.09.2014р. у справі №911/633/13-г та
прийняти нове рішення, яким клопотання
відповідача про відновлення
процесуального строку на подання заяви
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення Господарського
суду Київської області від 22.04.2013р. у
справі №911/633/13-г відхилити, а заяву
відповідача повернути заявникові.
Окрім того, представники позивача та
третьої особи-1 просили суд скасувати
ухвалу Господарського суду Київської
області від 07.10.2014р. у справі №911/633/13-г.

В судовому засіданні 17.11.2014р.
представники відповідача заперечували
проти доводів позивача, викладених в
апеляційних скаргах, просили суд
відмовити в задоволенні скарг та
залишити оскаржуване рішення і ухвалу
місцевого господарського суду без змін
як такі, що були прийняті з повним,
всебічним та об'єктивним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 17.11.2014р., на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено перерву до 18.11.2014р.

В судовому засіданні 18.11.2014р.
представники позивача та третьої
особи-1 підтримали пояснення, надані у
попередньому судовому засіданні,
просили суд апеляційні скарги
задовольнити.

В судовому засіданні 18.11.2014р.
представники відповідача також
підтримали раніше надані пояснення,
просили суд відмовити в задоволенні
апеляційних скарг.

В судовому засіданні 18.11.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін та третьої
особи-1, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Маквіс Груп" (далі -
позивач) звернулось до Господарського
суду Київської області з позовом про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технополіс-1" (далі -
відповідач) заборгованості за
договором оренди нежитлового
приміщення №03-12/07-1 від 03.12.2007р. у
загальній сумі 41 602 543,75 грн. (з них: 920 458,73
грн. - основний борг, 71 530,98 грн. - пеня, 61
459,60 грн. - інфляційні втрати, 58 968,58 грн. -
3% річних, 40 490 125,86 грн. - неустойка).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач не виконав належним чином
зобов'язання по сплаті орендних
платежів та повернення позивачу
орендованого приміщення у зв'язку з
розірванням в односторонньому порядку
договору оренди №03-12/07-1 від 03.12.2007р.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначаючи про те, що ним не
порушувалися договірні зобов'язання.
При цьому, відповідач наголошував на
тому, що з 22.04.2011р. відповідач став
власником будівлі за адресою: м. Київ,
вул. В.Окружна, 4, в якій розміщене
спірне приміщення на підставі судових
рішень у справі №6/519, у зв'язку з чим
позивач втратив право вимагати у
відповідача повернення приміщення.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 22.04.2013р. у справі
№911/633/13-г позовні вимоги було
задоволено, присуджено до стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованість за договором оренди
нежитлового приміщення від 03.12.2007р. за
№03-12/07-1 у вигляді основного боргу у
розмірі 920 458,73 грн., пені у розмірі 71 530,98
грн., інфляційних нарахувань у розмірі
61 459,60 грн., 3% річних у розмірі 58
968,58 грн. та неустойки за несвоєчасне
звільнення орендованого приміщення у
розмірі 40 490 125,86 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2013р.,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від
14.10.2013р., рішення Господарського суду
Київської області від 22.04.2013р. у справі
№911/633/13-г було залишено без змін.

25.07.2013р. було видано наказ про примусове
виконання рішення місцевого
господарського суду.

В липні 2014 року відповідач звернувся до
Господарського суду Київської області
із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Київської області
від 22.04.2013р. у справі №911/633/13-г,
обґрунтовуючи свої вимоги наступним.
Під час ознайомлення з матеріалами
кримінального провадження, внесеного
до ЄРДР за №0000845, до матеріалів
якого долучено інформаційну довідку
Київського міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
від 22.04.2014р. НЖ-2014 №6058, відповідач
дізнався про те, що право власності на
нежитлову будівлю (літ 1А) загальною
площею 10134,40 кв. м. по вул. В.Окружна, 4, на
підставі ухвали Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 12.08.2011 р.
зареєстровано за компанією Ferta Holding LTD
(Ферта Холдінг (Голдінг) ЛТД з 21.10.2011р.
Вказана обставина є нововиявленою,
відповідачу не було відомо та не могло
бути відомо про цю обставину під час
розгляду господарським судом
Київської області справи №911/633/13-г.
Окрім того, відповідач просив суд
визнати поважними причини пропуску та
відновити йому строк на звернення до
господарського суду із заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення у справі №911/633/13-г
та скасувати рішення Господарського
суду Київської області у справі
№911/633/13-г.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 18.08.2014р. було залучено до
участі при розгляді заяви третьою
особою без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Боедем", а також
залучено третьою особою без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Ferta Holding LTD (Ферта
Холдінг (Голдінг) ЛТД.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 29.09.2014р. у справі
№911/633/13-г заяву відповідача про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення від 22.04.2013р. у
справі №911/633/13-г було задоволено.
Рішення Господарського суду Київської
області від 22.04.2013р. у справі №911/633/13-г
скасовано. Вирішено подальший розгляд
справи №911/633/13-г здійснювати за
правилами Господарського
процесуального кодексу України та
відкладено її розгляд на 22.10.2014р.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає їх обґрунтованими та
такими, що відповідають фактичним
обставинам справи, з наступних підстав.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України суд
може переглянути прийняте ним судове
рішення, яке набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами є окремою
процесуальною формою судового процесу,
яка визначається юридичною природою
цих обставин. Нововиявлені обставини
характеризуються тим, що вони: існували
під час розгляду справи, але не були
відомі заявнику; є істотними, тобто
такими, що можуть вплинути на висновок
суду щодо наявності певних прав та
обов'язків у сторін, а також інших осіб,
що брали участь у справі, а отже і
вплинути на законність та
обґрунтованість постановленого
судового акта; виявлені після набрання
чинності судовим актом. При цьому,
нововиявленими обставинами є
матеріально-правові факти, що входять
до підстав позову або висунутих проти
нього заперечень іншої сторони та інші
юридичні факти, що мають значення для
вирішення спору, які характеризуються
наявністю вищезазначених ознак у
сукупності. Причому, виникнення нових
доказів або зміна обставин після
вирішення спору не можуть бути
підставою для перегляду рішення за
правилами розділу XIII Господарського
процесуального кодексу України
(аналогічна правова позиція наведена в
постанові Пленуму Вищого
господарського суду України №17 від
26.12.2011р.).

Як уже зазначалось вище, предметом
розгляду у даній справі були вимоги
позивача про стягнення з відповідача
заборгованості за договором оренди
нежитлового приміщення №03-12/07-1 від
03.12.2007р. у загальній сумі 41 602 543,75 грн.

В процесі судового розгляду
встановлено, що 03.12.2007р. між Товариством
з обмеженою відповідальністю "Боедем",
як орендодавцем, та відповідачем, як
орендарем, було укладено договір
оренди нежитлового приміщення №03-12/07-1
(далі - Договір), за умовами якого
орендодавець передає, а орендар
приймає в орендне користування частину
нежилої будівлі, що знаходиться за
адресою: м. Київ, вул. В.Кільцева, 4,
загальною площею 4 610,4 кв. м, що
складається з приміщення,
розташованого на 1 поверсі загальною
площею 25,6 кв. м, та приміщення, що
розташоване на 2 поверсі загальною
площею 4 584,8 кв. м.

На виконання умов Договору Товариство
з обмеженою відповідальністю "Боедем"
виставило відповідачу для оплати
рахунки-фактури за оренду нежитлового
приміщення за другу половину вересня
2010р. та жовтень 2010р., але відповідач не
виконав належним чином свої договірні
зобов'язання, що призвело до виникнення
заборгованості зі сплати орендної
плати у розмірі 920 458,73 грн.

ТОВ "Боедем" надіслало на адресу
відповідача лист №191 від 22.10.2010р., в
якому повідомляло про розірвання
Договору в односторонньому порядку з
22.10.2010р. на підставі п.9.2 Договору у
зв'язку з несплатою орендних платежів,
а також зобов'язувало відповідача
сплатити борг та передати об'єкт оренди
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Боедем».

Відповідач в листі №1/1056 від 27.10.2010р.
повідомив Товариство з обмеженою
відповідальністю "Боедем" про те, що
вимоги останнього суперечать Договору,
чинному законодавству України, а
вказана в листі №191 від 22.10.2010р.
інформація не відповідає дійсності, у
зв'язку з чим наміри Товариства з
обмеженою відповідальністю «Боедем»
щодо вимоги виселення з приміщення
відповідача можуть бути кваліфіковані,
як намір протиправного перешкоджання
законній господарській діяльності
відповідача у орендованому ним
приміщенні.

Задовольняючи позов, місцевий
господарський суд виходив з того, що в
п.9.2 Договору визначено підстави для
розірвання договору орендодавцем в
односторонньому порядку. У зв'язку з
порушенням відповідачем умов Договору
з оплати орендної плати, з урахуванням
п.9.2 Договору, ст. 188 Господарського
кодексу України, ч.1 ст. 651 Цивільного
кодексу України, Договір було
розірвано Товариством з обмеженою
відповідальністю "Боедем" в
односторонньому порядку.

30.11.2012р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Боедем", як цедентом,
та позивачем, як цесіонарієм, було
укладено договір відступлення права
вимоги (цесії) №1 , за умовами якого
цедент відступає цесіонарієві, а
цесіонарій набуває право вимоги,
належне цедентові, і стає кредитором за
договором оренди нежитлового
приміщення №03-12/07-1 від 03.12.2007р.,
укладеним між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Боедем" та
відповідачем. Цесіонарій набуває право
вимагати від боржника сплати на свою
користь сум, пов'язаних з неналежним
виконанням боржником умов договору
оренди №03-12/07-1 від 03.12.2007р., а саме: суми
заборгованості по орендній платі за
договором, нарахованої за період з
15.09.2010р. по 22.10.2010р., що складає 940 275,51
грн.; суми пені, передбаченої договором,
в розмірі 73 070,99 грн.; суми інфляційних
нарахувань та 3% річних відповідно до
ст. 625 ЦК України в розмірі 135 604,12 грн.;
суми неустойки відповідно до ч.2 ст. 785
ЦК України в розмірі 43 895 894,98 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про те, що дії відповідача є порушенням
договірних зобов'язань, у зв'язку з чим
він вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання і в даному
випадку були наявні підстави для
застосування встановленої законом та
Договором відповідальності у вигляді
нарахування неустойки, пені,
інфляційних втрат та 3% річних у
заявленому позивачем розмірі.

Однак з урахуванням обставин,
наведених відповідачем в заяві про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення від 22.04.2013р. у
справі №911/633/13-г, місцевий
господарський суд скасував рішення
Господарського суду Київської області
від 22.04.2013р. у справі №911/633/13-г та
вирішив здійснювати подальший розгляд
справи №911/633/13-г за правилами
Господарського процесуального кодексу
України.

В своїй апеляційній скарзі позивач
зазначає про те, що обставини, на які
посилається відповідач, відносно факту
реєстрації права власності на спірне
приміщення за компанією Ferta Holding LTD
(Ферта Холдінг (Голдінг) ЛТД не є
нововиявленими та були відомі
відповідачу станом на 22.04.2013 p., оскільки
ухвала Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області від 12.08.2011p., яка була підставою
для реєстрації права власності на
спірну будівлю за компанією Ferta Holding LTD
(Ферта Холдінг (Голдінг) ЛТД, була
скасована ухвалою Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області від 19.10.2011р.
по справі №8-1/11 саме за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Технополіс-1».

Однак, як вірно зазначив у своєму
рішенні місцевий господарський суд,
відповідач не заперечував того факту,
що йому було відомо про прийняття
вищевказаних судових рішень, у тому
числі щодо визнання права власності на
спірну будівлю за ТОВ "Боедем".

Втім, нововиявленою обставиною
відповідачем визначено те, що станом на
дату прийняття рішення у справі
№911/633/13-г ані відповідачу, ані суду не
було відомо, що запис про реєстрацію
права власності на нежитлову будівлю
(літ. 1А) загальною площею 10 134,40 кв. м. по
вул. Кільцева дорога, 4, за компанією Ferta
Holding LTD (Ферта Холдінг (Голдінг) ЛТД не
було виключено. Тобто, відповідно до ст.
334 Цивільного кодексу України та
положень Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», з 21.10.2011р.
власником спірної будівлі значиться
саме Компанія «Ferta Holding LTD» (Ферта
Холдінг (Голдінг) ЛТД, у зв'язку з чим, на
думку відповідача, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Боедем"
безпідставно відступило позивачу
право вимоги щодо стягнення неустойки
за несвоєчасне повернення
орендованого приміщення за період з
21.10.2011р. по 30.11.2012р.

Вказані обставини підтверджуються
інформацією з Реєстру прав власності
на нерухоме майно, згідно з яким станом
на 21.05.2014 р. право власності на спірну
будівлю з 21.10.2011р. зареєстроване за
Компанією «ФЕРТА ХОЛДІНГ ЛТД».

Місцевим господарським судом
правомірно не прийнято до уваги
посилання позивача на те, що "старий"
реєстр не є чинним та діє лише як
довідкова база, він не є підтвердженням
прав, оскільки вказана інформація з
реєстру прав власності на нерухоме
майно сформована державним
реєстратором Реєстраційної служби
Києво-Святошинського районного
управління юстиції Київської області
(належним органом державної
реєстрації) 21.05.2014 р., та в силу Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», вказана інформація
вважається достовірною.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження протилежного ані
місцевому господарському суду, ані
суду апеляційної інстанції не надано.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Місцевим господарським судом було
направлено запит до Київського
міського бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна.
Згідно з листом Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна №40677 від 18.09.2014р. право
власності на нежитлову будівлю у м.
Києві на Кільцевій дорозі, будинок, 4
(літ. 1А) зареєстровано за
українсько-німецьким спільним
підприємством "Боедем" на підставі
договору від 04.09.1996р. В подальшому право
власності на нежитлове приміщення
зареєстровано за компанією «Ferta Holding LTD»
(Ферта Холдінг (Голдінг) ЛТД на підставі
мирової угоди від 12.08.2011р., затвердженої
ухвалою Дніпровського районного суду
м. Дніпродзержинська та постанови
Якимівського районного суду
Запорізької області від 05.10.2011р. Про
подальші зміни в реєстрі Бюро не має
інформації.

Отже, станом на дату винесення
місцевим господарським судом
оскаржуваного позивачем рішення, право
власності на вищезгадану будівлю не
зареєстроване за ТОВ "Боедем", а в
реєстрі прав власності на нерухоме
майно чинним є запис від 21.10.2011 р. про
реєстрацію права власності за
Компанією «Ferta Holding LTD» (Ферта Холдінг
(Голдінг) ЛТД.

Також судом було з'ясовано, що в
провадженні Господарського суду міста
Києва перебуває справа №910/18397/14 за
позовом ТОВ "Боедем" до Ферта Холдінг
(Ferta Holding Ltd); Квест Трейд Лімітед; Класік
Пауер Холдінгс інк.; Монторо Менеджмент
Гмбх (Montoro Management GmbH); Вайлд Роуз-Трі Ко.,
Лтд (Wild Rose-Tree Co., Ltd) про визнання
недійсними договорів купівлі-продажу,
визнання права власності, витребування
майна з чужого незаконного володіння.
При чому, предметом спору у справі
№910/18397/14 є право власності на спірну
нежитлову будівлю (літ. 1А) загальною
площею 10134,40 кв. м., що розташована за
адресою: м. Київ, Кільцева дорога (вул.
Велика Окружна), 4.

З наведеного випливає, що наразі існує
спір щодо права власності на
вищевказану нежитлову будівлю між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Боедем" та Компанією
«Ферта Холдінг ЛТД» (Ferta Holding Ltd).

З урахуванням положень розділу ХІІІ
Господарського процесуального кодексу
України, нововиявлені обставини за
своєю юридичною природою є фактичними
даними, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення. Ці обставини
мають бути належним чином засвідчені,
тобто підтверджені належними і
допустимими доказами. Не може
вважатися нововиявленою обставина, яка
ґрунтується на переоцінці тих доказів,
які вже оцінювалися господарським
судом у процесі розгляду справи.
Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту).

При розгляді справи №911/633/13-г жодній з
судових інстанцій не було відомо про
те, що запис від 21.10.2011р. про реєстрацію
за Компанією «Ferta Holding LTD» (Ферта Холдінг
(Голдінг) ЛТД права власності на
нежитлове приміщення, яке було
предметом оренди за Договором оренди
нежитлового приміщення №03-12/07-1 від
03.12.2007р., не було скасовано та
відповідно до відомостей з реєстру
прав власності на нерухоме майно
станом на 21.05.2014р. Компанія «Ferta Holding LTD»
(Ферта Холдінг (Голдінг) ЛТД є власником
спірного майна з 21.10.2011р. Сторони у
даній справі не посилалися на вказану
обставину, як на підставу для
задоволення позовних вимог або відмови
у задоволенні позову, копії
відповідних документів щодо
реєстрації права власності на спірне
майно станом на час розгляду справи до
матеріалів справи №911/633/13-г не
долучались і не витребовувались.

Належні та допустимі докази, які б
свідчили про те, що відповідач був
проінформований про наявність
відповідного запису щодо права
власності Компанія «Ferta Holding LTD» (Ферта
Холдінг (Голдінг) ЛТД на час прийняття
рішення Господарського суду Київської
області від 22.04.2013р. у справі №911/633/13-г
відсутні.

Зважаючи на обставини, наведені
відповідачем, у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Боедем" були
відсутні підстави нараховувати та
відступати позивачу право вимоги щодо
стягнення з відповідача неустойки за
період з 21.10.2011р. по 30.11.2012р., оскільки з
даної дати він не є власником
нежитлової будівлі (літ. 1А) загальною
площею 10134,40 кв. м., розташованої за
адресою: м. Київ, Кільцева дорога, 4,
зареєстрованим у встановленому чинним
законодавством порядку.

Твердження позивача в апеляційній
скарзі про те, що право власності на
спірне нерухоме майно було набуто
Компанією «Ferta Holding Ltd» тимчасово та
неправомірно, є лише припущенням
позивача.

Окрім того, з метою з'ясування обставин,
наведених в заяві відповідача,
місцевим господарським судом було
направлено запит про надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно,
відповіді на який на час винесення
оскаржуваного рішення ще не надійшло.
Також, місцевим господарським судом
було витребувано від Державної
Реєстраційної служби України
інформацію з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно та
Реєстру прав власності на нерухоме
майно щодо того, за якою особою та на
якій підставі було зареєстроване право
власності на будівлю (літ. 1А) загальною
площею 10134,40 кв. м., яка знаходиться за
адресою: м. Київ, Кільцева дорога (вул.
Велика окружна), буд. 4, за загальний
період з 26.11.2010р. (у разі наявності такої
інформації) по дату видачі зазначеної
довідки, з усіма наявними
підтверджуючими доказами щодо
реєстрації права власності за тією чи
іншою особою.

Колегія суддів погоджується з місцевим
господарським судом в тому, що
обставина, наведена в заяві
відповідача, є підставою для
скасування рішення Господарського
суду Київської області від 22.04.2013р. у
справі №911/633/13-г.

Відповідно до ч.8 ст. 114 Господарського
процесуального кодексу України у разі
скасування судового рішення за
результатами його перегляду за
нововиявленими обставинами справа
розглядається господарським судом за
правилами, встановленими цим Кодексом.

Тобто, після скасування судового
рішення за результатами його перегляду
за нововиявленими обставинами, сторони
у справі повертаються до первісного
стану, який існував до моменту розгляду
скасованого рішення і, як вірно
зазначив місцевий господарський суд у
своєму рішенні, розгляд позовних вимог
має відбутись з урахуванням зазначених
нововиявлених обставин, оскільки позов
ґрунтується на Договорі відступлення
права вимоги і Договорі оренди
нежитлового приміщення №03-12/07-1 від
03.12.2007р. і розрахунки заявлених
позивачем до стягнення сум основного
боргу, пені, інфляційних втрат, 3% річних
та неустойки відповідно до ч.2 ст. 785
Цивільного кодексу України не
відповідають обставинам, встановленим
судом, що потребує надання позивачем
пояснень та обґрунтованого розрахунку
з урахуванням встановленого та
відповідно ґрунтовного дослідження
судом зазначених сум і періодів.

В своїй апеляційній скарзі позивач
зазначає про те, що місцевим
господарським судом було безпідставно
поновлено відповідачу строк на
звернення із заявою про перегляд
рішення Господарського суду Київської
області від 22.04.2013р. у справі №911/633/13-г
за нововиявленими обставинами.

З цього приводу судом апеляційної
інстанції було з'ясовано наступне. Як
уже зазначалося вище, про існування
нововиявлених обставин відповідачу
стало відомо 27.05.2014р. після
ознайомлення з матеріалами
кримінального провадження №0000845
та наявною в них інформаційною
довідкою Комунального підприємства
"Київське міське БТІ" від 22.04.2014р, що
підтверджується доданим до заяви
повідомленням слідчого СВ
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області про ознайомлення з
матеріалами досудового розслідування
від 27.05.2014р.

Після ознайомлення з матеріалами
кримінального провадження відповідач
звернувся до інформаційного центру
Господарського суду Київської області
і довідався, що матеріали справи №
911/633/13-г відсутні в суді, оскільки вони
були скеровані до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою Приватного
підприємства "Граніт-Трейд" на рішення
Господарського суду Київської області
у справі №911/633/13-г від 22.04.2013р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014р.
вказану апеляційну скаргу було
прийнято до провадження. Однак ухвалою
Київського апеляційного
господарського суду від 20.05.2014р.
апеляційне провадження було припинено.

Не погоджуючись з винесеною Київським
апеляційним господарським судом
ухвалою від 20.05.2014р., Приватне
підприємство "Граніт-Трейд" звернулося
до Вищого господарського суду України
із касаційної скаргою на цю ухвалу, у
зв'язку із чим матеріали справи були
направлені до Вищого господарського
суду України.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 07.07.2014р. касаційну скаргу
Приватного підприємства "Граніт-Трейд"
було прийнято до касаційного розгляду.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.07.2014р. ухвалу Київського
апеляційного господарського суду від
20.05.2014р. було залишено без змін.

З наведеного вбачається, що в період з
27.05.2014р. по 27.06.2014р., протягом якого
відповідач мав право звернутися до
суду із заявою про перегляд рішення
Господарського суду Київської області
від 22.04.2013р. у справі №911/633/13-г за
нововиявленими обставинами, справа
перебувала за межами Господарського
суду Київської області. Окрім того, не
було остаточно вирішено питання про
право Приватного підприємства
"Граніт-Трейд" оскаржувати в
апеляційному порядку вказане судове
рішення у справі №911/633/13-г.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про
поважність причин пропуску
відповідачем строку на звернення до
господарського суду із заявою про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення у справі №911/633/13-г
і наявністю підстав для відновлення
цього строку.

Посилання позивача на те, що суддя
Наріжний С.Ю., який виносив оскаржуване
рішення у даній справі, повинен був
заявити самовідвід у зв'язку зі
скасуванням кількох ухвал, винесених
ним у даній справі, є безпідставними,
оскільки перелічені позивачем в
додаткових поясненнях до апеляційних
скарг скасовані ухвали стосуються
виключно руху справи на стадії
виконання судового рішення, а тому
наведена обставина не може вважатися
підставою для відводу чи самовідводу у
розумінні ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Наведені в заяві відповідача обставини
є нововиявленими в розумінні ст. 112
Господарського процесуального кодексу
України, впливають на юридичну оцінку
наявних у справі матеріалів та мають
істотне значення для вирішення спору у
даній справі.

З урахуванням вказаних нововиявлених
обставин, заява відповідача про
перегляд рішення Господарського суду
Київської області від 22.04.2013р. у справі
№911/633/13-г за нововиявленими
обставинами підлягає задоволенню,
вказане судове рішення - скасуванню та
продовженням розгляду цієї справи за
правилами, встановленими
Господарським процесуальним кодексом
України.

Відносно апеляційної скарги позивача
на ухвалу Господарського суду
Київської області від 07.10.2014р. у справі
№911/633/13-г, колегією суддів було
встановлено наступне.

У жовтні 2014 року відповідач звернувся
до Господарського суду Київської
області із заявою про визнання наказу
від 25.07.2013р. у справі №911/633/13-г таким, що
не підлягає виконанню. Свої вимоги
відповідач обґрунтовував тим, що
судове рішення, на підставі якого
видано наказ, скасоване, але органом
Державної виконавчої служби було
винесено низку постанов про арешт
коштів відповідача (боржника). На думку
відповідача, у разі фактичного
виконання скасованого рішення
місцевого господарського суду від
22.04.2013р. у справі №911/633/13-г, позивач
безпідставно заволодіє коштами
відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 07.10.2014р. у справі №911/633/13-г
було прийнято до розгляду заяву
відповідача про визнання наказу від
25.07.2013р. №911/633/13-г таким, що не підлягає
виконанню. Окрім того, вказаною ухвалою
суду, зокрема, було зупинено примусове
стягнення за наказом Господарського
суду Київської області від 25.07.2013р.
№911/633/13-г про стягнення з відповідача
на користь позивача основного боргу у
розмірі 920 458,73 грн., неустойки за
несвоєчасне звільнення орендованого
приміщення у розмірі 40 490 125,86 грн., пені
у розмірі 71 530,98 грн., інфляційних
нарахувань у розмірі 61 459,60 грн., 3%
річних у розмірі 58 968,58 грн. та судовий
збір у розмірі 68 820,00 грн.

Позивач в своїй апеляційній скарзі
зазначав про те, у місцевого
господарського суду були відсутні
підстави для зупинення виконання
наказу у справі №911/633/13-г, оскільки
рішення місцевого господарського суду
від 29.09.2014р., яким було скасовано
попереднє рішення від 22.04.2013р.,
оскаржене в апеляційному порядку і не
набрало законної сили. Тобто рішення
Господарського суду Київської області
від 29.09.2014р. у справі №911/633/13-г не
підлягає виконанню і правові підстави
для зупинення примусового стягнення
заборгованості з відповідача відсутні.

В ст. 117 Господарського процесуального
кодексу України передбачено, що
господарський суд, який видав наказ,
може за заявою стягувача або боржника
виправити помилку, допущену при його
оформленні або видачі, чи визнати наказ
таким, що не підлягає виконанню, та
стягнути на користь боржника
безпідставно одержане стягувачем за
наказом.

В ч.4 ст. 117 Господарського
процесуального кодексу України
наведено підстави визнання наказу
таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково, за заявами
стягувачів або боржників, поданими в
порядку зазначеної статті, а саме: якщо
його видано помилково; якщо обов'язок
боржника відсутній повністю чи
частково у зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин
(наприклад, у разі скасування чи зміни в
апеляційному або в касаційному порядку
чи за результатами перегляду за
нововиявленими обставинами рішення, на
підставі якого наказ було видано, якщо
на момент такого скасування чи зміни
наказ ще не було виконано повністю або
частково).

За результатами розгляду заяви про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню виноситься ухвала. Зміст
зазначеної ухвали має відповідати
вимогам ч.2 ст. 86 Господарського
процесуального кодексу України. В ній
же в разі необхідності зазначається
про стягнення на користь боржника
безпідставно одержаного стягувачем за
наказом. Суд також вправі (за умови
подання відповідної заяви чи
клопотання) одночасно із скасуванням
чи зміною рішення за результатами
перегляду його за нововиявленими
обставинами одночасно визнати наказ,
раніше виданий на підставі цього
рішення, таким, що не підлягає
виконанню повністю або в певній
частині (аналогічна правова позиція
наведена в п.п.3.3, 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №9
від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»).

Як вбачається з матеріалів справи,
місцевий господарський суд в своїй
ухвалі від 07.10.2014р. не розглядав по суті
заяву відповідача про визнання наказу
від 25.07.2013р. у справі №911/633/13-г таким, що
не підлягає виконанню, а лише призначив
вказану заяву до розгляду.

Доводи позивача, викладені в
апеляційній скарзі, про порушення
місцевим господарським судом норм ст.
117 Господарського процесуального
кодексу України, а також про те, що
судом фактично вжито заходи
забезпечення без урахування
розумності, обґрунтованості і
адекватності забезпечення
збалансованості інтересів сторін, є
безпідставними.

В ч.3 ст. 117 Господарського
процесуального кодексу України прямо
передбачено, що до розгляду заяви (про
виправлення помилки, допущеної при
оформленні або видачі наказу, чи про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню) господарський суд має право
своєю ухвалою зупинити стягнення за
наказом, а також витребувати наказ.

Таким чином, зупиняючи примусове
стягнення за наказом Господарського
суду Київської області від 25.07.2013р.
№911/633/13-г, а також витребовуючи у
Відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
вказаний наказ, місцевий господарський
суд діяв в межах наданих йому
повноважень, а також у визначений
законодавством спосіб.

В апеляційній скарзі позивачем не
наведено підстав, які б свідчили про
невідповідність ухвали Господарського
суду Київської області від 07.10.2014р. у
справі №911/633/13-г вимогам діючого
законодавства.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

З вищенаведеного слідує, що закон
встановлює рівні можливості сторін і
гарантує їм право на захист своїх
інтересів. Принцип рівності учасників
судового процесу перед законом і судом
є важливим засобом захисту їх прав і
законних інтересів, що унеможливлює
ущемлення будь-чиїх процесуальних
прав. Це дає змогу сторонам вчиняти
передбачені законодавством
процесуальні дії, реалізовувати надані
їм законом права і виконувати
покладені на них обов'язки. Особи, які
беруть участь у справі, вправі вільно
розпоряджатися своїми матеріальними і
процесуальними правами, в тому числі
подавати докази на підтвердження
обставин, на які вони посилаються.

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів, які б
спростовували висновки місцевого
господарського суду, викладені в
рішенні від 29.09.2014р. та в ухвалі від
07.10.2014р., винесених у справі
№911/633/13-г.

Посилання позивача в апеляційних
скаргах на порушення місцевим
господарським судом норм
процесуального права не можуть бути
прийняті до уваги, оскільки згідно з ч.2
ст. 104 Господарського процесуального
кодексу України порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення лише за умови, якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

Натомість за результатами перегляду
справи апеляційний суд дійшов висновку
про те, що рішення та ухвала суду першої
інстанції прийняті з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а також з повним і всебічним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи, тоді як доводи
апеляційних скарг не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційних скарг
відсутні.

Зважаючи на відмову в задоволенні
апеляційних скарг, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за їх подання покладаються на
позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 77, 99,
101-106, 112-114, 117 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маквіс
Груп" залишити без задоволення, а
рішення від 29.09.2014р. та ухвалу від
07.10.2014р., винесені Господарським судом
Київської області у справі №911/633/13-г -
без змін.

2. Матеріали справи №911/633/13-г повернути
до Господарського суду Київської
області.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановленому законом порядку та
строки.

Головуючий суддя
Л.П. Зубець

Судді
А.І. Мартюк

М.М. Новіков