КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р. Справа№ 910/10128/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Рудченка С.Г.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання:
Білецькому Л.І.

за участю представників сторін:

від позивача - Склярук Ю.В. (довіреність
№244 від 17.09.2014 року);

від відповідача - не з`явились;

від прокуратури - Секретар В.В.
(посвідчення №029901 від 21.10.2014 року);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн"

на рішення господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 року

у справі №910/10128/14 (суддя С.М. Мудрий)

за позовом Фонду державного майна
України, м. Київ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн", м. Київ

за участю прокурора Автономної
Республіки Крим,

про стягнення 249 651,33 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Фонд державного майна
України подав до господарського суду
міста Києва позов до товариства з
обмеженою відповідальністю "Пан
Укрейн" про стягнення 249 651,33 грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 року у справі №910/10128/14
позов задоволено повністю. Суд вирішив
стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн" на
користь Фонду державного майна України
заборгованість з орендної плати в
розмірі 245 327 грн. 47 коп., пеню в розмірі 4
323 грн. 86 коп., а також 4 993 грн. 02 коп.
судового збору.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що позивачем доведено,
а відповідачем належними та
допустимими доказами не спростовано
неналежне виконання останнім умов
договору оренди цілісного майнового
комплексу від 20.08.2004 року щодо
своєчасного внесення орендних
платежів. Враховуючи порушення
відповідачем грошового зобов'язання,
суд дійшов висновку про
обгрунтованість позовних вимог про
стягнення штрафних санкцій.

Не погодившись із вказаним рішенням,
товариство з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн" подало до
Київського апеляційного
господарського суду скаргу, в якій
просить скасувати рішення місцевого
суду у справі №910/10128/14 та прийняти нове,
яким відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на те, що
належне виконання зобов'язання
товариством з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн"
виявилось неможливим внаслідок дії
непереборної сили, а саме через події
на території Автономної Республіки
Крим, з огляду на що вважає стягнення за
договором необгрунтованим та
неправомірним.

Також, до апеляційної скарги
товариства з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн" додано
клопотання про поновлення пропущеного
процесуального строку на подання
апеляційної скарги на рішення
господарського суду міста Києва від
21.07.2014 року у справі №910/10128/14.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.10.2014 року
клопотання товариства з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн" про
відновлення пропущеного
процесуального строку для подання
апеляційної скарги на рішення
господарського суду міста Києва від
21.07.2014 року у справі №910/10128/14
задоволено; відновлено пропущений
процесуальний строк для подання
апеляційної скарги, прийнято
апеляційну скаргу до провадження у
складі колегії суддів: головуюча суддя
Агрикова О.В., судді Рудченко С.Г., Жук
Г.А. та призначено розгляд справи на
19.11.2014 року.

18.11.2014 року до канцелярії Київського
апеляційного господарського суду
надійшло клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи у зв'язку із перебуванням його
представника у відрядженні.

19.11.2014 року до канцелярії Київського
апеляційного господарського суду
надійшов відзив №10-25-15807 від 18.11.2014 року
Фонду державного майна України.

19.11.2014 року до канцелярії Київського
апеляційного господарського суду
надійшло повідомлення №05/2/1-19вих-14 від
18.11.2014 року в порядку ст. 29
Господарського процесуального кодексу
України про вступ прокурора у розгляд
справи у зв'язку із тим, що у даній
справі зачіпаються економічні
інтереси держави в особі Фонду
державного майна України.

Представник відповідача в судове
засідання 19.11.2014 року не з'явився, був
належним чином повідомлений про дату
та час судового засідання.

В судове засідання, призначене на 19.11.2014
року, з'явився представник позивача та
не заперечував проти розгляду справи
за відсутності представника
відповідача, надав усні заперечення по
суті апеляційної скарги, просив
колегію суддів рішення суду першої
інстанції залишити без змін, а скаргу
без задоволення.

В судовому засіданні було розглянуто
заяву про вступ прокурора у розгляд
справи.

Колегія суддів зазначає, що у
відповідності до ч. 1 ст. 29
Господарського процесуального кодексу
України, прокурор бере участь у
розгляді справ за його позовами, а
також може вступити за своєю
ініціативою у справу, порушену за
позовом інших осіб, на будь-якій стадії
її розгляду для представництва
інтересів громадянина або держави. З
метою вступу у справу прокурор може
подати апеляційну, касаційну скаргу,
заяву про перегляд рішення Верховним
Судом України про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами або
повідомити суд і взяти участь у
розгляді справи, порушеної за позовом
інших осіб.

Враховуючи письмове повідомлення
прокурора №05/2/1-19вих-14 від 18.11.2014 року,
керуючись ст. 29 Господарського
процесуального кодексу України, ст. 36-1
Закону України «Про прокуратуру»,
колегія суддів дійшла до висновку про
задоволення вказаного клопотання.

Прокурор у судовому засіданні 19.11.2014
року надав усні пояснення по суті
справи, не заперечував щодо розгляду
апеляційної скарги за відсутності
представника відповідача. Щодо
задоволення апеляційної скарги
прокурор заперечував, просив колегію
суддів залишити рішення місцевого суду
без змін.

В судовому засіданні колегією суддів
було розглянуто клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи та зазначено наступне.

Відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої ст. 64 та ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

При цьому, колегією суддів розглянуто
та відхилено клопотання апелянта про
відкладення розгляду справи з огляду
на наступне.

Так, відповідно до п. 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 року «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.).

При цьому господарський суд виходить з
того, що у відповідних випадках такий
учасник судового процесу не
позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з частинами першою
- п'ятою ст. 28 Господарського
процесуального кодексу України, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (ст. 32 - 34
Господарського процесуального кодексу
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Однак, відповідачем у клопотанні про
відкладення розгляду справи не
зазначено обгрунтованих підстав з
наданням підтверджуючих доказів, з
яких вбачається, що Осадчий П.М. є
єдиним представником відповідача, а
також не наведено підстав щодо
відсутності можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника.

Колегією суддів враховано, що в силу
вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, кожен
при вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
строку.

Зважаючи на те, що неявка відповідача
не перешкоджає всебічному, повному та
об'єктивному розгляду всіх обставин
справи, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційних скарг, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 20.08.2004 року між Фондом майна
Автономної Республіки Крим
(орендодавець) та товариством з
обмеженою відповідальністю "Пан
Укрейн" (орендар) було укладено договір
оренди цілісного майнового комплексу
державного підприємства Міністерства
оборони України "Центральна військова
туристська база "Кічкіне",
розташованого за адресою: Автономна
Республіка Крим, м. Ялта, смт Лівадія,
п/в Лівадія-1 (а.с.17-20).

Пунктом 1.1 вказаного договору
передбачено, що орендодавець на
виконання рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 06 липня
2004 року у справі № 2-1/8831-2004, на підставі
наказу Фонду майна Автономної
Республіки Крим від 28 липня 2004 року № 862
"Щодо передачі цілісного майнового
комплексу державного підприємства
''Центральна війскова туристська база
''Кічкіне" Міністерства оборони
України, розташованого за адресою:
місто Ялта, смт Лівадія, Лівадія-1, в
оренду товариству з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн", передає,
а орендар приймає у строкове платне
користування цілісний майновий
комплекс державного підприємства
"Центральна військова туристська за
"Кічкіне", склад і вартість якого
визначено відповідно до акту оцінки,
протоколу про результати
інвентаризації та передавального
балансу підприємства, складеного за
станом на 31 липня 2004 року, вартість
якого становить 9 913 013 (дев'ять
мільйонів дев'ятсот тринадцять тисяч
тринадцять) гривень, у тому числі
основні фонди за залишковою вартістю - 9
599 978 (дев'ять мільйонів п'ятсот
дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот
сімдесят вісім) гривень.

У відповідності до п.1.2 договору,
цілісний майновий комплекс державного
підприємства "Центральна військова
туристська база "Кічкіне" складається з
об'єктів нерухомості:

- на ділянці: трансформаторна літер Н,
електроцех літер П, санвузел літер К ,
насосна літер Л, вбиральня літер О,
майстерня літер С, майстерня літер Т,
хлораторна літер Р; кафе, А 42,1 кв.м;
корпус № 1, Б, 6064,7 кв.м; їдальня, В, 1016,6
кв.м; адміністративний корпус, Г, 483,9
кв.м; склад, Д, 255,8 кв.м; склад, Е, 72,2 кв.м;
корпус №2, Ж, 93,5 кв.м; гараж., З, 107,9 кв.м;
корпус № З И 295,3 кв.м; літній кинотеатр,
М, 276,1 кв.м; майстерня, С, 4,1 кв.м,
розташованих на земельній ділянці
площею 15851,0 кв.м за адресою: Україна,
Автономна Республіка Крим, місто Ялта,
смт Гаспра, шосе Алупкінське, будинок 1,
що належать Державі в особі Верховної
Ради України в оперативному управлінні
державного підприємства центральної
військової туристської бази "Кічкіне"
на підставі Свідоцтва на право
власності на нерухоме майно від 19
серпня 2004 року згідно з рішенням
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради від 12 серпня 2004 року № 1251,
зареєстрованого в Комунальному
підприємстві Ялтинське бюро технічної
інвентаризації під номером 948 в книзі №
20-е від 19 серпня 2004 року, реєстраційний
номер в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 7098830;

- нежитлова будівля літер В, загальною
площею 122,1 кв.м, нежитлові господарські
будівлі: сарай літер Г, сарай літер Е,
сарай літер Ж, гараж літер Д,
розташованих на земельній ділянці
площею 12450,0 кв.м, за адресою: Україна,
Автономна Республіка Крим, місто Ялта,
селище Охотниче, вулиця Без назви,
будинок № 5, що належать Державі в особі
Верховної Ради України в оперативному
управлінні державного підприємства
центральної військової туристської
бази "Кічкіне" на підставі Свідоцтва на
право власності на нерухоме майно від 19
серпня 2004 року згідно рішення
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради від 22 вересня 2000 року №
338(12), від 13 серпня 2004 року № 1251,
зареєстрованого в Комунальному
підприємстві Ялтинське бюро технічної
інвентаризації під номером 100 в книзі №
4 від 19 серпня 2004 року реєстраційний
номер в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 7099951.

Згідно з п.2.1 договору, орендар вступає
у строкове платне користування
підприємством у термін, зазначений у
договорі, але не раніше дати підписання
сторонами цього договору, акта
приймання-передачі майна, та з моменту
нотаріального посвідчення та
державної реєстрації цього договору.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що
передача підприємства в оренду
здійснюється за вартістю, визначеною в
акті оцінки, складеному за Методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України від 10 серпня 1995 року № 629 (із
змінами та доповненнями).

Відповідно до п.2.4 договору вартість
майна підприємства, яке орендар
повертає орендодавцю (або юридичній
особі, яку вкаже орендодавець),
визначається на підставі
передавального балансу підприємства
та акта оцінки, складеного за даними
інвентаризації на момент припинення
дії цього договору, звіреного з актом
приймання-передачі підприємства в
оренду.

Орендар повертає підприємство
орендодавцю у порядку, визначеному
чинним законодавством України та цим
договором.

Підприємство вважається поверненим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акта приймання-передачі.

На виконання умов договору 20.08.2014 року
Фонд майна АРК передав в оренду
цілісний майновий комплекс "Центральна
військова туристська база "Кічкіне", а
орендар прийняв в строкове платне
користування відповідно до
передавального балансу підприємства,
складеного станом на 31.07.2004 року, що
підтверджується відповідним Актом
приймання-передачі (а.с.21).

Згідно з п.10.1 договір укладено строком
на 10 (десять) років, що діє з 20 серпня 2004
року до 19 серпня 2014 року включно.

З матеріалів справи вбачається, що
також до договору було укладено ряд
додаткових угод, які доповнюють його
або змінюють його певні положення.

Зокрема, згідно з п. 1 додаткової угоди
від 10.12.2004 року (а.с.43) п. 1.2. договору
оренди викладено в такій редакції:

- на ділянці: трансформаторна літер Н,
електроцех літер П, санвузел літер К ,
насосна літер Л, вбиральня літер О,
майстерня літер Т, хлораторна літер Р;
кафе, А, 42,1 кв.м; корпус № 1, Б, 6064,7 кв.м;
їдальня, В, 1016,6 кв.м; адміністративний
корпус, Г, 483,9 кв.м; склад, Д, 255,8 кв.м;
склад, Е, 72,2 кв.м; корпус № 2, Ж, 93,5 кв.м;
гараж З, 107,9 кв.м; корпус № 3, И, 295,3 кв.м;
літній кинотеатр, М, 276,1 кв.м; майстерня,
С, 4,1 кв.м, розташованих на земельній
ділянці площею 15851,0 кв.м за адресою:
Україна, Автономна Республіка Крим,
місто Ялта, смт Гаспра, шосе
Алупкінське, будинок 1, що належать
Державі в особі Верховної Ради України
в оперативному управлінні державного
підприємства центральної військової
туристської бази "Кічкіне" на підставі
Свідоцтва на право власності на
нерухоме майно від 19 серпня 2004 року
згідно з рішенням виконавчого комітету
Ялтинської міської ради від 12 серпня 2004
року № 1251, зареєстрованого в
Комунальному підприємстві Ялтинське
бюро технічної інвентаризації під
номером 948 в книзі № 20-е від 19 серпня 2004
року, реєстраційний номер в Реєстрі
прав власності на нерухоме майно 7098830;

- нежитлова будівля літер В, загальною
площею 122,1 кв.м, нежитлові господарські
будівлі: сарай літер Е, сарай літер Е,
сарай літер Ж, гараж літер Д,
розташованих на земельній ділянці
площею 12450,0 кв.м, за адресою: Україна,
Автономна Республіка Крим, місто Ялта,
селище Охотниче, вулиця Без назви,
будинок № 5, що належать Державі в особі
Верховної Ради України в оперативному
управлінні державного підприємства
центральної військової туристської
бази "Кічкіне" на підставі Свідоцтва на
право власності на нерухоме майно від і
9 серпня 2004 року згідно з рішенням
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради від 22 вересня 2000 року №
338(12), від 13 серпня 2004 року № 1251,
зареєстрованого в Комунальному
підприємстві Ялтинське бюро технічної
інвентаризації під номером 100 в книзі №
4 від 19 серпня 2004 року реєстраційний
номер в Реєстрі прав власності на
нерухоме майно 7099951;

- туалет літ. И, сарай літ. З,
розташованих за адресою: Україна,
Автономна Республіка Крим, місто Ялта,
селище Охотниче, вулиця Без назви,
будинок № 5, що належать Державі в особі
Верховної Ради України в оперативному
управлінні державного підприємства
центральної військової туристської
бази "Кічкіне" на підставі Свідоцтва на
право власності на нерухоме майно від 05
жовтня 2004 року згідно з рішенням
виконавчого комітету Ялтинської
міської ради від 28 вересня 2004 року № 1447,
зареєстрованого в Комунальному
підприємстві Ялтинське бюро технічної
інвентаризації в Реєстрі прав
власності на нерухоме майно 7750031;

- будівлі притулку "Ай-Петрі" - літ. А, Б,
розташованих за адресою: Україна,
Автономна Республіка Крим, місто Ялта,
селище Охотниче, вулиця Без назви,
будинок №5, що належать Державі в особі
Верховної Ради України в оперативному
управлінні державнши підприємства
центральної військової туристської
бази "Кічкіне" на підставі Свідоцтва
№1200 на право власності на нерухоме
майно від 04 квітня 2002 року на підставі
Постанови Кабінету Міністрів України
№ 238 від 14 квітня 1994 року і № 316 від 05
травня 1995 року, зареєстрованого в
Комунальному підприємстві Ялтинське
бюро технічної інвентаризації в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно 8864013.

08.09.2005 року між сторонами укладено
додаткову угоду (а.с. 45), відповідно до
якої, зокрема, продовжено дію договору
оренди до 19.08.2024 року.

Згідно з п.3.1 договору в редакції
договору про внесення змін від 25.08.2011
року (а.с. 50), орендна плата
визначається на підставі Методики
розрахунку та порядку використання
плати за оренду державного майна,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року № 786
(із змінами та доповненнями), і
становить без ПДВ за базовий місяць
перерахунку-липень 2011 року - 120015,01 грн.
(сто двадцять тисяч п'ятнадцять гривень
01 коп.) (додаток №1 до цього договору).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
чинним законодавством України.

Орендна плата за перший місяць
перерахунку - серпень 2011 року
визначається шляхом коригування
орендної плати за липень 2011 року на
індекс інфляції за серпень 2011 року.

Відповідно до п.3.3 договору в редакції
договору про внесення змін від 25.08.2011
року, орендна плата перераховується
орендарем щомісяця, не пізніше 12 числа
місяця, наступного за звітним, до
Державного бюджету України.

За період з 12.12.2012 року по 12.04.2014 року
позивачем нараховано відповідачу
орендну плату в розмірі 2 042 586,44 грн.
згідно умов договору.

У відповідності до п.5.2. договору,
орендар зобов'язався своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату до державного бюджету.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи, в порушення умов договору та
норм чинного законодавства України,
відповідачем за цей період сплачено
орендну плату частково, у розмірі 1 797
258,97 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача
про стягнення з відповідача
заборгованості зі сплати орендної
плати в розмірі 24 327,47 грн. (з 12.02.2014 року
по 06.05.2014 року (включно) є
обгрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення пені у сумі 4 323,86 грн. колегія
суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідач у встановлений договором
строк свого обов'язку по перерахуванню
коштів не виконав, допустивши
прострочення виконання грошового
зобов'язання, тому дії відповідача є
порушенням договірних зобов'язань (ст.
610 Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом або договором
відповідальності.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, якими
зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Положеннями п. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 3.5 договору, орендна
плата, перерахована несвоєчасно або не
в повному обсязі, підлягає індексації і
стягується до бюджету, відповідно до
чинного законодавства України, з
урахуванням пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 року розмір пені обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Враховуючи, що судом встановлено факт
прострочення виконання грошового
зобов'язання, то вимоги позивача про
стягнення пені у розмірі 4 323,86 грн.
нарахованої з урахуванням ст. 3 Закону
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» та в межах визначених ч. 6
ст. 232 Господарського кодексу України
визнаються колегією суддів
обгрунтованими. При цьому, судом
апеляційної інстанції перевірено
розрахунки пені, здійснені позивачем
та прийняті місцевим господарським
судом, та встановлено їх арифметичну
правильність.

Щодо обгрунтувань апеляційної скарги
стосовно наявності форс-мажорних
обставин, колегія суддів зазначає
наступне.

На думку відповідача, належне
виконання зобов'язання виявилося
неможливим внаслідок дії непереборної
сили, тобто надзвичайних і
невідворотних обставин. В
підтвердження своєї думки,
відповідачем до апеляційної скарги
подано Сертифікат №892 про форс-мажорні
обставини №3752/05-4 від 13.10.2014 року, зі
змісту якого вбачається, що
Торгово-промислова палата України
підтверджує, що окупація території
Автономної Республіки Крим та міста
Севастополь є форс-мажорними
обставинами (обставинами непереборної
сили) за договором оренди цілісного
майнового комплексу державного
підприємства Міністерства оборони
України "Центральна військова
туристська база "Кічкіне",
розташованого за адресою: Автономна
Республіка Крим, м. Ялта, смт Лівадія,
п/в Лівадія-1, укладеним між Фондом
державного майна України та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн" (за
урахуванням додаткового договору від
05.12.2012 року).

Статтею 617 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили.

В силу статті 216 Господарського кодексу
України учасники господарських
відносин несуть господарсько - правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Підстави господарсько-правової
відповідальності наведені у статті 218
цього ж Кодексу.

Так, підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Непереборна сила має місце за
наявності ознак надзвичайності та
невідворотності.

Ознака невідворотності відноситься до
події в цілому, тобто містить у собі
невідворотність не тільки самого
явища, але і його наслідків.

Однак, колегія суддів зазначає, що для
застосування наслідків форс-мажорних
обставин необхідна наявність прямого
причинно-наслідкового зв'язку між
настанням певної обставини
непереборної сили і неможливістю
виконати зобов'язання саме через цю
обставину. Тобто, до предмету
доказування в данному випадку входить
не тільки наявність форс-мажорних
обставин, а і доведення належними та
допустимими доказами неможливості
використання орендованого майна та
неможливості сплачувати орендарем
(відповідачем) орендну плату по
договору саме через наявність
форс-мажору.

Як вбачається із п. 4 договору про
внесення змін від 05.12.2012 року (а.с. 54),
орендар та орендодавець мають наступні
платіжні та поштові реквізити: Фонд
державного майна України - 01601, МСП, м.
Київ-133, вул. Кутузова, 18/9; товариство з
обмеженою відповідальністю «Пан
Укрейн» - м. Київ, проспект Героїв
Сталінграда, будинок №10-А, корпус №07.

Тому, посилання відповідача на
Постанову Національного банку України
"Про відкликання та анулювання
банківських ліцензій та генеральних
ліцензій на здійснення валютних
операцій окремих банків і закриття
банками відокремлених підрозділів, що
розташовані на території Автономної
Республіки Крим і міста Севастополя"
від 06.05.2014 року №260 є безпідставними та
не підтверджує неможливість
відповідача здійснити оплату.

У відповідності до п. 6 ст. 762 Цивільного
кодексу України, наймач звільняється
від плати за весь час, протягом якого
майно не могло бути використане ним
через обставини, за які він не
відповідає.

Колегія суддів звертає увагу на те, що
предметом доказування у справі є
встановлення обставин повної
неможливості використання майна у
цілях, передбачених договором, і як
наслідок, звільнення відповідача від
внесення плати за весь час дії таких
обставин, за які він не відповідає.

Однак, колегією суддів встановлено, що
матеріали справи не містять будь-яких
доказів про те, що орендоване
відповідачем майно не
використовується ним за його цільовим
призначенням через обставини, які б не
залежали від орендаря. Адже, посилання
скаржника на те, що в результаті подій
на території Автономної Республіки
Крим орендар не мав можливості та
правових підстав використовувати
зазначені приміщення та платити за їх
користування орендну плату, не є
обставинами, які б заважали
використанню за цільовим призначенням
орендованого приміщення та які б у
розумінні ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу
України давали підстави для звільнення
орендаря від орендної плати.

До того ж, колегія суддів наголошує на
тому, що пунктом 10.2. договору сторони
дійшли згоди про те, що умови договору
зберігають силу протягом всього
терміну цього договору, у тому числі у
випадках, коли після його укладення
законодавством встановлено правила, що
погіршують становище орендаря, а в
частині зобов'язань орендаря щодо
орендної плати - до виконання
зобов'язань. Крім цього, умовами
договору не пердбачено звільнення від
виконання обов'язку по сплаті орендної
плати внаслідок форс-мажорних
обставин.

При цьому, колегія суддів бере до уваги,
що місцезнаходження Кримської філії
товариства з обмеженою
відповідальністю "Пан Укрейн" є
Автономна Республіка Крим, м. Ялта,
селище міського типу Гаспра,
Алупкінське шосе, будинок 1 (а.с. 88),
тобто за адресою орендованого майна.
Відомостей про зміну місцезнаходження
філії або про її ліквідацію Єдиний
державний реєстр не містить.

Втім, будь-які докази, які б свідчили
про неможливість користування
відповідачем об'єктом оренди в
матеріалах справи відсутні.

З наведеного слідує, що обставини, на
які посилається відповідач, не є
підставою для звільнення від сплати
орендних платежів, враховуючи що
орендоване приміщення було надано
відповідачу для користування.

В той же час, колегія суддів зазначає,
що у відповідності до п.п. 1, 2 ст. 11
Закону України «Про забезпечення прав
і свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України», на тимчасово окупованій
території право власності
охороняється згідно із законодавством
України. За державою Україна,
Автономною Республікою Крим,
територіальними громадами, у тому
числі територіальною громадою міста
Севастополя, державними органами,
органами місцевого самоврядування та
іншими суб'єктами публічного права
зберігається право власності та інші
речові права на майно, у тому числі на
нерухоме майно, включаючи земельні
ділянки, що знаходиться на тимчасово
окупованій території.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається (ст. 525
Цивільного кодексу України), якщо інше
не встановлено договором або законом.

З наведеного колегія суддів дійшла до
висновку, що твердження апелянта про
звільнення від сплати орендної плати
через надзвичайні події на території
Автономної Республіки Крим є
безпідставними та необґрунтованими, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань за договором є порушенням
норм законодавства України.

Згідно зі ст.ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
місцевий господарський суд, виконавши
всі вимоги процесуального закону і
всебічно перевіривши обставини справи,
вирішив спір у відповідності з нормами
матеріального права, в рішенні
місцевого господарського суду повно
відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду міста Києва від
21.07.2014 року у справі №910/10128/14.

Керуючись статтями 33, 34, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Пан
Укрейн" на рішення господарського суду
міста Києва від 21.07.2014 року у справі
№910/10128/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 року у справі №910/10128/14
залишити без змін.

3. Справу №910/10128/14 повернути до
господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.В. Агрикова

Судді
С.Г. Рудченко

Г.А. Жук