ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 9/5009/1639/11

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І.,
суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Семеренко С.О., дов. від
04.03.2014р. №1204/20-19.

Державної виконавчої служби України -
Пересічанська О.М., дов. від 25.12.2013р.
№4.4-03/4.4/1732.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. №3382
З/1-18) на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.09.2014 у справі
№9/5009/1639/11

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ,

до Концерну "Міські теплові мережі", м.
Запоріжжя,

за участю Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України, м. Київ,

про стягнення 30 410 848,116 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 22.09.2014 року у
справі №9/5009/1639/11 (суддя Корсун В.Л.)
було відмовлено у задоволенні скарги
позивача на дії відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України.

Оскаржувана ухвала місцевого
господарського суду з посиланням на п.8
ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», мотивована тим, що
рішення суду у даній справі фактично
виконано, у зв'язку з цим виконавче
провадження підлягає обов'язковому
закінченню.

Позивач - Дочірня компанія "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України», із
вказаною ухвалою місцевого
господарського суду не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення
господарським судом першої інстанції
норм чинного законодавства, просить
ухвалу скасувати. В обґрунтування
своїх доводів апелянт зазначає, що
виконавче провадження на підставі п.14
ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження» можливо було закінчити до
30.06.2012р., проте в порушення зазначеної
норми, державним виконавцем винесено
постанову про закінчення виконавчого
провадження від 17.06.2014р. Апелянт в
обґрунтування своєї правової позиції
зазначає, що державною виконавчою
службою не стягнуто 8 417 392,91 грн., а
отже державний виконавець зобов'язаний
був виконувати рішення суду до повного
фактичного виконання, а не виносити
постанову про закінчення виконавчого
провадження. А отже, на думку апелянта,
державний виконавець не пересвідчився
у стягувача про існування
заборгованості за виконавчим
документом, що свідчить про недбале
ставлення державного виконавця до
своїх службових обов'язків, які стали
підставою безпідставно винесеної
постанови про закінчення виконавчого
провадження.

Автоматизованою системою
документообігу Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу (справу) призначено
для розгляду судді-доповідачу
Терещенко О.І.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від
24.10.2014р.(колегія суддів у складі:
головуючий суддя Сіверін В.І., суддя
Терещенко О.І., суддя Медуниця О.Є.)
апеляційну скаргу відповідача було
прийнято до провадження та призначено
її до розгляду на 05.11.2014 року.

21.10.2014р. концерном «Міські теплові
мережі» до суду апеляційної інстанції
було надано відзив на апеляційну
скаргу (вх.№9318), в якому останній
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, ухвалу господарського
суду Запорізької області від 22.09.2014р. у
даній справі залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 05.11.2014р. у даній
справі розгляд справи відкладено на
18.11.2014р., у зв'язку з задоволенням
клопотання представника Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про відкладення розгляду справи та
продовження строку її розгляду.

18.11.2014р. у судовому засіданні
представник Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України заперечував проти
доводів апеляційної скарги, вважав
вимоги апелянта необґрунтованими, а
оскаржувану ухвалу такою, що прийнята з
дотриманням вимог чинного
законодавства, у зв'язку з чим просить
залишити її без змін.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення апеляційної скарги,
просив ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.09.2014 у справі
№9/5009/1639/11 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, хоча належним
чином був повідомлений про час та місце
розгляду справи, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення №9670, проте не
скористався своїм правом на участь у
судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення
позивача про час та місце засідання
суду, а також те, що явка сторін не була
визнана судом обов'язковою, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутністю
представника позивача.

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, колегія
суддів встановила наступне.

Позивач, дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовом до відповідача,
концерну "Міські теплові мережі", про
стягнення заборгованості за договором
поставки природного газу для надання
населенню послуг з опалення та
гарячого водопостачання від 23.09.2009 №
06/09-1275-ТЕ-13.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 15.06.2011р. у даній
справі позовні вимоги Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" до концерну "Міські теплові
мережі" про стягнення заборгованості
за договором поставки природного газу
для надання населенню послуг з
опалення та гарячого водопостачання
від 23.09.09 № 06/09-1275-ТЕ-13 задоволено
частково.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 25.08.2011р. у
справі №9/5009/1639/11 рішення
господарського суду Запорізької
області від 15.06.2011 залишено без змін.

На виконання вказаного рішення 26.09.2011р.
господарським судом Запорізької
області видано відповідний наказ.

21.05.2012р. ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» звернувся до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України з
заявою про відкриття виконавчого
провадження.

30.05.2012р. постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Рагімовою А.Н. на
підставі заяви ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» відкрито виконавче
провадження ВП №32826504 з виконання
наказу господарського суду
Запорізької області виданого 26.09.2011р. у
справі №9/5009/1639/11 та зазначено, що
залишок боргу відповідача складає 8 443
128,91 грн.

У травні 2014 року концерн «Міські
теплові мережі» звернувся до Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України з
заявою про закриття виконавчого
провадження, в якому зазначив, що
заборгованість за виконавчим
провадженням ВП 32826504 станом на 12.05.2014р.
їм погашено у повному обсязі.

17.06.2014р. головним державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Рагімовою А.Н. винесено постанову ВП
№32826504 про закінчення виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду
Запорізької області від 26.09.2011р. по
справі №9/5009/1639/11 на підставі п.14 ч.1 ст.
49, 50 Закону України «Про виконавче
провадження».

07.07.2014р. до господарського суду
Запорізької області надійшла скарга
Дочірньої компанії "Газ України "
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" від 03.07.2014р. № 31/10-4434
на дії відділу примусового виконання
рішень державної виконавчої служби
України, в якій заявник просить суд:

- визнати неправомірними дії
вказаного відділу державної
виконавчої служби щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 17.06.2014р. ВП № 32826504 з
примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 26.09.2011р. у справі № 9/5009/1639/11;

- визнати незаконною постанову
про закінчення виконавчого
провадження від 17.06.2014р. ВП № 32826504 з
примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 26.09.2011р. у справі № 9/5009/1639/11;

- зобов'язати державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби України відновити виконавче
провадження та вжити всі заходи для
фактичного повного виконання рішення
суду.

Позивач подав скаргу на дії
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України, в
якій просив визнати неправомірними дії
вказаного відділу державної
виконавчої служби щодо винесення
постанови про закінчення виконавчого
провадження від 17.06.2014р. ВП №32826504 з
примусового виконання наказу
господарського суду Запорізької
області від 26.09.2011р. у справі №9/5009/1639/11;
визнати незаконною постанову про
закінчення виконавчого провадження
від 17.06.2014р. ВП №32826504 з примусового
виконання наказу господарського суду
Запорізької області від 26.09.2011р. у
справі №9/5009/1639/11; зобов'язати
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
державної виконавчої служби України
відновити виконавче провадження та
вжити всі заходи для фактичного
повного виконання рішення суду.

22.09.2014р. господарським судом
Запорізької області прийнято
оскаржувану ухвалу, з підстав
наведених вище.

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, апеляційний
суд дійшов висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Відповідно до приписів статті 115 ГПК
України, рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 116 ГПК
України, виконання рішення
господарського суду провадиться на
підставі виданого ним наказу, який є
виконавчим документом.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче
провадження», визначено, що виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Платіжним дорученням від 19.07.2011р. №1
концерном «Міські теплові мережі»
перераховано ДК «Газ України «НАК
Нафтогаз України» 19 908 487 грн.
основного боргу, за договором від
23.09.2009р. №06/09-1275 -ТЕ-13.

Як вбачається з рішення господарського
суду м. Києва від 28.09.2012р. у справі
№5011-27/6245-2012, судом відмовлено у
задоволенні позову концерну «Міські
теплові мережі» до ДК "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" про зобов'язання, у
відповідності до положень Закону
України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію» та
постанови Кабінету Міністрів України
від 08.08.2011р. №894, якою затверджено
«Порядок списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію»,
провести списання заборгованості в
сумі 8 417 392,91 грн. З зазначеного
рішення вбачається, що предметом
розгляду у вказаній справі є списання
заборгованості з пені та фінансових
санкцій у розмірі 8 417 392,91 грн., що
виникла на підставі договору від
23.09.2009р. №06/09-1275-ТЕ-13, укладеного між
Концерном «Міські теплові мережі» та
ДК "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", списання якої відповідач не
здійснив.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2013р. у
справі №5011-27/6245-2012 рішення
господарського суду м. Києва від
28.09.2012р. скасовано, позов концерну
«Міські теплові мережі» задоволено
повністю та зобов'язано ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України" у відповідності
до положень Закону України «Про деякі
питання заборгованості за спожитий
природний газ та електричну енергію»
провести списання заборгованості
Концерну «Міські теплові мережі» в
сумі 8 417 392,91 грн., з яких 2 186 630,05
грн. пені, 4 818 066,35 грн. інфляційних
втрат, 1 412 696,51 грн. - 3% річних.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.04.2013р. у справі
№5011-27/6245-2012, постанову Київського
апеляційного господарського суду у
даній справі залишено без змін.

Постановою Верховного суду України від
15.10.2013р. відмовлено у задоволенні заяви
ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"
про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від
16.04.2013р. у справі №5011-27/6245-2012. У
зазначеній постанові визначено, що
суди попередніх інстанцій дійшли
правильних висновків про те, що
протокол комісії з питань списання
заборгованості від 30.09.2011р., утвореної
Концерном «Міські теплові мережі» є
достатньою підставою для списання
заборгованості з пені, штрафних та
фінансових санкцій у розмірі 8 417 392,91
грн.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2013р. у
справі №5011-27/6245-2012 вбачається, що ДК
«Газ України» НАК «Нафтогаз України»
був зобов'язаний провести списання
заборгованості концерну «Міські
теплові мережі» за договором від
23.09.2009р. №06/09-1275-ТЕ13 в сумі 8 417 392,91
грн., з яких 2 186 630,05 грн. пені, 4 818
066,35 грн. інфляційних втрат, 1 412 696,51
грн. - 3% річних.

Як вбачається з платіжного доручення
від 02.04.2014р. №5659 Концерном «Міські
теплові мережі» сплачено ДК «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» 25 736
грн., з яких 25 500 грн. - оплата
державного мита та 236,00 грн. - оплата ІТЗ
судового процесу.

Платіжним дорученням від 12.05.2014р. №9761
концерном «Міські теплові мережі»
сплачено виконавчий збір у розмірі 2
573,60 грн. згідно постанови державного
виконавця ВП №32826504 від 07.03.2014р.

Порядок списання коштів, визначених
Законом України «Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію» визначено в
Постанові Кабінету Міністрів України
№894 від 08.08.2011р. «Про затвердження
порядку списання заборгованості за
природний газ та електричну енергію».

Відповідно до п.1 Порядку списання
заборгованості за природний газ та
електричну енергію, цей Порядок
визначає механізм списання
заборгованості (у тому числі
реструктуризованої) за природний газ
та електричну енергію, зокрема із
сплати пені, штрафних та фінансових
санкцій, що нараховані на
заборгованість за природний газ, а
також за кам'яне і буре вугілля, газ
нафтопереробки, нафтопродукти і
природний газ підприємств, що
виробляють електричну енергію, перед
Держрезервом, яку реструктуризовано
відповідно до рішень Кабінету
Міністрів України, відповідно до
Закону України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію" (далі -
заборгованість).

Дія цього Порядку поширюється на
підприємства незалежно від форми
власності, що виробляють,
транспортують і постачають теплову та
електричну енергію, надають послуги з
диспетчерського управління об'єднаною
енергетичною системою, суб'єктів
господарювання, що здійснюють
постачання природного газу та
електричної енергії за регульованим
тарифом, Національну акціонерну
компанію "Нафтогаз України" та її
дочірні компанії "Газ України",
"Укртрансгаз", "Укргазвидобування", а
також державне акціонерне товариство
"Чорноморнафтогаз" і державне
підприємство "Енергоринок" (далі -
учасники процедури списання).

Відповідно до п. 4 Порядку обсяг
заборгованості (у тому числі
реструктуризованої) за природний газ
визначається з урахуванням вимог
законодавства з питань інвентаризації
основних засобів, нематеріальних
активів, товарно-матеріальних
цінностей, коштів, документів та
розрахунків і списується: учасниками
процедури списання, що здійснюють
постачання природного газу за
регульованим тарифом або виробляють,
транспортують і постачають теплову
енергію, перед дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" - у сумах,
що обліковуються в бухгалтерському
обліку таких учасників; компанією - у
сумах, що обліковуються в її
бухгалтерському обліку, включаючи
заборгованість ліквідованих
підприємств, що виробляють,
транспортують і постачають теплову
енергію.

Відповідно до п.6 Порядку для списання
заборгованості кожен учасник
процедури списання утворює комісію з
питань списання заборгованості, до
складу якої обов'язково входить
керівник такого учасника як голова
комісії та головний бухгалтер і яка
визначає обсяг заборгованості, що
підлягає списанню, у розрізі
контрагентів. Списання заборгованості
проводиться на підставі протоколів
зазначеної комісії, затверджених її
головою. Датою списання заборгованості
є дата затвердження протоколу.

30.09.2011р. відбулося засідання комісії
боржника, на якому прийнято рішення про
списання заборгованості. Вказане
рішення зафіксоване протоколом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що заборгованість у розмірі 8
417 392,91 грн. (з яких 2 186 630,05 грн.
пені, 4 818 066,35 грн. інфляційних втрат,
1 412 696,51 грн. - 3% річних) була списана
концерном «Міські теплові мережі»
згідно протоколу засідання комісії з
питань списання заборгованості від
30.09.2011р. Також, постановою Київського
апеляційного господарського суду від
19.02.2013р. у справі №5011-27/6245-2012, апелянта
зобов'язано провести списання
заборгованості концерну «Міські
теплові мережі» в сумі 8 417 392,91 грн., а
тому рішення суду виконано у повному
обсязі.

А тому колегія суддів не погоджується з
доводами апелянта про те, що за
концерном «Міські теплові мережі»
станом на теперішній час рахується
дебіторська заборгованість за
договором №06/09-1275-ТЕ-13 від 23.09.2009р. в
сумі 8 417 392,91 грн.

Щодо доводів апелянта про те, що
виконавче провадження можливо було
закінчити до 30.06.2012р., колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі: фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем у постанові про
закінчення виконавчого провадження, як
підставу для закінчення виконавчого
провадження зазначено п.14 ч.1 ст. 49
Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якої
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі: списання згідно із
Законом України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію"
заборгованості, встановленої рішенням
суду, яке підлягало виконанню на
підставі виконавчого документа.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що неправильне зазначення
державним виконавцем процесуальної
норми підстав для закінчення
виконавчого провадження не може бути
підставою для визнання дій державного
виконавця неправомірним, оскільки
рішення по даній справі фактично
виконано, тому виконавче провадження
підлягає обов'язковому закінченню.

Стосовно доводів апелянта про те, що
державний виконавець не пересвідчився
у стягувача про існування
заборгованості за виконавчим
документом, колегія суддів зазначає
наступне.

Матеріали справи містять запити
державного виконавця від 21.01.2013р.
№12-0-34-2131/5-508/5 та від 05.05.2014р.
№14-0-34-2299/5-132/5 та лист від 07.05.2014р.
№14-0-34-2132/5, в яких державний виконавець
звертався до ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» з проханням
повідомити відділ державної
виконавчої служби про проведення
процедури списання заборгованості та
про наявність або відсутність
заборгованості за виконавчим
документом від 26.09.2011р. №9/5009/1639/11.

Приписами статті 121-2 ГПК України
встановлено, що скарги на дії чи
бездіяльність органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів можуть бути подані стягувачем,
боржником або прокурором протягом
десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, про час і місце
якого повідомляються ухвалою
стягувача, боржник чи прокурор та орган
виконання судових рішень. Неявка
боржника, стягувача, прокурора чи
представника органу Державної
виконавчої служби в судове засідання
не є перешкодою для розгляду скарги. За
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, яка надсилається
стягувачеві, боржникові та органові
виконання судових рішень. Ухвалу може
бути оскаржено у встановленому цим
Кодексом порядку.

Враховуючи вказані обставини,
господарський суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
відхилення скарги ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» на дії Відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України, м.
Київ.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені
господарським судом першої інстанції
на підставі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження; висновки
суду відповідають цим обставинам,
юридична оцінка надана їм з вірним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, що свідчить про
відсутність підстав для скасування або
зміни оскаржуваної ухвали. Доводи,
викладені в апеляційній скарзі, не
знайшли свого підтвердження при
апеляційному перегляді ухвали, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" слід залишити без
задоволення, ухвалу господарського
суду Запорізької області - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 99, 101, ч.1 ст.103, ст.105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" , м. Київ
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 22.09.2014р. у
справі №9/5009/1639/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складений
21.11.2014р.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Медуниця О.Є.