ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Справа № 916/4082/14

Господарський суд Одеської області у
складі :

судді
Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві
П.В.

за участю представників сторін :

Від позивача: Кураніна К.С. за
довіреністю від 03.01.2014р.;

Від відповідача: Осьмінін С.Д. за
довіреністю від 08.01.2014р.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 916/4082/14:

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Одесагаз";

До відповідача: Хлібодарського
виробничого управління
житлово-комунального господарства;

про стягнення 629053,22 грн., -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
„Одесагаз" (далі - Позивач,
Постачальник) звернулось до
господарського суду із позовом до
Хлібодарського виробничого управління
житлово-комунального господарства
(далі - Відповідач, Управління,
Споживач) про стягнення боргу за
поставлений природний газ, послуг з
його транспортування, пені,
інфляційних та трьох відсотків річних
на загальну суму 629053,22 грн. посилаючись
на наступне.

Статтею 58 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що в одній позовній заяві
може бути об'єднано кілька вимог,
зв'язаних між собою підставою
виникнення або поданими доказами.
Зазначеною нормою позивач наділений
правом об'єднати в одній позовній заяві
кілька вимог, зв'язаних між собою
підставою виникнення правовідносин
або поданими доказами.

01.01.2010 року між сторонами у справі
укладено договір на постачання та
транспортування природного газу
підприємствам, які відпускають теплову
енергію для потреб населення,
бюджетних установ та організацій №
009161-Т.

Пунктом 5.2. договору № 009161-Т від 01.01.2010
року, передбачено вартість 1000 м3
природного газу на момент укладання
договору.

Пунктом 5.3. договору № 009161-Т від 01.01.2010
року передбачено, що сторони
домовились, що ціна на газ вказана в
даному договорі може змінюватись
нормативними актами уповноважених
органів, наказами HAK «Нафтогаз України»
і приймається сторонами до виконання
без додаткового попередження.

Розділом 6 договору № 009161-Т від 01.01.2010
року передбачено, що оплата за
постачання та транспортування
природного газу здійснюється
Споживачем грошовими коштами шляхом
поточного перерахування на
розрахунковий рахунок Постачальника
протягом місяця поставки 100% вартості
запланованих обсягів газу.

При цьому перша частина оплати в
розмірі 50% від вартості запланованих
місячних обсягів перераховується на
рахунок Постачальника не пізніше 10
числа місяця в якому здійснюється
поставка газу, а друга частина у
розмірі 50% - до 20 числа місяця, у якому
здійснюється поставка газу.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі

акту приймання - передачі газу до 10
числа місяця, наступного за звітним.

Позивач зазнчає, що станом на 30.09.2014р.
боргу по договору № 009161-Т від 01.01.2010
року не має.

Згідно статуту ПАТ «Одесагаз», вказане
товариство до приведення своєї
діяльності

відповідно до закону «Про акціонерні
товариства» мало найменування
Відкрите акціонерне Товариство по
газопостачанню та газифікації
«Одесагаз», яке було засноване
відповідно Державного комітету
України по нафті і газу від 11.03.1994 року
№ 95 шляхом перетворення Державного
підприємства по газопостачанню та
газифікації «Одесагаз» у ВАТ по
газопостачанню та газифікації
«Одесагаз» згідно Указу Президента
України від 15.06.1993року за № 210/93 «Про
корпоратизацію підприємств».

Таким чином ПАТ Одесагаз» є
правонаступником за всіма правами та
обов'язками ВАТ «Одесагаз».

31.01.2014 року між сторонами у справі
укладено договір №009161-ТН на постачання
за регульованим тарифом та розподіл
природного газу для суб'єктів
господарювання, що надають послуги
населенню з опалення та гарячого
водопостачання.

Пунктом 5.1. договору, передбачено що
розрахунки за реалізований газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики (НКРЕ)

Пунктом 5.3. договору передбачено, що
постачальник забов'язується
розміщувати інформацію про ціну газу
та її складові на своєму офіційному
веб-сайті та засобах масової
інформації.

Пунктом 5.6. договору передбачено, що
оплата за постачання природного газу
здійснюється Споживачем грошовими
коштами шляхом поточного
перерахування на розрахунковий
рахунок Постачальника протягом місяця
поставки 100% вартості запланованих
обсягів газу.

При цьому перша частина оплати в
розмірі 50% від вартості запланованих
місячних обсягів перераховується на
рахунок Постачальника не пізніше 10
числа місяця в якому здійснюється
поставка газу, а друга частина у
розмірі 50% - до 20 числа місяця, у якому
здійснюється поставка газу.

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період Споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору № 009161-ТН
від 31.01.2014 року, виникла заборгованість,
яка станом на 31.07.2014 р., враховуючи
оплату на суму 25 453,30грн., складає 268 556,45
грн.

31.01.2014 року між сторонами у справі
укладено договір №009161-ТБ на постачання
за регульованим тарифом та розподіл
природного газу для суб'єктів
господарювання, що надають послуги
бюджетним установам та організаціям з
опалення та гарячого водопостачання.

Пунктом 5.1. договору, передбачено що
розрахунки за реалізований газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики (НКРЕ)

Пунктом 5.3. договору передбачено, що
постачальник забов'язується
розміщувати інформацію про ціну газу
та її складові на своєму офіційному
веб-сайті та засобах масової
інформації.

Пунктом 5.6. договору передбачено, що
оплата за постачання природного газу
здійснюється Споживачем грошовими
коштами шляхом поточного
перерахування на розрахунковий
рахунок Постачальника протягом місяця
поставки 100% вартості запланованих
обсягів газу.

При цьому перша частина оплати в
розмірі 50% від вартості запланованих
місячних обсягів перераховується на
рахунок Постачальника не пізніше 10
числа місяця в якому здійснюється
поставка газу, а друга частина у
розмірі 50% - до 20 числа місяця, у якому
здійснюється поставка газу.

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період Споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше 10 числа місяця,
наступного за розрахунковим.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору № 009161-ТБ
від 31.01.2014 року, Відповідач здійснив
оплату за використаний природний газ у
розмірі 27 692,58грн
несвоєчасно, що в результаті призвело
до заборгованості, яка станом на
31.07.2014р. складає 136 517,67грн.

31.01.2014 року між сторонами у справі
укладено договір №009161-ПР на постачання
за регульованим тарифом та розподіл
природного газу для промислових
споживачів та інших суб'єктів
господарювання

Пунктом 5.1. договору, передбачено що
розрахунки за реалізований газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики (НКРЕ)

Пунктом 5.3. договору передбачено, що
постачальник забов'язується
розміщувати інформацію про ціну газу
та її складові на своєму офіційному
веб-сайті та засобах масової
інформації.

Пунктом 5.6. договору передбачено, що
оплата за постачання та
транспортування природного газу
розподільними газопроводами
здійснюється грошовими коштами шляхом
перерахування на рахунок
Постачальника 100% вартості газу, який
запланований для поставки у наступному
місяці, не пізніше ніж за 7 банківських
днів до початку місяця поставки газу.

У випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період

Споживач проводить остаточний
розрахунок не пізніше 10 числа місяця,
наступного за

розрахунковим.

Станом на 31.07.2014р по договору № 009161-ПР
від 31.01.2014 року рахується аванс у
розмірі 3 701,88грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем умов договорів №009161-Т від
01.01.2010р., №009161-ТН, №009161-ТБ, №009161-ПР від
31.01.2014р. виникла заборгованість, яка
станом на 31.07.2014р. становить 401 372,24грн.

Пунктом 7.2. Договору № 009161-Т від 01.01.2010
року, передбачено, що за несвоєчасну
оплату послуг у строки, зазначені в
пункті 6.1. даного Договору, Споживач
сплачує на користь Облгазу, суму
заборгованості з урахуванням офіційно
встановленого індексу інфляції та
відсотків річних за весь час
прострочення, а також пеню за кожний
день прострочення платежу, в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня.

Підпунктом 7.2.1 пункту 7.2 Договорів
№009161-ТН, №009161-ТБ, №009161-ПР від 31.01.2014р,
передбачено: « У разі порушення
Споживачем строків оплати,
передбачених розділом 5 Договору, із
споживача стягується пеня, у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу».

Згідно умов договору, остаточний строк
виконання Відповідачем грошового
зобов'зання 10 число місяця наступного
за розрахунковим, у зв'язку з чим право
на нарахування пені у позивача виникає
з 11 числя місяца наступного за
розрахунковим.

Оскільки Відповідачем своєчасно не
виконані умови Договорів №009161-Т від
01.01.2010р., №009161-ТН, №009161-ТБ, №009161-ПР від
31.01.2014 року, щодо оплати отриманого
природного газу, на підставі
зазначених норм законодавства та умов
договорів, Позивач просить стягнути з
Відповідача - суму боргу, пеню,
інфляційне збільшення суми боргу та
три відсотки річних.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
приписами ст. ст. 525, 530, 611, 612, 625,
Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216,
217, 231, 264, 265 Господарського кодексу
України.

Відповідач з вимогами фактично згоден,
про що зазначив у відзиві на позов, у
якому зазначив, що неточності у
розрахунках позивача - сума позову
зазначено 529 054,22 грн. а просить стягнути
629 052,22 грн. З наданим позивачем актом
звірки взаєморозрахунків станом на
30.09.2014 р. в сумі 401 372,24 грн. погоджується.

Крім того, відповідач просить зменшити
розмір пені та надати розстрочку
виконання рішення на 10 місяців з
посиланням на п.3, 6 ст. 83 ГПК України.

Під час розгляду справи 17.11.2014 р.
позивачем надано заперечення на
відзив, за яким позивач зазначає, що
основний борг відповідача станом на
27.10.2014 р. складає 380 235,31 грн.

Таким чином. зальний борг відповідача
складає 507917,29 грн.

Проти зменшення суми пені та надання
розстрочки виконання рішення позивач
заперечує та не вбачає підстав.
Заперечення на відзив просить вважати
заявою про зменшення розміру вимог.

В засідання суду 17.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
згідно правил ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши надані
докази, вислухавши представників
сторін, проаналізувавши приписи
законодавства, що регулюють
правовідносини по даному спору,
господарський суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу
України визначено, що кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше" не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.І ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько - правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушника
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбаченому цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Статтею 218 Господарського кодексу
України передбачено, що підставою
господарсько - правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому кодексі визначаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання.

Так, залежно від джерела встановлення
неустойка поділяється на законну,
тобто встановлену в нормативному
порядку - в законі або іншому правовому
акті, та договірну, яка встановлюється
безпосередньо в нормах договору,
укладеного між сторонами.

Неустойкою відповідно до ст. 549
Цивільного кодексу України є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення зобов'язання. Частиною 3 цієї
ж статті визначено, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України за весь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 року визначено, що пеня
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три відсотки
річних простроченої суми, якщо законом
або договором не передбачений інший
розмір відсотків.

Передбачене законом право кредитора
вимагати стягнення боргу враховуючи
індекс інфляції та відсотків річних є
способом захисту майнових прав та
інтересів кредитора, сутність яких
складається з відшкодування
матеріальних втрат кредитора та
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів, а також
отримання компенсації (плати) від
боржника за користування ним грошовими
коштами, які належать кредитору.

Як випливає з матеріалів справи,
приведені позивачем обставини цілком
підтверджуються наданими ним доказами:
вказаними Договорами, актами приймання
- передачі природного газу з січня по
квітень 2014 року, актом звірки
взаєморозрахунків, розрахунком сум
стягнення.

Проаналізувавши вказані докази, суд
приймає їх до уваги як такі що доводять
правомірність вимог Позивача. Вказані
докази сумніву у суду не викликають.

Акт звірки взаєморозрахунків, хоча він
не підписаний відповідачем, суд
приймає до уваги як доказ наявності
боргу у відповідача в зазначеній у
ньому сумі так як з цією сумою
погоджується відповідач у своєму
відзиві. Про це ж він заявив у
засіданні суду.

Посилання Позивача на вищенаведені
норми ЦК та ГК України суд вважає
правильним, оскільки саме цими нормами
регулюються правовідносини по даному
спору.

Дотеперішнього часу сума боргу
Відповідачем повністю не сплачена, що є
порушенням як умов вказаних Договорів
так і ст. ст.. 525, 526 ЦК України.

Підсумовуючи викладене, суд вважає
вимоги Позивача законними,
обґрунтованими, доведеними наявними у
справі доказами і тому підлягаючими
задоволенню в повному обсязі з
урахуванням заяви про зменшення
розміру вимог, як зазначено у
запереченні на відзив.

Заява відповідача про надання
розстрочки виконання рішення суду по
даній справі, на думку суду,
задоволенню не підлягає, так як вона
жодними доказами не доведена.

Заява відповідача про зменшення
розміру пені з підстав п.3 ст. 83 ГПК
України на думку суду також не підлягає
задоволенню у зв'зку з не доведенням
причин зменшення.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при
задоволенні позову судові витрати
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Одесагаз» - задовольнити
повністю.

Стягнути з Хлібодарського
виробничого управління
житлово-комунального господарства (67667,
Одеська обл., Біляївський р-н, смт.
Хлібодарське, Маяцька дорога, буд. 22,
) на користь Публічного
акціонерного товариства «Одесагаз»
(65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, р/р
944 в ФООУ ПАТ «Ощадбанк», МФО 328845,
) - суму основного боргу
у розмірі 380 235 (триста вісімдесят тисяч
двісті тридцять п'ять) грн. 31 коп.

Стягнути з Хлібодарського
виробничого управління
житлово-комунального господарства (67667,
Одеська обл., Біляївський р-н, смт.
Хлібодарське, Маяцька дорога, буд. 22,
) на користь Публічного
акціонерного товариства «Одесагаз»
(65003, м. Одеса, вул. Одарія, буд. 1, р/р
в ПАТ «Марфін Банк», МФО 328168, ) - пеню в сумі 60 974 (шістдесят
тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 11
коп., 3% річних в сумі 10 044 (десять тисяч
сорок чотири) грн. 77 коп., інфляційні в
сумі 56 663 (п'ятдесят шість тисяч шістсот
шістдесят три) грн. 10 коп. та судовий
збір в сумі 10 158 (десять тисяч сто
п'ятдесят вісім) грн. 35 коп.

Повний текст рішення складено та
підписано 19.11.2014р.

Суддя
М.І.
Никифорчук