ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.11.2014 Справа № 920/1714/14Господарський суд
Сумської області у складі судді
Левченка П.І. при секретарі судового
засідання Чепульської Ю.В. розглянув
матеріали справи № 920/1714/14

за позовом - Приватного акціонерного
товариства «Сумський Промпроект», м.
Суми,

до відповідача - Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об'єднання ім. М.В. Фрунзе», м. Суми,

про стягнення 50813,90 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Турченка С.П.,

відповідача - Тищенка А.В.

В судовому засіданні, розпочатому о 11
год. 20 хв. 13.11.2014 року, відповідно до
приписів статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошувалась перерва до 10 год. 40 хв.
20.11.2014 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній
заяві просить суд стягнути з
відповідача на свою користь
заборгованість за договором на
створення проектної документації № 392
від 16.12.2013 року в сумі 42675,98 грн., пеню в
сумі 2133,80 грн., 3 % річних в сумі 744,31 грн.,
інфляційні втрати в сумі 5259,81 грн. та
витрати по сплаті судового збору в сумі
1827,00 грн.

Відповідач відзиву на позов не подав.

Представник позивача наполягає на
задоволенні позовних вимог.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України,
статтями 43 та 33 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає, що господарським судом, в межах
наданих йому повноважень, сторонам
створені усі належні умови для надання
доказів у справі та є підстави для
розгляду справи за наявними у ній
матеріалами, у відповідності до
положень статті 75 названого Кодексу.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013 року між позивачем та
відповідачем укладено договір на
створення проектної документації № 392
(далі - договір), відповідно до умов
якого позивач (виконавець)
зобов'язувався виконати роботи по
створенню проектної документації
«Будівля цеху № 32 (27) Технічне
обстеження будівельних конструкцій
покрівлі і розробка робочої
документації на підсилення»,
відповідач (замовник) зобов'язувався
прийняти і оплатити результати роботи
на умовах, в порядку і терміни,
встановлені договором (пункт 1.1
договору).

Умовами договору та додатками до нього
передбачено виконання роботи в два
етапи.

Відповідно до пункту 2.1 договору,
загальна вартість робіт складає 42675,98
грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що
замовник (відповідач) здійснює оплату у
розмірі 100 % загальної вартості
договору за безготівковим розрахунком
на банківський рахунок виконавця
(позивача) протягом 20 календарних днів
після передачі позивачем
відповідачеві документів, визначених у
пункті 3.4 даного договору, яким
визначено, що протягом 3-х днів після
закінчення робіт позивач передає
відповідачеві наступні документи: акт
здачі-приймання результатів роботи по
кожному з етапів, підписаний позивачем,
проектну документацію «Будівля цеху №
32 (27) Технічне обстеження будівельних
конструкцій покрівлі і розробка
робочої документації на підсилення» та
податкову накладну.

Відповідно до пункту 9.5 договору,
договір набуває чинності з моменту
підписання сторонами і діє до повного
виконання сторонами обов'язків за цим
договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
після закінчення робіт по першому
етапу та передання позивачем
відповідачеві, зазначених у пункті 3.4
укладеного між сторонами договору,
документів сторонами 27.12.2013 року
підписано акт № 272 здачі-приймання
проектної документації за договором №
392 від 16.12.2013 року на суму 29574,47 грн. 16.06.2014
року сторонами підписано акт № 61
здачі-приймання проектної
документації за договором по другому
етапу виконаних робіт на суму 13101,51 грн.

За умовами пункту 4.1 даного договору
оплата мала бути здійснена позивачем в
наступні строки: по 1-му етапу робіт до
16.01.2014 року, по 2-му етапу робіт до 07.07.2014
років.

Але, як зазначає позивач, відповідач не
розрахувався за виконані позивачем
роботи, у зв'язку з чим станом на 08.10.2014
року заборгованість відповідача перед
позивачем складає 42675,98 грн.

Відповідно до приписів статті 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки виникають з дій осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені актами цивільного
законодавства, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
а як визначено приписами статті 509
цього ж Кодексу, зобов'язання виникають
із підстав встановлених вищевказаною
правовою нормою.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
частині першій статті 193
Господарського Кодексу України, яка
також передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного
кодексу України та частини сьомої
статті 193 Господарського Кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Згідно з положеннями статті 610
Цивільного кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого
Кодексу визначає, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Факт виконання позивачем проектних
робіт та прийняття відповідачем
результатів зазначених робіт
підтверджується актами
здачі-приймання проектної
документації № 272 від 27.12.2013 року та № 61
від 16.06.2014 року за договором № 392 від
16.12.2013 року, які підписано
представниками сторін та скріплені їх
печатками.

Відповідно до частини першої статті 530
Цивільного кодексу України, якщо в
зобов'язанні встановлено строк (термін)
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого
Кодексу, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються
учасниками судового процесу.
Обставини, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 43 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи наведені обставини, зокрема
те, що факт виконання позивачем
вищезгаданих робіт та прийняття
відповідачем їх результатів повністю
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, а відповідач, в свою
чергу, відзиву на позов та доказів
оплати боргу не подав, тому позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості в
розмірі 42675,98 грн. визнаються судом
обґрунтованими, і такими, що підлягають
задоволенню на підставі статей 525, 526, 629
Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 6.2 договору,
встановлена пеня за прострочення
відповідачем строків оплати вартості
виконаних робіт у розмірі 0,2 % подвійної
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення, але не більше
5 % загальної вартості договору.

Згідно статей 546, 548 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою (штрафом,
пенею), якщо це встановлено договором
або законом, а стаття 547 цього ж Кодексу
встановлює, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється в письмовій формі.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку сума пені становить 2133,80
грн., яка нарахована за період з 17.01.2014
року по 08.10.2014 року та за період з 08.07.2014
року по 08.10.2014 року.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими законами та договором
(частина друга статті 193, частина перша
статті 216 та частина перша статті 218
Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217
Господарського кодексу України є
штрафні санкції, до яких віднесено
штраф та пеню (частина перша статті 230
Господарського кодексу України).

Частина 6 статті 232 названого Кодексу
встановлює, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Права позивача щодо стягнення з
відповідача пені передбачені умовами
вищевказаного договору, тому позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача пені в
розмірі 2133,80 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню на підставі
вимог статей 549-552, 629 Цивільного Кодексу
України.

Крім цього, за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань позивач просить
стягнути з відповідача 3 % річних від
суми заборгованості у розмірі 744,31 грн.
та інфляційні втрати у розмірі 5259,81
грн., нараховані за період з 17.01.2014 року
по 08.10.2014 року та за період з 08.07.2014 року
по 08.10.2014 року, в обґрунтування
зазначених вимог позивачем наведено
обґрунтований розрахунок річних та
інфляційних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимоги кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги, стосовно
стягнення з відповідача на користь
позивача 3 % річних в розмірі 744,31 грн. та
інфляційні втрати у розмірі 5259,81 грн. за
період з 17.01.2014 року по 08.10.2014 року та за
період з 08.07.2014 року по 08.10.2014 року є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі положень
статті 625 наведеного вище Кодексу.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького, буд.
58, Ідентифікаційний код 05747991) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Сумський Промпроект» (40004,
м. Суми, вул. Привокзальна, буд. 9,
Ідентифікаційний код 00219649)
заборгованість за виконані роботи у
розмірі 42675,98 грн., пеню у розмірі 2133,80
грн., інфляційні втрати у розмірі 5259,81
грн., 3% річних у розмірі 744,31 грн. та
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.11.2014 року.

Суддя П.І. Левченко