ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

23 жовтня 2014 року Справа № 5023/4983/12 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Коробенка
Г.П.,суддів:Бакуліної С.В., Вовка І.В.,
Удовиченка О.С., Чернова Є.В.розглянувши
заяву Фермерського господарства
"Подолянка"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 11.06.2014у
справі№ 5023/4983/12за позовом Фермерського
господарства "Подолянка"доТовариства з
обмеженою відповідальністю агрофірми
"Подолівська"провідшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 12.02.2014
відмовлено у задоволенні позову про
стягнення з відповідача суми
неодержаного прибутку (втраченої
вигоди).

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 рішення
суду першої інстанції скасовано,
прийнято нове, яким позов задоволено
повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 11.06.2014 у справі №5023/4983/12
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014
скасовано, а рішення Господарського
суду Харківської області від 12.02.2014 у
справі №5023/4983/12 залишено в силі.

Фермерське господарство "Подолянка"
звернулось із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
11.06.2014 у справі № 5023/4983/12, в якій просить
зазначену постанову скасувати та
постанову апеляційного суду залишити
без змін.

Заяву, з посиланням на постанову Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
у справі №922/2838/13, мотивовано
неоднаковим застосуванням норм
матеріального права, а саме статті 22
Цивільного кодексу України, статті 244
Господарського кодексу України,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, подану у межах
строку, передбаченого статтею 11117 ГПК
України, колегія суддів дійшла
висновку про наявність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України, враховуючи
таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Відповідно до пункту другого частини
другої статті 22 Цивільного кодексу
України збитки є доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідальність за завдану шкоду може
наставати лише за наявності підстав, до
яких законодавець відносить: наявність
шкоди; протиправну поведінку
заподіювача шкоди; причинний зв'язок
між шкодою та протиправною поведінкою
заподіювача; вину. За відсутності хоча
б одного із цих елементів
цивільно-правова відповідальність не
настає.

У заяві заявник послався на те, що він
міг отримати реальні доходи, проте
неправомірні дії відповідача (зайняття
земельної ділянки наданої в оренду
позивачу) позбавили його можливості
отримати прибуток.

У постанові від 11.06.2014 у справі №
5023/4983/12, про перегляд якої подано заяву,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками суду першої інстанції яким
відмовлено у задоволенні позову про
стягнення з відповідача збитків у
вигляді неодержаного прибутку
(втраченої вигоди), оскільки позивачем
не доведено, що використання
відповідачем земельної ділянки
наданої позивачу в оренду призвело до
неодержання доходу останнім, а договір
про намір щодо співпраці укладений з
ТОВ "Агрофірма "Барвінок", на який
позивач посилається як на доказ
реальності наміру та можливості
отримання прибутку, сам по собі не є
попереднім договором і не породжує
юридичних наслідків.

Однак, у постанові Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
у справі №922/2838/13, на яку посилається
заявник, суд касаційної інстанції, за
подібних обставин справи та однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин, дійшов
протилежного правового висновку, а
саме, погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову про
стягнення з відповідача збитків у
вигляді неодержаного прибутку
(втраченої вигоди), оскільки позивачем
доведено, що використання відповідачем
земельної ділянки наданої позивачу в
оренду призвело до неотримання
прибутку, який був би можливий за
звичайних обставин, якби його права не
були порушені, при цьому, намір
отримання реального прибутку
підтверджено укладеним між позивачем
та ТОВ "Агрофірма "Барвінок" договором
про намір співпраці, згідно якого
останній повинен був надати послуги з
обробітку та посіву на земельних
ділянках позивача.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що зі змісту доданих
до заяви судових рішень Вищого
господарського суду України
вбачається неоднакове застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалені різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах, що є підставою для
допуску даної справи до провадження.

Керуючись статями 86, 11114-11121 ГПК України,
Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Допустити справу № 5023/4983/12 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяГ.Коробенко
С.Бакуліна І.Вовк О.Удовиченко
Є.Чернов