м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Термінал-2000"
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Солстрой"
третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКО"
про стягнення 177 761,43 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Рудницька
З.І.(дов. від 11.08.2014)
Від відповідача Олєйніков
Є.В.(за довіреністю)
Від третьої особи Теплюк В.В.(дов.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості за неналежне виконання
умов договору підряду № 05 від 05.09.2012 в
розмірі 177 761, 43 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 26.08.2014 порушено провадження у
розгляду на 10.09.2014.
Представник позивача з'явився в судове
засідання 10.09.2014, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.
Представник відповідача в судове
засідання 10.09.2014 не з'явився, проте
через канцелярію суду подав клопотання
про відкладення розгляду справи.
Суд задовольнив дане клопотання.
Розгляд справи відкладено на 25.09.2014.
25.09.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву на 02.10.2014 для подання
додаткових доказів по справі.
Представники позивача та відповідача
з'явилися в судове засідання 02.10.2014,
надали пояснення по суті справи та
подали додаткові докази по справі.
Представник відповідача подав суду
клопотання про залучення до участі у
справі третьою особою без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача товариство з обмеженою
відповідальністю "ЕКО". Суд, дослідивши
матеріали справи, вирішив, що дане
клопотання достатньо мотивоване,
належно обґрунтоване, а тому його слід
Розгляд справи відкладено на 21.10.2014.
Представники позивача, відповідача та
третьої особи з'явилися в судове
засідання 21.10.2014, надали пояснення по
суті справи та подали додаткові докази
по справі.
Представник відповідача подав
клопотання про зупинення провадження
по справі до розгляду апеляційної
скарги на ухвалу по даній справі від
25.09.2014 про відмову у прийнятті
зустрічної позовної заяви. Суд
відмовив у задоволенні даного
клопотання у зв"язку з таким:
Відповідно до ст. 79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
Господарський суд має право зупинити
провадження у справі за клопотанням
сторони, прокурора, який бере участь в
судовому процесі, або за своєю
ініціативою у випадках:
1) призначення господарським судом
судової експертизи;
2) надсилання господарським судом
матеріалів прокурору або органу
досудового розслідування;
3) заміни однієї з сторін її
Таким чином, підстава для зупинення
провадження у даній справі наведена
відповідачем не є тією підставою, в
силу ст. 79 ГПК України, на якій би суд
Перелік підстав для зупинення
провадження є вичерпним і посилання
відповідача на п. 3.16 ПП ВГСУ № 18 від
26.12.2011 є безпідставним.
Представники позивача та відповідача
подали спільне клопотання про
продовження строку розгляду справи.
Суд задовольнив дане клопотання.
Відповідно до ст. 69 ГПК України у
виняткових випадках за клопотанням
сторони, з урахуванням особливостей
розгляду спору, господарський суд
ухвалою може продовжити строк розгляду
спору, але не більш як на п'ятнадцять
Представник відповідача подав
клопотання про відкладення розгляду
справи. Суд задовольнив дане
Розгляд справи відкладено на 06.11.2014.
06.11.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву на 11.11.2014 для подання
додаткових доказів по справі.
В судове засіданні 11.11.2014 прибули
представники позивача, відповідача,
третьої особи і дали пояснення по
справі.
Представник позивача свої позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
Представник відповідача подав суду
заяву про застосування строку позовної
давності до вимог про сплату пені. Суд
Третя особа подала суду докази повного
розрахунку з відповідачем за виконані
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
позову, вислухавши представників
позивача, відповідача та третьої особи,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2012 між товариством з обмеженою
відповідальністю «ТЕРМІНАЛ - 2000» (далі -
Позивач) та товариством з обмеженою
відповідальністю «СОЛСТРОЙ» (далі -
Відповідач) був укладений Договір № 05
Підряду (далі - Договір).

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що
Субпідрядник (TOB «ТЕРМІНАЛ - 2000»)
зобов'язується організувати та
виконати повний комплекс робіт по
влаштуванню поребрику ФЕМ, влаштування
ФЕМ, встановлення борту, асфальтуванню,
озелененню з використанням власних
матеріалів та обладнання, необхідних
для введення в експлуатацію об'єкту
«Магазин продовольчих товарів з
відкритою автостоянкою на вул..
Закревського, 12 у Деснянському район м.
Києва. ( у подальшому - Об'єкт), а
Генпідрядник (TOB «СОЛСТРОЙ») згідно п.
1.2. Договору зобов'язується прийняти
виконані роботи шляхом підписання
Актів виконаних робіт та оплатити їх
вартість на умовах даного Договору.

П. 3.1 Договору визначена тверда
договірна ціна робіт, яка становить: 1 657
542 (один мільйон шістсот п'ятдесят сім
тисяч п'ятсот сорок дві) грн. 72 коп.

В свою чергу, п.п. 4.2.2. п. 4.2 Договору
визначено, що Генпідрядник (відповідач)
розраховується з Підрядником (TOB
«ТЕРМІНАЛ - 2000») за виконані роботи в
п'ятнадцятиденний термін після
підписання акту про прийняття
виконаних робіт.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання умов Договору, TOB «ТЕРМІНАЛ -
2000» було належним чином виконано
субпідрядні роботи визначені
Договором, про що було підписано АКТ
ВИКОНАНИХ РОБІТ за грудень 2012 року від
28.12.2012.

Не зважаючи на це, відповідач оплату
робіт здійснив лише частково, а саме:

1) згідно виписки по банківському
рахунку за 10 вересня 2012 року Відповідач
перерахував на користь TOB «ТЕРМІНАЛ -
2000» суму в розмірі 500 000,00 грн.;

2) згідно виписки по банківському
рахунку за 19 вересня 2012 року Відповідач
перерахував на користь TOB «ТЕРМІНАЛ -
2000» суму в розмірі 400 000,00 грн.;

3) згідно виписки по банківському
рахунку за 20 вересня 2012 року Відповідач
перерахував на користь TOB «ТЕРМІНАЛ -
2000» суму в розмірі 400 000,00 грн.

Окрім того, 31 грудня 2012 року позивач та
відповідач підписали АКТ № РУ-01617, який
підтверджує виконання позивачем на
користь відповідача
будівельно-монтажних робіт на суму - 34
808,40 грн., та надання відповідачем
послуг генерального підряду позивачу
на суму - 34 808,40 грн. Згідно Протоколу
погашення взаємної заборгованості від
31 грудня 2012 року Сторони домовилися про
проведення в грудні 2012 року
взаємозаліку на суму 34 808,40 грн.

Отже, відповідач не повністю виконав
свої зобов'язання і сума
заборгованості станом на 28 січня 2013
року становила 322 734,32 грн.

Відповідач здійснив оплату частково, а
саме:

4) згідно виписки по банківському
рахунку за 29 січня 2013 року Відповідач
перерахував на користь TOB «ТЕРМІНАЛ -
2000» суму в розмірі 109 857,18 грн.

Тому, вже з 29 січня по 13 червня сума
заборгованості становила 212 877,14 грн.
Оскільки, відповідач знову здійснив
часткову оплату 14 червня 2013 року , а
саме:

5) згідно виписки по банківському
рахунку за 14 червня 2013 року Відповідач
перерахував на користь TOB «ТЕРМІНАЛ -
2000» суму в розмірі 80 000,00 грн.

Сума заборгованості зменшилася до 132
877,14 грн.

Таким чином, всього Відповідач згідно
Договору частково оплатив виконані TOB
«ТЕРМІНАЛ - 2000» роботи в сумі 1 524 665,58
грн.

В результаті неналежного виконаний
відповідачем свого зобов'язання по
оплаті виконаних робіт в останнього
виникла заборгованість за договором в
сумі 132 877,14 грн.

Пізніше, між позивачем та відповідачем
було укладено Додаткову угоду № 1 до
Договору підряду № 05 від 05 вересня 2012
року від 27 червня 2013 року відповідно до
п. 1 якої Підрядник зобов'язувався
організувати, виконати і здати
Генпідряднику шляхом підписання акту
про прийняття виконаних робіт, повний
комплекс додаткових робіт на об'єкті
«Магазин продовольчих товарів з
відкритою автостоянкою на вул..
Закревського, 12 у Деснянському район м.
Києва». П. 2 Додаткової угоди передбачав
термін виконання додаткових робіт з 22
липня 2013 року по 31 липня 2013 року..
Договірна ціна, передбачена Додатковою
угодою, погоджена сторонами і
становила 24 160,50 грн.

Відповідач оплату робіт передбачених
Додатковою угодою здійснив, що
підтверджується випискою по
банківському рахунку за 30 липня 2013
року, згідно якої відповідач
перерахував на користь TOB «ТЕРМІНАЛ -
2000» суму в розмірі 24 160,50 грн. Позивач
роботи виконав згідно акту виконаних
робіт від 30 липня 2013 року і свої
зобов'язання виконав у повному обсязі.
Документи позивач надіслав
відповідачу вчасно через поштове
відділення, а відповідач одержав їх 16
серпня 2013 року, і хоча відповідач не
підписав і досі акт прийняття
виконаних робіт, проте оплату по
Додатковій угоді здійснив, у повному
обсязі.

Таким чином, розмір заборгованості
відповідача згідно Договору
підтверджується також АКТОМ ЗВІРКИ
взаємних розрахунків станом на 29 липня
2014 року між TOB «ТЕРМІНАЛ - 2000» та TOB
«СОЛСТРОЙ» Договір підряду № 05 від 05
вересня 2012 року та Додаткова угода № 1
від 27 червня 2013 року складає 132 877, 14 грн.

Разом з супровідним листом вих. № 2 від
04 липня 2014 року TOB «ТЕРМІНАЛ - 2000»
направило на адресу відповідача акти
звірки взаєморозрахунків. Зазначений
лист разом з доданими до нього актами
відповідач отримав 07 липня 2014 року.
Повторно позивач направив відповідачу
лист вих. № 3 від 29 липня 2014 року з
аналогічними документами.

Незважаючи на вказані обставини,
відповідач зазначені листи
проігнорував, а підписаний зі свого
боку другий екземпляр акту звірки
взаєморозрахунків не повернув.

Таким чином, відповідач своїми діями
(не проведення розрахунків за виконані
роботи по договору) порушив умови
договору щодо належного та
добросовісного виконання зобов'язання
по договору, наслідком чого є
неотримання позивачем коштів у сумі 132
877,14 грн.

У своєму відзиві на позовну заяву
відповідач зазначив, що відповідно до
п. 4.2.3 п. 4.2 Договору при розрахунках за
фактично виконані роботи Генпідрядник
(Замовник) утримує 5% вартості фактично
виконаних робіт для формування
гарантійного фонду. Кошти гарантійного
фонду перераховуються Підряднику
після 60 календарних днів із дати
підписання акту прийняття об'єкту в
експлуатацію протягом п'ятнадцяти
днів, при умові отримання коштів від
Замовника будівництва.

Отже, на думку відповідача, для
настання строку платежу позивач має
довести про настання строку платежу, а
саме повного розрахунку Замовника у
справі із Генпідрядником.

Також, відповідач, зазначає про
відсутність виконавчої документації
за .договором та на неналежний доказ, а
саме акт приймання виконаних
будівельних робіт за липень 2013 року.

Проте суд вважає позицію відповідача
необґрунтованою та такою, що не
відповідає чинному законодавству
України зважаючи на наступне.

Замовником будівництва TOB «ЕКО» надано
завірену копію акту № 4 виконаних
підрядних робіт з будівництва магазину
продовольчих та непродовольчих
товарів автостоянкою на вул. Миколи
Закревського, 12 у Деснянському районі
м. Києва підписаний Замовником
будівництва та відповідачем як
Генпідрядником. Отже, виконані роботи
були прийняті та оплачені Замовником
будівництва, відповідно у ТОВ «ЕКО»
немає претензій до виконаних робіт та
здійснено розрахунок з відповідачем у
повному обсязі. Отже, кошти відповідач
отримав і настав строк здійснення
оплати гарантійного фонду позивачу.

Відповідно до п.99 постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Загальних умов укладення та виконання
договорів підряду в капітальному
будівництві" №668 від 01.08.2005 розрахунки
за виконані роботи проводяться на
підставі документів про обсяги
виконаних робіт та їх вартість.
Документи про виконані роботи та їх
вартість складаються і підписуються
підрядником та передаються Замовнику.
Замовник перевіряє ці документи і в
разі відсутності зауважень підписує
їх. Після підписання документів
замовник зобов'язаний оплатити
виконані роботи. Акти виконаних
підрядних робіт підписані Сторонами
договорів, зауважень з боку
Генпідрядника з приводу них під час
підписання не висувалося, а отже
виконані роботи підлягають оплаті
Відповідачем.

Згідно положень ст.838 Цивільного
кодексу України у разі залучення
підрядником до виконання робіт інших
осіб (субпідрядників), підрядник
виступає перед замовником як
генеральний підрядник, а перед
субпідрядником - як замовник.

Отже, саме на замовника, а у даному
випадку на генпідрядника, покладено
обов'язок організувати за власний
рахунок прийняття виконаних
субпідрядних робіт, а тому
генпідрядник повинен вжити всіх
заходів для належного прийняття робіт,
в тому числі і підписання
розрахункових документів
уповноваженою особою. Дана правова
позиція підтверджується Постановою
Вищого господарського суду України від
19 серпня 2010 № 41/36.

При цьому, будь-які претензії та
зауваження, в тому числі щодо виконання
робіт, повинні пред'являтись до
підписання документів про обсяги
виконаних робіт та їх вартість, а також
акту приймання виконаних підрядних
робіт.

Акти виконаних підрядних робіт та
довідки про вартість виконаних робіт
підписані обома сторонами (як
позивачем, так і відповідачем) без
будь-яких заперечень чи зауважень.

Отже, враховуючи, що підписані
сторонами акти приймання виконаних
підрядних робіт та довідки про їх
вартість у відповідності до умов
укладеного між сторонами договору та
вимог закону є розрахунковими
документами, на підставі яких
здійснюється оплата за виконані
роботи, відповідач зобов'язаний
оплатити їх після підписання цих
документів.

Передача та прийняття робіт є чинними
після підписання сторонами актів
прийняття виконаних підрядних робіт,
підписання яких одночасно свідчить про
повне та остаточне завершення
підрядником робіт, наявність пакету
виконавчої документації та
відсутність будь-яких недоліків у
відповідності до вимог договору та
чинного законодавства.

Окрім того, згідно з п. 1.2. Договору
підряду №05 Генпідрядник приймає
якісно виконані роботи шляхом
підписання Актів виконаних робіт
згідно з п. 4 Договору, та зобов'язується
оплатити якісно виконані роботи на
умовах даного Договору. Отже,

підписавши акт про виконані роботи від
28 грудня 2012 року відповідач
констатував і підтвердив, що прийняв
якісно виконані роботи відповідно до п.
4 Договору, а отже у нього виник
обов'язок оплатити роботи.

Щодо аргументу відповідача, про
неналежний доказ, а саме акт прийняття
виконаних будівельних робіт за липень
2013 року, не підписаний відповідачем, то
згаданий акт стосується не зобов'язань
за основним договором, а додаткової
угоди, яка не є предметом розгляду у
даній справі.

Отже суд зазначає, що відмова в оплаті -
є відмовою у виконанні взятих на себе
за договором зобов'язань, а це
порушення умов договору і прав
позивача на отримання узгоджених сум
зобов'язання, що зумовило звернення
останнього до суду із вимогою про
зобов'язання примусово сплатити суми
грошового зобов'язання.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Укладений між сторонами договір має
ознаки договору підряду, а відтак суд
застосовує норми що регулюють даний
вид договорів.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Оскільки відповідач не виконав взятих
на себе зобов'язань за договором щодо
оплати заборгованості за виконаних
позивачем робіт, то позовні вимоги про
стягнення з нього грошових коштів в
розмірі 132 877,14 грн. є правомірними та
такими, що підлягають задоволенню в
розмірі визнаному судом обґрунтованим.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 7434,65 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Згідно розрахунку позивача, 3% річних
становлять 7434,65 грн. Суд вважає даний
розрахунок обґрунтованим та
задовольняє позовні вимоги в цій
частині.

Оскільки факт невиконання та
прострочення грошового зобов'язання
відповідачем є доведеним, позивач
просить стягнути з відповідача
передбачену договором пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожен день
прострочки платежу в у відповідності з
п. 7.7 договору.

Проте, відповідачем було заявлено про
застосування строку позовної давності
до вимог про стягнення пені, у зв'язку з
чим суд зазначає наступне:

Відповідно до підпункту 4.2.3 пункту 4.2
при розрахунках за фактично виконанні
роботи Генпідрядник (Замовник) утримає
5% вартості фактично виконаних робіт
для формування гарантійного фонду.

Гарантійний фонд складає 1690275,75 грн.
(вартість робіт) х 5% = 84513,79 грн.

Кошти Гарантійного фонду
перераховуються Підряднику після 60
(шістдесяти) календарних днів із дати
підписання акту прийняття об'єкту в
експлуатацію протягом п'ятнадцяти
днів, при умові отримання коштів від
Замовника будівництва.

Строк оплати коштів гарантійного фонду
настав « 20» листопада 2012р.

Крім того, пунктом 4.2.1. передбачений
обов'язок Генпідрядника сплатити
Підряднику кошти на підставі Акту
виконаних робіт за ф. КБ-2в, довідок КБ-3,
які подає Підрядник не пізніше 25 числа
звітного місяці, а Генпідрядник
розглядає і підписує протягом п'яти
днів. Тобто строк оплати за актом
підписаному у грудні місяця 2012 року
настав 30 грудня 2012 року.

Пунктом 4.2.2. Договору передбачено, що
Генпідрядник розраховується за
виконані роботи з пропорційним
утриманням авансового платежу в 15 -
денний термін після підписання Акту
про прийняття виконаних робіт та
надходження від Замовника будівництва
коштів, шляхом безготівкового
перерахунку коштів на поточний рахунок
підрядника.

Нормами ст.ст. 257, 258 ЦК України
встановлено, що загальний строк
позовної давності становить три роки, а
позовна давність щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
встановлена строком в один рік. Згідно
ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
відмови у позові.

Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявлено стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

Відповідно до ч 1. ст. 223 ГК України при
реалізації в судовому порядку
відповідальності за правопорушення у
сфері господарювання застосовуються
загальний та скорочені строки позовної
давності, передбачені Цивільним
кодексом України, якщо інші строки не
встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки. Пунктом 1 ч. 2 ст.
257 ЦК України передбачено, що позовна
давність в один рік застосовується до
вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені).

Частина 1 ст. 261 ЦК України встановлює
загальні критерії визначення початку
перебігу строку позовної давності,
який обчислюється від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила, при цьому згідно з ч.
5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з
визначеним строком виконання перебіг
позовної давності починається зі
спливом строку виконання.

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою відмови у позові.

Відтак строк позовної давності до
заявлених позовних вимог щодо
стягнення штрафних санкцій (пені)
почався 14.01.2013 та сплинув 13.01.2014, а
штрафних санкцій щодо порушення строку
оплати гарантійного фонду почався
21.11.2012 та сплинув 20.11.2013.

Таким чином, суд відмовляє позивачу в
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача пені.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю
"Термінал-2000" задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Солстрой" (02140, м.
Київ, вул. Б.Гмирі, буд. 1, ) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Термінал-2000" (03040, м.
Київ, вул. Васильківська, буд. 8, ) основний борг в розмірі 132
877(сто тридцять дві тисячі вісімсот
сімдесят сім) грн. 14 коп., 3% річних в сумі
7 434(сім тисяч чотириста тридцять
чотири) грн. 65 коп. та судовий збір у
розмірі 2806(дві тисячі вісімсот шість)
грн. 24 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
17.11.2014