ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.
Справа № 911/4082/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «РТЦ «Ірпінь»,
Київська обл., м. Буча

до Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Ейр Онікс», АР Крим, м.
Сімферополь

про стягнення 4237,05 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Нагнічук О.І. -
довіреність б/№ від 31.10.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду Київської
області в порядку ст. 12 Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю «РТЦ
«Ірпінь» (далі - позивач) з позовом до
Приватного акціонерного товариства
«Авіакомпанія «Ейр Онікс» (далі -
відповідач) про стягнення 4237,05 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
неналежним виконанням Відповідачем
своїх зобов'язань за договором про
надання послуг з авіаперевезення,
укладеним у спрощений спосіб, зокрема
шляхом бронювання авіаквитків та їх
оплату. У зв'язку з цим Позивач просить
суд стягнути з Відповідача 4237,05 грн.
заборгованості, з якої: 2451,52 грн. повна
вартість авіаквитків, 256,43 грн.
інфляційних втрат, 36,47 грн. 3 % річних та
1492,63 грн. збитків у вигляді додаткових
витрат на купівлю квитків на потяг.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.09.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/4082/14,
призначено розгляд справи на 03.11.2014 р.

03.11.2014 р. у судове засідання з'явився
представник Позивача, позовні вимоги
підтримав та просив задовольнити
повністю. Відповідач у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, відзиву на
позов суду не надав.

На підставі листа УДППЗ «Укрпошта» від
04.04.2014 р. № 33-20-606 у зв'язку з тимчасовим
призупиненням приймання до
пересилання поштових відправлень
адресованих одержувачам населених
пунктів АР Крим та м. Севастополь,
відправлення процесуальних документів
судом на адресу Відповідача не
здійснюється.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарський судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

У відповідності з правилами статей 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи надані представником
Позивача пояснення та матеріали
справи, які є достатніми для вирішення
спору в даному судовому засіданні, суд
вважає за можливе розглянути позов за
наявними у справі матеріалами, згідно з
вимогами ст. 75 ГПК України.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2013 р. Позивачем було здійснено
бронювання авіаквитків за напрямом
Київ-Сімферополь-Київ на пасажирів -
своїх працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3, код
бронювання 00Е6АМ на офіційному сайті
авіакомпанії Відповідача, що
підтверджується електронним листом з
інформацією про бронювання та оплату,
копія якого додана Позивачем до
позовної заяви.

09.12.2013 р. Позивачем було сплачено повну
вартість заброньованих авіаквитків,
зокрема у сумі 2451,52 грн., що
підтверджується квитанцією
Відповідача № від 09.12.2013 р.,
електронним листом з підтвердженням
бронювання та платіжним дорученням № 29
від 06.12.2013 р.

Таким чином Позивачем було
заброньовано авіаквитки на 11.12.2013 р.
Київ-Сімферополь 10.00-11.25 (два квитки) та
на 15.12.2013 р. Сімферополь-Київ 20.00-21.25 (два
квитки).

10.12.2013 р. Позивачем було отримано
електронні листи з інформацією про те,
що рейс Київ-Сімферополь (дата 11.12.2013 р.)
скасовується з технічних причин та
переноситься на 12.12.2013 р. В подальшому,
12.12.2013 р. Позивачем було отримано
електронний лист про те, що рейс
Київ-Сімферополь (дата 12.12.2013 р.)
відміняється через комерційні причини.

13.12.2013 р. Позивачем було отримано
електронний лист Відповідача з
інформацією про те, що рейс
Сімферополь-Київ (дата рейсу 15.12.2013 р.)
теж відміняється через комерційні
питання.

13.12.2013 р. пасажири ОСОБА_2 та ОСОБА_3
написали заяву Відповідачу з проханням
повернути кошти за придбані квитки.

15.12.2013 р. Позивачем було отримано
електронний лист Відповідача про те, що
бронювання 00Е6АМ відмінено та лист про
те, що кошти за заброньовані квитки
повернуто.

Відповідно до п.п. 1, 2 Глави 2 Розділу XVI
Правил повітряних перевезень
пасажирів і багажу, затверджених
Наказом Міністерства інфраструктури
України № 735 від 30.11.2012 р. та п.п. 1, 2 Глави
2 Розділу XVIІ Правил повітряних
перевезень пасажирів і багажу ПАТ
«Авіакомпанія «Ейр Онікс», у разі, якщо
перевізник мотивовано очікує на
відмову пасажирам у посадці на рейс,
він зобов'язаний спочатку знайти
добровольців, готових відмовитися від
свого підтвердженого бронювання в
обмін на узгоджену між пасажиром, який
добровільно відмовляється від посадки
на рейс, та перевізником винагороду.
Крім виплати винагороди, перевізник
зобов'язаний запропонувати пасажиру на
вибір: відшкодування вартості
перевезення впродовж семи днів, яке має
бути виплачене готівкою, електронним
банківським переказом, банківськими
дорученнями або банківськими чеками чи
за наявності засвідченої у письмовій
формі згоди пасажира у вигляді
дорожніх чеків та/або інших послуг,
повної вартості квитка за ціною, за
якою його придбано, за невикористану
частину квитка та за використану
частину або частини квитка, якщо рейс
більше не задовольняє потреби
пасажира, а також забезпечити за
потреби зворотній рейс у початковий
пункт відправлення за першої
можливості.

Таким чином Відповідач повинен був
згідно вказаних положень повернути
Позивачу вартість квитків впродовж 7
днів, а саме: до 23.12.2013 р.

Проте, як зазначає Позивач, станом на
дату звернення до суду вказані кошти на
рахунок Позивача не надійшли.

За наслідком правового аналізу
вказаних вище господарських відносин
Позивача та Відповідача, суд дійшов
висновку, що зазначені відносини є
договором про надання послуг,
укладеним у спрощений спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 181 ГК України,
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Частиною 1 статті 901 ЦК України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про: 1)
повернення виконаного за недійсним
правочином; 2) витребування майна
власником із чужого незаконного
володіння; 3) повернення виконаного
однією із сторін у зобов'язанні; 4)
відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідачем станом на дату розгляду
справи не надано доказів повернення
Позивачу зазначених коштів у сумі 2451,52
грн., як і не спростовано вищенаведені
твердження Позивача.

З огляду на викладене, господарський
суд дійшов висновку про доведеність
існування боргу Відповідача перед
Позивачем за повернення повної
вартості квитків у розмірі 2451,52 грн., а
відтак заявлена позовна вимога є
обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Окрім того, у зв'язку з неналежним
виконанням Відповідачем грошового
зобов'язання щодо повернення коштів,
Позивачем заявлено до стягнення з
Відповідача 36,47 грн. 3% річних за період
з 23.12.2013 р. по 22.06.2014 р. та інфляційні
втрати за період з січня 2014 р. по
червень 2014 р. у сумі 256,43 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши надані Позивачем
розрахунки 3% річних та інфляційних
втрат, господарський суд встановив, що
вони є обґрунтованими та арифметично
вірними, а отже вимога Позивача про
стягнення з Відповідача 3% річних за
період з 23.12.2013 р. по 22.06.2014 р. у сумі 36,47
грн. та інфляційних втрат за період з
січня 2014 р. по червень 2014 р. у сумі 256,43
грн. підлягають задоволенню повністю.

Крім цього Позивачем заявлено до
стягнення з Відповідача 1492,63 грн.
збитків у вигляді додаткових витрат на
купівлю квитків на потяг.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
вказаної вимоги про стягнення з
Відповідача збитків на підставі
наступного.

Згідно статті 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками вважаються,
зокрема, втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки).

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України, під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

За змістом ч. 1 ст. 225 ГК України, до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються, зокрема: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(упущена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

Для застосування такого виду
господарської санкції, як
відшкодування збитків, необхідна
наявність всіх елементів складу
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки (дії чи бездіяльності особи);
шкідливого результату такої поведінки
- збитків, їх наявності та розміру;
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою та збитками; вини особи, яка
заподіяла шкоду. У разі відсутності
хоча б одного з елементів
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків не наступає.

В даному випадку позивач сплативши
зазначені кошти отримав передбачені
послуги перевезення залізничним
транспортом.

Таким чином, понесення Позивачем
вказаних витрат на купівлю залізничних
квитків не є збитками в розумінні ст. 22
ЦК України та ст. 224 ГК України.

За таких обставин позов підлягає
задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на сторони
пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Авіакомпанія
«Ейр Онікс» (95034, АР Крим, м. Сімферополь,
вул. Треньова, 9а; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «РТЦ «Ірпінь» (08292,
Київська обл., м. Буча, вул. Нове шосе, 48;
) 2451 (дві тисячі
чотириста п'ятдесят одну) грн. 52 коп.
основного боргу, 36 (тридцять шість) грн.
47 коп. 3 % річних, 256 (двісті п'ятдесят
шість) грн. 43 коп. інфляційних втрат та
1183 (одну тисячу сто вісімдесят три) грн.
38 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. В іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата виготовлення та підписання
рішення 17.11.2014 р.

Суддя
С.Ю. Наріжний