ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 р.
Справа № 908/1895/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю

прокурора - Ногіної О.М. посвідчення №
008307 від 09.10.2012 року

представників сторін:

позивача - Ведмедь А.Є. за дорученням №
1127 від 31.12.2013 року

відповідача - Мартиненко К.І. за
дорученням від 10.04.2014 року

3-тя особа - Мартиненко К.І. за
дорученням від 28.02.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційні скарги позивача (вх. №3224
З/1-32) та першого заступника прокурора
Запорізької області (вх. №3233 З/1-32) на
рішення господарського суду
Запорізької області від 08 вересня 2014
року у справі

за позовом Прокурора Жовтневого району
м.Запоріжжя в інтересах держави - орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції в спірних
відносинах - Концерн «Міські теплові
мережі» в особі філії концерну «МТМ»
Жовтневого району, м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства
«Мелітопольський м'ясокомбінат», м.
Мелітополь, Запорізької області

3-тя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача - Приватне акціонерне
товариство «Торговий дім «Вакула», м.
Мелітополь, Запорізької області

про стягнення 65261,40 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Концерн "Міські теплові мережі" в
особі Філії Концерну "Міські теплові
мережі" Жовтневого району звернувся до
господарського суду Запорізької
області про стягнення з ПАТ
"Мелітопольський м'ясокомбінат"
основного боргу у розмірі 62871,61 грн. та
3% річних у розмірі 2389,79 грн.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 08 вересня 2014
року (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.) позов
задоволено частково. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства
«Мелітопольський м'ясокомбінат» на
користь Концерну «Міські теплові
мережі» в особі філії концерну «МТМ»
Жовтневого району 27468,51 грн. основного
боргу, 2389,79 грн. суми 3% річних. В решті
позову відмовлено.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
Запорізької області від 08 вересня 2014
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити в
повному обсязі. Вказує на те, що
правовідносини між сторонами в частині
купівлі - продажу теплові енергії
регулюються виключно Договором № 600030
від 11.09.2012 року. Умови Додаткової угоди
розповсюджуються на правовідносини
між сторонами з 01 квітня 2014 року по 31
березня 2014 року. Таким чином, саме з
моменту внесення змін до основного
Договору 01 квітня 2013 року при
розрахунках вартості спожитої
теплової енергії застосовується новий
розмір теплового навантаження на
об'єкт теплопостачання - 0,019383
Гкал/годину.

Перший заступник прокурора
Запорізької області подав апеляційну
скаргу, в якій просить рішення
господарського суду Запорізької
області від 08 вересня 2014 року скасувати
та прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити в повному обсязі. Вказує
на те, що при прийнятті рішення
господарським судом помилково
застосовано положення Додаткової
угоди № 1 до Договору купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді № 600030,
яка підписана сторонами 15.04.2013 року до
спірних правовідносин, що діяли з
жовтня 2012 року по квітень 2013 року.

Враховуючи, що апеляційні скарги
позивача та Першого заступника
прокурора Запорізької області на
рішення господарського суду
Запорізької області від 08 вересня 2014
року стосуються однієї і тієї ж справи,
між тими ж сторонами, колегія суддів
вважає доцільним об'єднати зазначені
апеляційні скарги в одне апеляційне
провадження.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу вказує на те, що оскаржене
рішення прийняте при повному та
всебічному з'ясуванні обставин справи,
воно є обґрунтованим і відповідає як
фактичним обставинам, так і вимогам
чинного законодавства. На цій підставі
просить рішення господарського суду
Запорізької області від 08 вересня 2014
року залишити без змін, а апеляційні
скарги залишити без задоволення.
Вказує на те, що прокурором та
позивачем не доведено, що величина
теплового навантаження у приміщенні в
період з жовтня 2012 року по квітень 2013
року становили саме 0,044365 Гкал/годину.
Додаткова угода підтверджує факт
визнання позивачем теплового
навантаження приміщення саме 0,019383
Гкал/годину.

Представник 3-ї особи підтримує
позицію відповідача та просить рішення
господарського суду Запорізької
області від 08 вересня 2014 року залишити
без змін, а апеляційні скарги залишити
без задоволення.

Розглянувши наявні матеріали
справи, перевіривши повноту
встановлених судом першої інстанції
обставин та докази на їх підтвердження,
юридичну оцінку, правильність
застосування господарським судом
Запорізької області норм
матеріального та процесуального права
та доводи апеляційної скарги в межах
вимог, передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, колегія суддів
встановила наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення
господарський суд зазначив, що згідно
розрахунку теплової потужності,
системи опалення по фактичному
споживанню і гарячого водопостачання
офісного приміщення по вул. Аваліані, 1,
у м. Запоріжжя виданого ТОВ "Мідас-буд",
величина теплового навантаження у
вказаному приміщенні становить 0,019383
Гкал/год замість вказаних у Договорі
0,044365 Гкал/год. На підставі розрахунку
ТОВ "Мідас-буд" 15.04.2013 року, між
позивачем і відповідачем укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору
купівлі-продажу теплової енергії, в
якій зазначено величина теплового
навантаження у приміщенні,
розташованому за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Аваліні, 1, становить 0,019383 Гкал/год.
Додаткова угода № 1 підписана
сторонами та завірена печатками
підприємств. Розглянувши надані
розрахунки, суд приймає до уваги
розрахунок відповідача, оскільки,
зазначена Додаткова угода підтверджує
факт визнання позивачем того, що
величина теплового навантаження
приміщення, розташованого за адресою:
м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 1, становить
саме 0,019383 Гкал/год. Таким чином,
величина теплового навантаження у
приміщенні, розташованому за адресою:
м. Запоріжжя, вул. Аваліні, 1, становить
0,019383 Гкал/год., а розмір плати з
опалення, за період з жовтня 2012 року по
квітень 2013 року складає 27468 грн. 51коп.
Оскільки, відповідач не надав суду
доказів виконання зобов'язань щодо
відшкодування вартості спожитої
теплової енергії та перевіривши
розрахунок, наданий відповідачем,
господарський суд дійшов висновку про
те, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково в сумі 27468 грн.
51коп. В решті вимог господарський суд
відмовив за необґрунтованістю (т.2
а.с.73-75).

На думку колегії суддів, зазначені
висновки місцевого суду не
відповідають матеріалам справи та
нормам чинного законодавства з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням господарського суду
Запорізької області від 19.06.2012 року у
справі №5009/1413/12 задоволено позов
Концерну «Міські теплові мережі» в
особі філії Концерну «Міські теплові
мережі» Жовтневого району м.Запоріжжя
до Публічного акціонерного товариства
«Мелітопольський м'ясокомбінат» про
зобов'язання укласти Договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 600030 (т.1 а.с.14-23).

Постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
11.09.2012 року зазначене рішення
господарського суду Запорізької
області від 19.06.2012 року залишено без
змін та набрало законної сили (т.1
а.с.24-26).

З матеріалів справи також
вбачається, що з 01 лютого 2013 року між
ВАТ «Мелітопольський м'ясокомбінат»
(поживач) та Концерн «Міські теплові
мережі» (Теплопостачальна організація)
укладено Договір № 600030 купівлі-продажу
теплової енергії в гарячій воді (т.1
а.с.108-115).

Відповідно до п.1.1 Договору,
Теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання відпустити теплову
енергію в гарячій воді споживачу, а
Споживач зобов'язується прийняти та
оплатити її вартість за діючими
тарифами (цінами) в терміни та порядку,
встановленими умовами цього договору
та додатками до договору, що є його
невід'ємними частинами.

У п. 2.1. Договору сторони визначили,
що теплова енергія відпускається
Споживачу в Гкал згідно з Додатком 1 до
цього Договору в гарячій воді на такі
потреби: опалення та вентиляція - на
протязі опалювального періоду;
підігрів води - за наявності
можливості; кондиціювання - по
замовленню Споживача; інші
технологічні потреби - по замовленню
Споживача.

Згідно з п.4.1.8. Договору
теплопостачальна організація має
право одержувати від споживача плату
за відпущену теплову енергію, у тому
числі отримувати від споживача
авансовий платіж.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що
підставою для розрахунків споживача з
теплопостачальною організацією є
рахунок та Акт приймання-передачі.

Відповідно до п.3.2.25 Договору
Споживач зобов'язаний щомісячно, у
строки, визначені даним договором,
повертати Теплопостачальній
організації підписаний уповноваженою
особою та належним чином оформлений
Акт приймання-передачі теплової
енергії в гарячій воді.

Згідно з п.6.7.2 Договору у разі
неотримання Теплопостачальною
організацією підписаного Акту
приймання-передачі, або обгрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін,
встановлений п.6.7.1. договору, Акт
підписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому розрахунковий
період.

У п.3.2.6. Договору зазначено, що
Споживач зобов'язується виконувати
умови та порядок оплати спожитої
теплової енергії в обсягах і терміни,
які передбачені цим Договором.

Відповідно до п.6.4 Договору
Споживач зобов'язаний до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію.

З Додатку № 1 до Договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді №600030 від 11.09.2012 року
вбачається, що теплопостачальна
організація відпускає споживачу в
поточному році теплову енергію в
гарячій воді на об'єкти ПАТ
«Мелітопольський м'ясокомбінат» за
адресою: м.Запоріжжя, вул. Аваліані, 1
площею 850 кв.м., а саме 13/25 частини
приміщення IX підвалу та першого
поверху літ.А-5 з тепловим
навантаженням 0,044365 Гкал/год (т.1 а.с.116).

З Актів приймання-передачі
теплової енергії та рахунків за
спожиту теплову енергію вбачається, що
в період з жовтня 2012 року по квітень 2013
року позивач відпустив відповідачу
теплову енергію на суму 62871,61 грн. (т.1
а.с.29-42).

З поштових Реєстрів за жовтень 2012
року - квітень 2013 року вбачається, що
вказані Рахунки та Акти відправлені
позивачем на адресу відповідача (т.1
а.с.43,44).

25.02.2014 року Філія концерну «МТМ»
Жовтневого району м.Запоріжжя
направляла на адресу ПАТ
«Мелітопольський м'ясокомбінат»
претензію № 1497-04 щодо погашення
заборгованості за теплову енергію за
період з жовтня 2012 року по квітень 2013
року, про що свідчить Реєстр на
отправку заказної кореспонденції за
лютий 2014 року (т.1 а.с.50,51).

З аналізу діючого законодавства
вбачається, що зобов'язання виникають з
підстав, встановлених ст. 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

У ст. ст. 216, 217, 218 Господарського
кодексу України зазначено, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання.

З наданого позивачем до позовної
заяви розрахунку вбачається, що
заборгованість відповідача за період з
жовтня 2012 року по квітень 2013 року
складає 62871,61 грн.

Відповідач підтверджує факт
отримання теплової енергії, проте
вказану заборгованість визначає
частково, оскільки вважає що,
відповідно до Додаткової угоди № 1 до
Договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 600030, яка
підписана сторонами 15.04.2013 року
величина теплового навантаження
приміщення розташованому за адресою: м.
Запоріжжя, вул. Аваліані, 1, становить
0,019383 Гкал/год, у зв'язку з чим його
заборгованість перед позивачем за
період з жовтня 2012 року по квітень 2013
року складає 27468,51 грн.

Колегія суддів ставиться критично
до тверджень відповідача з наступних
підстав.

Відповідно до Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановок Кабінету Міністрів України
№ 1198 від 03.10.2007 року, розрахунки за
спожиту теплову енергію здійснюються
на межі продажу, яка є межею балансовою
належності (відповідальності),
відповідно до договору на підставі
показів вузла обліку згідно з діючими
тарифами (цінами), затвердженими в
установленому порядку. У споживачів, що
не мають приладів комерційного обліку,
обсяг фактично спожитої теплової
енергії розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
Договорі.

Колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що правовідносини
між сторонами регулюються Договором
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 600030 від 01 лютого 2012 року,
який був предметом судового розгляду у
справі за позовом Концерну "Міські
теплові мережі" в особі філії Концерну
"Міські теплої мережі" Жовтневого
району м. Запоріжжя до ПАТ
"Мелітопольським м'ясокомбінат" про
зобов'язання укласти вказаний договір.
При цьому під час розгляду справи у
господарському суді змін у вказаний
Договір за ініціативою відповідача
щодо обсягу теплового навантаження не
вносилось.

Статтею 631 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір
набирає чинності з моменту його
укладення. Сторони можуть встановити,
що умови договору застосовуються до
відносин між ними, які виникли до його
укладення.

Відповідно до ч. 7 ст. 180
Господарського кодексу України
строком дії господарського договору є
час, впродовж якого існують
господарські зобов'язання сторін, що
виникли на основі цього договору. На
зобов'язання, що виникли у сторін до
укладення ними господарського
договору, не поширюються умови
укладеного договору, якщо договором не
передбачено інше. Закінчення строку
дії господарського договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, що мало місце під час
дії договору.

Зміни до вказаного Договору
внесені Додатковою угодою № 1 до
Договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 600030, яку
підписано сторонами 15.04.2013 року.

Колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що у п.7 Додаткової
угоди сторони визначили, що Додаткова
угода набирає чинності з моменту її
підписання сторонами та діє упродовж
строку дії Договору № 600030 (т.1 а.с.107).

На підставі наведеного колегія
суддів вважає, що вказаною Додатковою
угодою не передбачено застосування її
положень до відносин, які діяли до її
укладення.

Приймаючи до уваги викладене,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що судом першої інстанції при
прийнятті рішення не вірно застосовано
положення Додаткової угоди № 1,
підписаної сторонами 15 квітня 2013 року
до спірних правовідносин, що діяли з
жовтня 2012 року по квітень 2013 року за
Договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 600030.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що позивачем вірно
здійснено розрахунок відпущеної ПАТ
"Мелітопольський м'ясокомбінат"
теплової енергії в період з жовтня 2012
року по квітень 2013 року на суму 62871,61
грн. з урахуванням теплового
навантаження 0,044365 Гкал/год,
визначеного у Договорі № 600030 від 11.09.2012
року.

За таких обставин, враховуючи, що
відповідач не надав ні суду першої
інстанції, ні суду апеляційної
інстанції доказів сплати боргу за
Договором № 600030 від 11.09.2012 року, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
основного боргу у розмірі 62871,61
обґрунтовані та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позовних вимог про
стягнення з відповідач на користь
позивача 3% річних у розмірі 2389,79 грн.,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов*язання, на вимогу
кредитора зобов*язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3 відсотка річних
з простроченої суми, якщо інший розмір
відсотків не встановлений договором
або Законом.

З розрахунку 3% річних, наданого
позивачем, вбачається, що за період з
21.11.2012 року по 28.05.2014 року розмір пені
складає 2389,79 грн. (а.с.28).

Приймаючи до уваги, що розрахунок 3%
річних здійснений позивачем
відповідно чинного законодавства,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що вимоги позивача про стягнення 3%
річних у розмірі 2389,79 грн. обґрунтовані
та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційні
скарги позивача та підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Запорізької області від 08 вересня
2014 року підлягає скасуванню, оскільки
прийняте з порушенням норм
матеріального права, з прийняттям
нового рішення про задоволення позову.

Приймаючи до уваги, що спір виник з
вини відповідача, колегія суддів
вважає, що відповідно до ст. 49 ГПК
України, витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 2 ст.
103, п. 4 ч. 1, ст. 104, ст. 105 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги позивача та
першого заступника прокурора
Запорізької області об'єднати в одне
апеляційне провадження.

Апеляційні скарги позивача та першого
заступника прокурора Запорізької
області задовольнити.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 08 вересня 2014
року у справі № 908/1895/14 скасувати та
прийняти в нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Мелітопольський
м'ясокомбінат" (72319, Запорізька область,
м. Мелітополь, вул. Кірова,175, ) на користь Концерну "Міські
теплові мережі" в особі філії концерну
"МТМ" Жовтневого району м.Запоріжжя (69091,
бул. Гвардійський, 137, ,
п/р зі спеціальним режимом
використання №1951 у філії -
Запорізьке обласне управління ПАТ
«Державний ощадний банк України», МФО
313957,) суму основного боргу у розмірі
62871,61 грн., 3% річних у розмірі 2389,79 грн. та
913,50 грн. судового збору, сплаченого при
подачі апеляційної скарги.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Мелітопольський
м'ясокомбінат" (72319, Запорізька область,
м. Мелітополь, вул. Кірова,175, ) на користь Державного бюджету
України (код класифікації доходів
бюджету 22030001 "Судовий збір (Державна
судова адміністрація України, 050)",
одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя
(Орджонікідзевський район), 22030001, банк
одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій
області, р/р 3007, МФО 813015, ) судовий збір у розмірі 1827,00 грн.
за розгляд справи у суді першої
інстанції.

Доручити господарському суду
Запорізької області видати відповідні
накази.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Повна постанова складена 17.11.2014 року.

Головуючий суддя
Шепітько І.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Черленяк М.І.