РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 902/54/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Розізнана І.В.

суддя
Грязнов В.В. ,

суддя
Мельник О.В.

при секретарі судового засідання
Пацьола О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача приватного
акціонерного товариства "Калинівський
агрохім" на рішення господарського
суду Вінницької області від 25.02.14 р. у
справі № 902/54/14 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом приватного акціонерного
товариства "Калинівський агрохім" (м.
Калинівка, Вінницька обл.)

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м.
Калинівка, Вінницька обл.)

про визнання договору купівлі-продажу
№11/01 від 11.01.2010р. недійсним

за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_1, на підставі
паспорта серії НОМЕР_1, виданого
Калинівським РВ УМВС України у
Вінницькій області 23.03.1996 р.

Судом роз'яснено представнику права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Калинівський агрохім" звернулося до
господарського суду Вінницької
області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання
договору купівлі-продажу №11/01 від
11.01.2010р. недійсним.

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 25.02.14р. у справі
№ 902/54/14 в позові відмовлено.

Суд першої інстанції відмовляючи у
позові послався на норми ст.ст. 11, 203, 204,
215 Цивільного кодексу України, приписи
постанови Пленуму Верховного Суду
України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" та
прийшов до висновку про відсутність
правових підстав для визнання договору
купівлі-продажу недійсним, зазначивши,
що позивачем не доведено та не надано
доказів в підтвердження факту
невідповідності договору вимогам ЦК
України.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Вінницької
області від 25.02.14р. приватне акціонерне
товариство "Калинівський агрохім"
звернулося до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду скасувати, прийняти нове
рішення, яким позов задоволити та
визнати недійсним договір
купівлі-продажу №11/01 від 11.01.2010р.

Вважає, що рішення господарським судом
прийняте з порушенням норм
матеріального права, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи.

Скаржник вказує, що договір
купівлі-продажу №11/01 від 11.01.2010 р.
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства (п. б ч. 1 ст. 3,
ч. 3 ст. 509 ЦК України), вимогам,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину (ст. 203 ЦК України).
Умови договору є несправедливими,
однобокими та дискримінаційними по
відношенню до позивача, порушують
принцип добросовісності та завдають
йому суттєвої майнової шкоди.

Договір купівлі-продажу укладався
позивачем з особою, яка одночасно в той
же період, коли укладався даний договір
надавала йому юридичні послуги на
підставі окремого договору про надання
юридичних послуг № 1/12 від 01.12.2006р.,
відповідач отримав винагороду за
юридичні послуги, а саме за укладання
договору купівлі-продажу з самим собою
на вигідних для себе, але не вигідних
для позивача умовах.

На думку скаржника, при укладенні
договору не були враховані загальні
засади цивільного законодавства:
справедливість, добросовісність та
розумність, а також його укладення
суперечить меті діяльності позивача,
що визначено Статутом (редакція, яка
діяла на момент укладення договору)
товариства.

Апелянт зазначає, що відповідач
здійснюючи юридичний супровід
позивача, повинен був письмово
повідомити його, про небезпеку
укладення цього договору, оскільки він
несе загрозу завдання майнової шкоди
позивачу. Сторони при укладанні
правочину усвідомлювали, що він не буде
реально виконаний, оскільки фінансове
становище позивача не дозволяло це
зробити, станом на 31.12.2009 р. позивач мав
збиток від фінансово-господарської
діяльності у розмірі 10 841 000 грн.
зазначена обставина свідчить, про
фактичну та об'єктивну неможливість
позивача реально виконати договір
купівлі - продажу № 11/01 від 11.01.2010 р.

Крім того, с/г техніка, яка передавалась
за договором купівлі-продажу була в
несправному стані та до моменту
передачі використовувалась в
господарській діяльності позивача,
ремонтувалась за його рахунок, дана
обставина свідчить, що при укладенні
правочину сторони мали на меті
створення "штучної" заборгованості за
договором купівлі-продажу, шляхом
прийняття несправної с/г техніки на
баланс позивача з метою заявлення
відповідачем в майбутньому майнових
претензій до позивача.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014р.
апеляційну скаргу позивача прийнято до
провадження, справу призначено до
слухання.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014р.
провадження у справі зупинялось до
вирішення Рівненським апеляційним
господарський судом справи №902/1634/13.

23.05.2014р. приватним акціонерним
товариством "Калинівський агрохім"
надіслано для приєднання до матеріалів
справи постанову слідчого СВ
Калинівського РВ УМВС України у
Вінницькій області про закриття
кримінального провадження від 08.05.2014р.
та постанову про скасування постанови
про закриття кримінального
провадження від 16.05.2014р., яка винесена
прокурором прокуратури Калинівського
району Вінницької області та витяг з
кримінального провадження №0000184
від 16.05.2014р.

08.10.2014р. приватним акціонерним
товариством "Калинівський агрохім"
надіслано для приєднання до матеріалів
справи постанову слідчого СВ
Калинівського РВ УМВС України у
Вінницькій області про закриття
кримінального провадження від 21.08.2014р.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014р.
провадження у справі поновлено у
зв'язку з усуненням обставин, що
зумовили зупинення апеляційного
провадження та призначено справу до
розгляду.

Приватним акціонерним товариством
"Калинівський агрохім" подані до суду
клопотання (вих. №1 від 10.11.2014р., №2 від
10.11.2014р.) про залучення до участі у
справі в якості третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача - товариство
з обмеженою відповідальністю
"Єнакієвський продуктовий комбінат",
товариство з обмеженою
відповідальністю "Сінтезбудсервіс" та
закрите акціонерне товариство "Норіс",
оскільки прийняте судом рішення вплине
на їх права та обов'язки.

В судовому засіданні відповідач доводи
апеляційної скарги заперечив, вважає
рішення законним та обґрунтованим,
тому просить залишити його без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Скаржник в судове засідання явку
повноважного представника не
забезпечив, хоча про день, час та місце
судового розгляду повідомлявся
належним чином.

Оскільки явка представників сторін в
судове засідання обов'язковою не
визнавалась (ухвала суду від 14.10.2014р.
а.с. 150-151), суд вважає за можливе
провести розгляд справи за відсутності
представника скаржника за наявними у
справі матеріалами.

Розглянувши клопотання скаржника про
залучення до участі у справі третіх
осіб, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 27 ГПК України, треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора. Якщо господарський суд при
прийнятті позовної заяви, вчиненні дій
по підготовці справи до розгляду або
під час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору. У
справах щодо майна господарських
організацій, у статутному капіталі
яких є корпоративні права держави,
господарський суд залучає орган
державної влади, що здійснює
управління корпоративними правами, до
участі у справі як третю особу, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору.

Оскільки, предметом розгляду даного
спору є визнання недійсним договору
купівлі-продажу №11/01 від 11.01.2010р.,
сторонами якого є приватне акціонерне
товариство "Калинівський агрохім" та
фізична особа-підприємець ОСОБА_1,
вищевказаний договір є двостороннім,
його виконання не пов`язане з
зобов'язаннями сторін по іншим
договорам, укладеним з іншими
підприємствами, тому судова колегія
дійшла висновку про те, що підстави для
залучення до участі у справі в якості
третіх осіб ТОВ "Єнакієвський
продуктовий комбінат", ТОВ
"Сінтезбудсервіс" та ЗАТ "Норіс"
відсутні, оскільки прийняте судом
рішення жодним чином не стосується та
не впливає на права та обов'язки
товариств щодо однієї із сторін спору.

Крім того, з матеріалів справи не
вбачається, що позивачем в суді першої
інстанції заявлялось клопотання про
залучення ТОВ "Єнакієвський
продуктовий комбінат", ТОВ
"Сінтезбудсервіс" та ЗАТ "Норіс" до
участі у справі у якості третіх осіб.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, наявні в ній
докази, заслухавши пояснення
відповідача, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.01.2010 р. фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (продавець) та відкритим
акціонерним товариством "Калинівський
Агрохім" (покупець) укладено договір
купівлі-продажу №11/01 (а.с.12-13).

Згідно пункту 1.1 договору, продавець
зобов'язується передати у власність
покупця с/г обладнання, а саме: агрегат
для внесення аміачної води ААП-10.4 в
кількості 3 шт., вартістю 25 000 грн. за 1
шт.; диско-плуг ДПН-2.1, 1 шт., вартістю 30 000
грн.; щелєватель КГРН-4, в кількості 2 шт.,
вартістю 38 000 грн. за 1 шт.; сівалка
анкерна "Кунге" - 4.2, 1 шт. вартістю 40 000
грн., надалі товар, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
оплатити його на умовах даного
договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 договору
товар поставляється покупцю, протягом
двох днів з моменту підписання даного
договору. Якщо оплата проводиться за
окрему партію (частину) товару,
відповідно така частина товару і
поставляється.

Згідно пункту 4.1 договору загальна сума
договору: 221 000 грн.

Пунктом 4.2 договору сторони визначили,
що оплата за товар має бути здійснена
продавцю протягом 30 днів від дня
поставки товару.

Відповідно до пункту 5.2 договору
перехід права власності на товар
відбувається в момент передачі товару.

На виконання умов договору ФОП ОСОБА_1
передав позивачу товар на суму 221 000
грн., що стверджується накладною від
26.01.2010 р. на суму 221 000 грн. та
довіреністю № 5 від 26.01.2010 р. (а.с.81-82).

Згідно умов договору, відповідач мав
оплатити товар протягом 30 днів від дня
його поставки, тобто до 26.02.2010р.

Однак, позивач здійснив оплату товару
частково, в сумі 75000,00 грн., що
стверджується платіжними дорученнями
№ 430 від 04.08.2010 р., № 813 від 24.11.2010 р., № 921
від 15.12.2010 р., № 931 від 22.11.2011 р. (а.с.84-87).

17.05.2012 р. сторонами підписано акт звірки
взаємних розрахунків, згідно якого за
договором купівлі-продажу № 11/01 від
11.01.2010 р. по накладній від 26.01.2010 р., сума
боргу позивача становить 151000,00 грн.
(а.с.83).

Поряд з тим, апеляційний суд зазначає,
що відповідно до ч. 7 ст. 179
Господарського кодексу України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ст. 204 Цивільного кодексу
України правочин є правомірним, якщо
його недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Таким чином, загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
чинності правочину, встановлено ст. 203
ЦК України, згідно з ч. ч. 1-6 якої:

1) зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам;

2) особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності;

3) волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі;

4) правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;

5) правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним;

6) правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" визначено, що при розгляді
справ про визнання правочинів
недійсними суди залежно від предмета і
підстав позову повинні застосовувати
норми матеріального права, якими
регулюються відповідні відносини, та
на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009 року
№ 9 "Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" судам необхідно
враховувати, що згідно із статтями 4, 10
та 203 ЦК України зміст правочину не може
суперечити ЦК України, іншим законам
України, які приймаються відповідно до
Конституції України та ЦК України,
міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам інших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республіки Крим у випадках
і в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити
положенням також інших, крім актів
цивільного законодавства,
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до Конституції України
(статті 1, 8 Конституції України).

Абзацом першим п.7 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними" №9 від
06.11.2009 року визначено, що правочин може
бути визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що вирішуючи спори про
визнання угод недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за угодою;
у чому певно полягає неправомірність
дій сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору.

Отже, враховуючи викладене та
дослідивши положення оспорюваного
договору купівлі-продажу апеляційним
судом не встановлено, що його зміст
суперечить Цивільному кодексу України
чи іншим актам цивільного
законодавства, наведеним вище, а також
інтересам держави, суспільства та його
моральним засадам. Спірний договір,
укладено особами, які на час вчинення
правочину мали необхідний обсяг
цивільної дієздатності, волевиявлення
сторін було вільним і відповідало їх
внутрішній волі, договір укладено в
письмовій формі, тобто він відповідає
вимогам ст. ст. 205, 207, 208 ЦК України.
Договір спрямований на реальне
настання правових наслідків, сторони
вживали заходів, спрямованих на
виконання умов договору
купівлі-продажу, що підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія погоджується з висновком
місцевого господарського суду, про
відсутність підстав для визнання
договору купівлі-продажу недійсним.
Позивачем не доведено належними та
допустимими доказами невідповідності
договору вимогам Цивільного кодексу
України.

Колегія суддів також зазначає, що в
процесі розгляду справи судом першої
інстанції, відповідач просив
застосувати строки позовної давності
(відзив на позовну заяву №16/01-2014 від
16.01.2014р. а.с. 73).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України
позовна давність застосовується лише
за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, суд повинен з'ясувати та
зазначити в судовому рішенні, чи
порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду. У разі коли
такі право чи інтерес не порушені, суд
відмовляє в позові з підстав його
необґрунтованості. І лише якщо буде
встановлено, що право або охоронюваний
законом інтерес особи дійсно порушені,
але позовна давність спливла і про це
зроблено заяву іншою стороною у справі,
суд відмовляє в позові у зв'язку зі
спливом позовної давності - за
відсутності наведених позивачем
поважних причин її пропущення.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що оскільки
позивач не довів порушення його права
чи охоронюваного законом інтересу та
враховуючи те, що йому відмовлено в
позові з підстав його
необґрунтованості, відсутні підстави
застосовувати позовну давність.

Окрім того, судом зупинялося
апеляційне провадження до розгляду
Рівненським апеляційним господарським
судом справи №902/1634/13 за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
приватного акціонерного товариства
"Калинівський Агрохім" про стягнення 384
295,53 грн.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014р. у
справі № 902/1634/13 копії матеріалів
справи (договору № 11/01 від 11.01.2010 р.,
додаткової угоди від 01.02.2012 р. до
договору № 11/01 від 11.01.2010 р., накладної
б/н від 26.01.2010 р., довіреності № 5 від
26.01.2010 р., акту звірки взаємних
розрахунків від 17.05.2012 р., платіжних
доручень № 430 від 04.08.2010 р., № 813 від
24.11.2010 р., № 921 від 15.12.2010 р. та № 913 від
27.11.2011 р.) направлялися до слідчих
органів Хмільницького РВ УМВС України
у Вінницькій області; апеляційне
провадження у справі № 902/1634/13
зупинялось до закінчення
розслідування та прийняття
компетентними правоохоронними та
судовими органами відповідних рішень.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014р.
провадження у справі №902/1634/13 було
поновлено, оскільки постановою
слідчого СВ Калинівського РВ УМВС
України у Вінницькій області від
21.08.2014р. було закрито кримінальне
провадження.

Колегія суддів не приймає доводи
апелянта щодо явних порушень загальних
засад цивільного законодавств при
укладенні договору купівлі-продажу та
шахрайських дій з боку відповідача під
час укладення даного договору,
оскільки як встановлено постановою від
21.08.2014р. про закриття кримінального
провадження, в ході досудового
розслідування не здобуто жодних
доказів, які б могли свідчити про
наявність в діях ФОП ОСОБА_1 ознак
шахрайства (заволодіння чужим майном
або придбання права на майно шляхом
обману чи зловживання довірою) під час
укладення договору купівлі-продажу №
11/01 від 11.01.2010 р., а кримінальне
провадження, внесене до Єдиного
реєстру досудових розслідувань за №
0000184 від 14.03.2014 р. закрито у зв'язку
із відсутністю в діях ФОП ОСОБА_1 складу
кримінального правопорушення
передбаченого частиною 1 статті 190 КК
України; відомості про прийняте
рішення внесено до Єдиного реєстру
досудових розслідувань (а.с.202-205,208-209).
Доказів щодо оскарження чи скасування
даної постанови сторонами суду не
надано.

Доводи скаржника щодо неякісної
сільськогосподарської техніки, яка
передавалася за договором
купівлі-продажу не приймаються судом
як підстави визнання недійсним
договору, оскільки дані обставини
породжують настання інших наслідків
передбачених нормами цивільного та
господарського законодавства.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу приписів статті 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів Рівненського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
суду першої інстанції ґрунтується на
чинному законодавстві і підстав для
його скасування немає. Зазначені в
апеляційній скарзі доводи скаржника не
обґрунтовані та не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
не можуть бути підставою для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Калинівський
агрохім" на рішення господарського
суду Вінницької області від 25.02.14 р. у
справі № 902/54/14 - залишити без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу повернути до господарського
суду Вінницької області.

Головуючий суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.