ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
Справа № 920/1239/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Істоміна О.А., суддя Барбашова
С.В., суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Пак П.В. за дов. б/н від 21.06.2014
року;

відповідача - Хандурін В.М. (директор);
Колесник О.С. за дов. б/н від 21.10.2014 року;
Соколов О.О. за дов. б/н від 10.11.2013 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "КС Груп", м.
Дніпропетровськ (вх. №2736 С/3-10) на
рішення господарського суду Сумської
області від 26.08.14 року у справі №920/1239/14

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю "КС Груп", м.
Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженню
відповідальністю "Діорвіна", м. Суми

про усунення перешкод,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Сумської області від 26.08.2014 року по
справі №920/1239/14 (суддя О.В. Коваленко) в
задоволенні позову відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої
інстанції не погодився, звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою та з урахуванням додаткових
пояснень до апеляційної скарги (вх.10279
від 11.11.2014 року) вважає, що судом при
прийнятті оскаржуваного рішення не в
повному обсязі з'ясовані обставини, які
мають значення для справи, невірно
застосовані норми матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення, та прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Позивач через канцелярію Харківського
апеляційного господарського суду
надав відзив на апеляційну скаргу
(вх.9221 від 20.10.2014 року), в якому проти
доводів викладених в апеляційні скарзі
заперечує, вважає, що оскаржуване
рішення суду першої інстанції прийняте
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
та всебічним дослідженням обставин
справи, просить рішення залишити без
змін, а апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача та
відповідача, дослідивши доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне.

Звертаючись до господарського
суду позивач в обґрунтування позовних
послався на те, що Товариство з
обмеженню відповідальністю "Діорвіна"
чинить перешкоди заявнику (Товариству
з обмеженою відповідальністю "КС Груп")
в проведенні будівельних робіт з
реконструкції електропостачання з
влаштуванням електрощитової, систем
опалення, водопроводу та каналізації,
газозабезпечення вбудованих топкових
№1, №2, сигналізації загазованості,
проводити роботи з підведення
зовнішніх мереж з водопостачання,
водовідведення, електропостачання та
газопостачання до
адміністративно-офісної будівлі по
вул. Пролетарська, 71, м. Суми.

Відмовляючи в задоволені позову суд
першої інстанції вказав на те, що
позивач не довів наявними та
допустимими доказами, що відповідач
будь-яким способом чинить перешкоди
позивачеві під час виконання останнім
будівельних робіт у власних
приміщеннях.

З даними висновками повністю
погоджується колегія суддів та
зазначає наступне.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що ТОВ "Діорвіна" є
власником 251/1000 частини
адміністративно-офісної будівлі по
вул. Пролетарська, 71, м. Суми (далі -
адмінбудівля) на підставі договору
купівлі-продажу від 12.11.2009 року. ТОВ
"КС ГРУПП" є власником 749/1000 частини
адмінбудівлі на підставі договору міни
від 04.03.2011 року.

Враховуючи те, що до ТОВ "Діорвіна" у
власність перейшли приміщення та
обладнання, які забезпечують
адмінбудівлю послугами з електро-,
тепло- та водопостачання між сторонами
в справі 04.03.2011 року було укладено
договір № 13-1 про надання послуг з
утримання адмінбудівлі та
забезпечення комунальними послугами.

Відповідно до п. 2.1 договору позивач,
виконуючи функцію експлуатуючої
компанії в адмінбудівлі, надає послуги
з утримання вищевказаної адмінбудівлі
згідно переліку, який наведений у
додатку №1 до договору, а також бере на
себе зобов'язання по забезпеченню
приміщень, належних відповідачу,
комунальними послугами
(централізоване постачання холодної
води, водовідведення, газо- та
електропостачання, автономне опалення,
вивезення побутових відходів) шляхом
укладання договорів з постачальниками
комунальних послуг та розрахунками з
ними.

Згідно п.3.2.1 договору розрахунковим
періодом оплати наданих позивачем
послуг є один календарний місяць.
Термін внесення платежів відповідачем
- не пізніше 10 числа місяця, наступного
за розрахунковим на підставі
виставленого позивачем рахунку та
підписаного сторонами акту
приймання-передачі наданих послуг.

На протязі дії договору на
обслуговування розмір оплати за надані
послуги змінювався, за згодою сторін,
відповідно до додаткових угод. Зокрема,
додатковою угодою №9 від 15.11.2012 року та
додаткової угоди №10 від 25.12.2012 року
розмір експлуатаційних послуг за
грудень 2012 року становить 16,53 грн. за 1
кв.м, а з січня 2013 року - 16,72 грн. за 1 кв.м.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Внаслідок істотного порушення
позивачем умов договору, відповідач
13.08.13 року направив позивачу лист №13/08-1
від 13.08.13 року та угоду про дострокове
розірвання договору.

За результатами розгляду пропозиції,
позивач листом від 11.09.13 року
відмовився від дострокового
розірвання договору, проте 14.10.13 року
позивач повідомив відповідача про свою
згоду на дострокове розірвання
договору, та 24.10.13 року відповідач
отримав лист та підписану позивачем
угоду про дострокове розірвання
договору з 13.08.13 року.

14.10.13 року відповідач припинив подачу
електричної енергії,
теплозабезпечення, водопостачання та
водовідведення на площі позивача.

Однак, відповідач зобов'язання за
договором виконав належним чином, та
протягом дії договору (в періоду з 01.06.13
року по 13.10.13 року) надав позивачу
обумовлені договором послуги, за які
останній не розрахувався, у зв'язку з
чим утворилась заборгованість у
розмірі 142 378,24 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
17.02.2014 року по справі № 904/8563/13,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 27.03.2014
року, судом встановлений факт
наявності боргу з боку позивача за
надання послуг із забезпечення його
комунальними послугами.

Даним судовим рішенням стягнуто з
позивача на користь відповідача
заборгованість з надання останнім
послуг з утримання та забезпечення
комунальними послугами адмінбудівлі у
розмірі 142378,24 грн.

Тобто, враховуючи викладене
вбачається, що саме неналежне
виконання позивачем своїх зобов'язань,
стало підставою для розірвання
договору, за яким дане товариство
забезпечувалося комунальними
послугами.

Статтею 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
передбачено, відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Приписами п. 1 ч. З ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
встановлено, що споживач зобов'язаний
укласти договір на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору.

Враховуючи, що відповідач є виконавцем
послуг з утримання та забезпечення
комунальними послугами адмінбудівлі, а
позивач є споживачем, то останній
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
який має бути запропонований та
підготовлений відповідачем.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" виконавець зобов'язаний
підготувати та укласти із споживачем
договір на надання житлово-комунальних
послуг з визначенням відповідальності
за дотримання умов його виконання
згідно з типовим договором.

З метою належного утримання спільного
майна 23.05.2014 року відповідач направив
на адресу позивачу пропозицію за №23/05-1
від 24.04.2014 року про укладення договору
про надання послуг з утримання та
забезпечення комунальними послугами
приміщень, які належать на праві
власності ТОВ "Діорвіна". Однак дана
пропозиція залишена позивачем без
задоволення.

Відмова споживача послуг від укладення
договору суперечить вимогам ч. 3 ст. 6,
ст. 627, 630 ЦК та ст. 19, 20 «Про
житлово-комунальні послуги».

Тобто, відсутність в приміщеннях
позивача електричної енергії,
теплозабезпечення, водопостачання та
водовідведення, не пов'язано з
протиправною поведінкою відповідача, а
випливає з ігноруванням позивачем
обов'язку щодо укладенням з ТОВ
"Діорвіна" договору на надання послуг з
утримання та забезпечення
комунальними послугами адмінбудівлі.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України право
спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за їхньою
згодою.

Оскільки право кожного співвласника не
обмежується частиною спільного майна,
то основною особливістю реалізації
права спільної часткової власності є
його здійснення за згодою
співвласників, що має розглядатися як
виняток з положення ч.1 ст. 319 ЦК України,
відповідно до якої власник здійснює
право власності на власний розсуд.

Однак, позивач, в порушення зазначеної
норми, не надав ані до суду першої
інстанції, ані до суду апеляційної
інстанції, жодних письмових доказів
згоди відповідача на проведення ТОВ "КС
Груп" (позивач по справі) в
адміністративно-офісної будівлі по
вул. Пролетарська, 71, м. Суми
будівельних робіт з реконструкцією
електропостачання з влаштуванням
електрощитової, систем опалення,
водопроводу та каналізації,
газозабезпечення вбудованих топкових
№1, №2, сигналізації загазованості,
проводити роботи з підведення
зовнішніх мереж з водопостачання,
водовідведення, електропостачання та
газопостачання до
адміністративно-офісної будівлі, що
розташована по вул. Пролетарська, 71, м.
Суми.

Крім того, позивач не передавав на
розгляд відповідача жодного проекту з
цього приводу, а тому останній був
позбавлений взагалі можливості
розглянути питання про відповідність
проведення даних робіт будівельним,
санітарним нормам та правилам, що
ставить під загрозу і ту частину
адмінбудівлі, яка безпосередньо
належить відповідачу.

Разом з тим, колегією суддів не
береться до уваги наявний в матеріалах
справи акт про чинення перешкод у
проведені робіт від 07.07.2014 року,
оскільки він складений особами, які
перебувають у договірних відносинах з
позивачем. При складанні даного акту не
було залучено жодної незацікавленої
особи. З часу складання акту та подання
позову до суду пройшов певний час,
обставини справи могли змінитись, і на
день прийняття рішення у справі,
доказів існування перешкод в
користування приміщенням не надано.

Враховуючи вищезазначене, позивачем не
доведено наявність у нього порушеного
права та інтересу, у зв'язку з чим суд
першої інстанції правомірно дійшов
висновку, що позовні вимоги є
необгрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності, сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підставі викладено, колегія суддів
зазначає, що скаржником не доведені
заявлені апеляційні вимоги та не
надано належних доказів, які б
об'єктивно і у визначеному законом
порядку підтвердили його позицію, що
має наслідком відмову в задоволенні
апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що при прийнятті оскаржуваного
рішення господарський суд Сумської
області забезпечив дотримання вимог
чинного законодавства щодо всебічного,
повного та об'єктивного дослідження
усіх фактичних обставин справи, надав
належну правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, через що
рішення підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 99, 101, 102, пунктом 1 статті 103,
статтями 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "КС Груп",
м.Дніпропетровськ залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 26.08.2014 року у справі №920/1239/14
залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
судовим рішенням апеляційного
господарського суду законної сили.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 17 листопада 2014 року.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Білецька А.М.