м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши матеріали справи
за первісним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АТЛ"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК"доТовариства з обмеженою
грн. 65 коп.Представники сторін:від
позивача (відповідача за зустрічним
позовом): ОСОБА_1 - представник за
довіреністю б/н від 11.09.2014;від
відповідача (позивача за зустрічним
позовом): ОСОБА_2 -
представник за довіреністю № 36 від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
08.09.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" з вимогами до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
грн. 84 коп. основного боргу, 1369 грн. 96
коп. 3% річних та 7029 грн. 24 коп.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказав на те, що відповідач в порушення
норм чинного законодавства України та
укладеного між сторонами Договору
поставки № 250612 від 18.06.2012, не здійснив
оплату спеціальної винагороди за
реалізацію свого товару в мережі
магазинів позивача, що становить 5% від
суми реалізованого товару, яка станом
того, позивач заявив до стягнення 3%
річних у розмірі 1369 грн. 96 коп. за період
з 22.10.2013 по 01.09.2014 та інфляційні втрати в
розмірі 7029 грн. 24 коп. за жовтень 2013 року
- серпень 2014 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.09.2014 порушено провадження у
до розгляду на 29.09.2014.
26.09.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
відкладенні розгляду справи, яке суд
долучив до матеріалів справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014, відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, розгляд справи відкладено на
10.10.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду, які суд
долучив до матеріалів справи.
13.10.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли письмові пояснення
по справі.
У судовому засіданні 13.10.2014, відповідно
до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено перерву до 17.10.2014.
13.10.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва
надійшла зустрічна позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" з
вимогами до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" про стягнення
грн. 46 коп. 3% річних та 4415 грн. 82 коп.
Обгрунтовуючи позовні вимоги,
викладені у зустрічному позові,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
зазначило, що відповідач за зустрічним
позовом в порушення норм чинного
законодавства України та укладеного
між сторонами Договору поставки № 250612
від 18.06.2012, не в повному обсязі виконав
свої зобов'язання з оплати за
поставлений позивачем за зустрічним
позовом товар, внаслідок чого у нього
виникла заборгованість у розмірі 9518
грн. 23 коп. Крім того, у зв'язку з
неналежним виконанням Товариством з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" своїх
зобов'язань щодо оплати за поставлений
товар, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
за період з 08.10.2013 по 03.04.2014, 3% річних в
по 08.10.2014 та інфляційні втрати в розмірі
4415 грн. 82 коп. за період з листопада 2012
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 зустрічну позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" про стягнення
спільного розгляду з первісним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
розгляд справи призначено на 17.10.2014.
17.10.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача (позивача за зустрічним
позовом) надійшло клопотання
(телеграма) про відкладення розгляду
справи.
Представник відповідача (позивача за
зустрічним позовом) у судове засідання
17.10.2014 не з'явився, про час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.10.2014, відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, розгляд справи відкладено на
03.11.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" надійшли
документи на виконання вимог ухвали
суду, які суд долучив до матеріалів
справи.
03.11.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
надійшов відзив на первісний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ", в якому
відповідач за первісним позовом
зазначив, що позивачем за первісним
позовом не надано суду доказів
фактичної реалізації поставленого
товару, а тому у відповідача за
первісним позовом відсутній обов'язок
сплатити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ"
спеціальну винагороду, як це
передбачено п. 13.4 укладеного між
сторонами Договору поставки № 250612 від
03.11.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" надійшли
заперечення на зустрічний позов, в яких
відповідач за зустрічним позовом
заперечив щодо нарахованих розмірів 3%
та інфляційних втрат, а також заявив
про застосування позовної давності
відносно нарахування пені.
У судовому засіданні 03.11.2014, відповідно
до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено перерву до 10.11.2014.
10.11.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
надійшли додаткові письмові пояснення,
які суд долучив до матеріалів справи.
10.11.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" надійшли
додаткові пояснення, які суд долучив до
матеріалів справи.
У судовому засіданні 10.11.2014 представник
позивача за первісним позовом
(відповідача за зустрічним позовом)
подав додаткові письмові пояснення;
надав усні пояснення по суті спору,
позовні вимоги за первісним позовом
підтримав в повному обсязі, проти
задоволення зустрічних позовних вимог
Представник відповідача за первісним
позовом (позивача за зустрічним
позовом) у судовому засіданні 10.11.2014
надав усні пояснення по суті спору;
зустрічний позов підтримав в повному
обсязі, проти первісного позову
У судовому засіданні 10.11.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані суду докази,
суд
18.06.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "АТЛ"
(покупець) укладено Договір поставки №
250612, в порядку та на умовах якого,
постачальник зобов'язується
систематично поставляти і передавати у
власність покупця визначений цим
Договором товар належної якості, що
відповідає державним стандартам (в
тому числі, але не виключно -
автомобільні шини, запасні частини для
легкових та вантажних автомобілів,
напівпричепів (причепів), авто хімію,
мастила (оливи), супутні товари для
автотранспорту, та інше) за його
замовленням, окремими партіями за
цінами, в асортименті (за
номенклатурою) та кількості, що
зазначаються в накладних, які є
невід'ємною частиною Договору, а
покупець зобов'язується приймати та
своєчасно оплачувати товар на
встановлених даним Договором умовах.
Відповідно до п. 1.2 Договору поставки №
250612, покупець надає постачальнику
рекламні та маркетингові послуги в
порядку та на умовах, передбачених п. 1.3
Згідно з п. 1.3 Договору поставки № 250612,
загальний обсяг та асортимент
(номенклатура) товару, що поставляється
за цим Договором, визначається
кількістю та асортиментом
(номенклатурою) товару, поставленого
окремими партіями за всіма видатковими
накладними, відповідно до умов
Договору, протягом його дії.
Відповідно до п. 2.1 Договору поставки №
250612, договір вступає в дію з моменту
його підписання уповноваженими
представниками обох сторін та діє до 31
грудня 2012 року включно.
У разі відсутності до дати закінчення
строку дії Договору повідомлення,
направленого рекомендованим листом,
від будь-якої зі сторін про розірвання
Договору, строк дії цього Договору
вважається кожного разу автоматично
продовженим до 31 грудня наступного
календарного року включно (п. 2.2
Договору поставки № 250612).
Відповідно до п. 4.1 Договору поставки №
250612, ціна кожної окремої партії товару
містить у собі вартість доставки,
пакування та маркування, відповідно до
умов цього Договору, зазначається в
рахунку постачальника у національній
валюті України - гривні.
Згідно з п. 5.1 Договору поставки № 250612,
покупець здійснює оплату
реалізованого через торгівельну
мережу покупця товару, після його
реалізації третій стороні, до 25 числа
кожного місяця, наступного за
календарним місяцем реалізації товару,
на суму, що відповідає вартості
поставки такого товару покупцю.
Остаточний розрахунок за поставлений
товар покупець здійснює у строк, що не
перевищує 90 календарних днів з моменту
відвантаження товару.
Розрахунок за цим Договором з боку
покупця вважається виконаним в моменти
списання грошових коштів з
банківського рахунку покупця на
банківський рахунок постачальника (п.
5.4 Договору поставки № 250612).
В платіжних документах обов'язкове
посилання на номер та дату Договору (п.
5.5 Договору поставки № 250612).
Відповідно до п. 6.4 Договору поставки №
250612, поставка товару здійснюється
окремими партіями, відповідно до
замовлень покупця, за умови надання
покупцю до початку передачі товару,
належним чином оформлених з боку
постачальника відповідних оригіналів
документів: видаткова накладна,
податкова накладна, документи, що
підтверджують якість товару,
відповідно до п. 7.1 Договору,
транспортні та супровідні документи,
рахунок-фактуру, акти
приймання-передачі товару (за вимогою
Згідно з п. 10.2 Договору поставки № 250612,
у випадку порушення покупцем своїх
зобов'язань по оплаті товару, покупець
за вимогою постачальника, сплачує пеню,
що обчислюється від суми простроченого
платежу у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, за кожен день
прострочення платежу.
Відповідно до п. 12.1 Договору поставки №
250612, покупець надає постачальнику
наступні маркетингові послуги:
моніторинг споживчого попиту,
управління запасами товарів і
коригування їх розмірів, відповідно до
потреб споживачів (п.12.1.1);
передпродажна підготовка товару в
торгівельних залах: забезпечення
необхідного мінімуму торгівельного
обладнання та персоналу для реалізації
товару, розподіл товару на
торгівельному обладнанні,
забезпечення належного вигляду товару
на торгівельному обладнанні,
забезпечення санітарних та пожежних
норм на торгівельному обладнанні, а
також прилеглої території (п. 12.1.2).
Згідно з п. 12.2 Договору поставки № 250612,
інші рекламні можливості, не прописані
вище, такі як обклеювання вітрин,
реклама на фасадах нових автоцентрів
покупця, розміщення плакатів всередині
торгівельних залів, обумовлюються в
індивідуальному порядку, за запитом
постачальника і оплачуються додатково.
Рекламні заходи, заплановані
постачальником самостійно, з
використанням логотипу, символіки,
рекламних текстів, посиланням на
адреси або телефони торгово-сервісних
об'єктів покупця, підлягають
обов'язковому письмовому погодженню з
покупцем (п. 12.3 Договору поставки №
Відповідно до п. 13.4 Договору поставки №
250612, постачальник здійснює оплату
спеціальної винагороди за реалізацію
свого товару в мережі магазинів
покупця. Розмір спеціальної
винагороди, який постачальник
зобов'язаний сплатити покупцеві,
становить 5% від суми реалізованого
товару, поставленого за даним
Договором, за кожен календарний місяць.
Звертаючись до суду з первісним
позовом, Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" зазначило, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" не
здійснило оплату спеціальної
винагороди за реалізацію свого товару
в мережі магазинів позивача, що
становить 5% від суми реалізованого
товару, як це передбачено п. 13.4
укладеного між сторонами Договору
поставки № 250612 від 18.06.2012, яка станом на
того, позивач заявив до стягнення 3%
річних у розмірі 1369 грн. 96 коп. за період
з 22.10.2013 по 01.09.2014 та інфляційні втрати в
розмірі 7029 грн. 24 коп. за жовтень 2013 року
- серпень 2014 року.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
Дослідивши зміст укладеного між
позивачем та відповідачем договору,
суд дійшов висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є змішаним
договором, який містить елементи
договору про надання послуг та
Відповідно до частини 1 статті 905
Цивільного кодексу України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Відповідно до частини 1 статті 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з частиною 4 статті 265
Господарського кодексу України
сторони для визначення умов договорів
поставки мають право використовувати
відомі міжнародні звичаї,
рекомендації, правила міжнародних
органів та організацій, якщо це не
заборонено прямо або у виключній формі
цим Кодексом чи законами України.
Реалізація суб'єктами господарювання
товарів не господарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу (частина 6 статті 265
Господарського кодексу України).
Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Нормами частини 1 статті 656 Цивільного
кодексу України встановлено, що
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому.
Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного
кодексу України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.
У відповідності до норм частини 1 та
частини 2 статті 664 Цивільного кодексу
України обов'язок продавця передати
товар покупцеві вважається виконаним у
момент: вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Якщо з
договору купівлі-продажу не випливає
обов'язок продавця доставити товар або
передати товар у його
місцезнаходженні, обов'язок продавця
передати товар покупцеві вважається
виконаним у момент здачі товару
перевізникові або організації зв'язку
для доставки покупцеві.
Згідно з частиною 1 статті 693 Цивільного
кодексу України, якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
Судом встановлено, що за період з 11.07.2012
по 30.09.2013 позивачем за первісним
позовом було фактично реалізовано
товар на суму 1065036 грн. 77 коп., що
підтверджується звітом про кількість
та вартість реалізованого товару
станом на 21.10.2013, банківськими
виписками, наданими позивачем за
первісними позовом, та наявними в
матеріалах справи платіжними
дорученнями, які підтверджують факт
оплати за реалізований товар
відповідачу за первісним позовом.
При цьому суд зазначає, що відповідно
до статті 7 Цивільного кодексу України,
цивільні відносини можуть
регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм
ділового обороту. Звичаєм є правило
поведінки, яке не встановлене актами
цивільного законодавства, але є
усталеним у певній сфері цивільних
відносин. Звичай може бути
зафіксований у відповідному документі.
Звичай, що суперечить договору або
актам цивільного законодавства, у
цивільних відносинах не
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 627 Цивільного
кодексу України, відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Зважаючи на положення п.п. 5.1 та 12.2
Договору поставки № 250612, суд приходить
до висновку, що Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" здійснювало
оплату саме за реалізований товар за
Договором поставки № 250612 від 18.06.2012, що
також не було спростовано Товариством
з обмеженою відповідальністю "Торговий
За таких обставин, суд приймає до уваги
надані у судовому засіданні 10.11.2014
представником Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" пояснення,
відповідно до яких позивач за
первісним позовом розраховувався з
відповідачем за первісним позовом за
поставлений товар після його
реалізації третій стороні, а отже,
докази оплати товару Товариству з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК" є доказами реалізації товару.
При цьому, суд критично оцінює
викладене у відзиві твердження
відповідача за первісним позовом, що,
відповідно до п. 6.6 Договору поставки №
250612, перехід права власності на товар
відбувається в момент передачі товару
від постачальника покупцю, а отже,
позивач за первісним позовом
здійснював реалізації вже свого товару
в мережі власних магазинів, а не товару
постачальника, у зв'язку з чим в
останнього відсутній обов'язок,
відповідно до п. 13.4 Договору поставки №
250612, сплачувати Товариству з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" спеціальну
винагороду у розмірі 5% від суми
реалізованого товару, оскільки таке
тлумачення умов договору суперечить
самій правовій природі укладеного між
сторонами правочину, його меті та є
Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частиною 2 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
Відповідно до п. 13.4 Договору поставки №
250612, постачальник здійснює оплату
спеціальної винагороди за реалізацію
свого товару в мережі магазинів
покупця. Розмір спеціальної
винагороди, який постачальник
зобов'язаний сплатити покупцеві,
становить 5% від суми реалізованого
товару, поставленого за даним
Договором, за кожен календарний місяць.
Зважаючи на те, що Договором поставки №
250612 не встановлено строку виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
свого зобов'язання щодо сплати
Товариству з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" спеціальної
винагороди в розмірі 5% від суми
реалізованого товару, то, відповідно до
ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України,
строк виконання вказаного зобов'язання
визначається днем пред'явлення вимоги.
Як встановлено судом, 14.05.2014 Товариство
з обмеженою відповідальністю "АТЛ"
звернулось до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" з
листом вих. № 80/10 від 13.05.2014, в якому
запропонувало зарахувати зобов'язання
позивача за первісним позовом у сумі 9518
грн. 12 коп. в рахунок виконання
зобов'язання відповідачем за первісним
претензією вих. № 81/10 від 13.05.2014 про
При цьому суд зазначає, що лист
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" вих. № 80/10 від
13.05.2014 може розцінюватися судом лише як
пропозицією до зарахування зустрічних
однорідних вимог, а не заявою про їх
зарахування. Крім того, відповідач за
первісним позовом не прийняв
пропозицію позивача за первісним
позовом про зарахування зустрічних
однорідних вимог, що підтверджується
встановленими під час розгляду справи
фактичними обставинами.
Зважаючи на те, що позивачем за
первісним позовом не надано суду
доказів отримання вказаних листів
відповідачем за первісним позовом
(зокрема, рекомендованого повідомлення
про вручення поштового відправлення),
оскільки вищезазначені листи
Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" відправляло
цінними листами без рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення, що підтверджується
наявними в матеріалах справи копіями
описів вкладення у цінний лист та
фіскальними чеками, то суд зазначає
Згідно з п. 1.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від
17.12.2013 № 14, днем пред'явлення вимоги
кредитором слід вважати день, у який
боржник одержав надіслану йому вимогу,
а в разі якщо вимогу надіслано засобами
поштового зв'язку і підприємством
зв'язку здійснено повідомлення про
неможливість вручення поштового
відправлення, то днем пред'явлення
вимоги є дата оформлення названим
підприємством цього повідомлення.
Оскільки згаданою статтею 530 ЦК України
не визначена форма пред'явлення вимоги
кредитором, останній може здійснити
своє право як шляхом надіслання
платіжної вимоги-доручення, так і
шляхом звернення до боржника з листом,
телеграмою, надіслання йому рахунка
(рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо
боржник (відповідач) заперечує
одержання ним такої вимоги, кредитор
(позивач) зобов'язаний подати
господарському суду докази її
надіслання боржникові. Останній, зі
свого боку, не позбавлений права подати
докази неодержання ним вимоги
кредитора (наприклад, довідку
підприємства зв'язку про ненадходження
на адресу боржника відповідного
рекомендованого поштового
відправлення). Ухилення боржника від
одержання на підприємстві зв'язку
листа, що містив вимогу (відмова від
його прийняття, нез'явлення на
зазначене підприємство після
одержання його повідомлення про
надходження рекомендованого або
цінного листа) не дає підстав вважати
вимогу непред'явленою.
Суд зазначає, що позивач за первісним
позовом надав суду докази надсилання
відповідачу за первісним позовом
претензії про сплату боргу, тоді як
останній своїм правом щодо подання
доказів її неодержання суду не надав.
Відповідно до наказу Міністерства
інфраструктури України від 28.11.2013 № 958
«Про затвердження нормативів і
нормативних строків пересилання
поштових відправлень», нормативні
строки пересилання простої письмової
кореспонденції операторами поштового
зв'язку (без урахування вихідних днів
об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої -
Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області
та між обласними центрами України (у
тому числі для міст Києва, Сімферополя,
Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3)
між районними центрами різних областей
України (у тому числі для міст
обласного підпорядкування) - Д+4,
пріоритетної - Д+3; 4) між іншими
населеними пунктами різних областей
України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д -
день подання поштового відправлення до
пересилання в об'єкті поштового зв'язку
або опускання простого листа чи
поштової картки до поштової скриньки
до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5
- кількість днів, протягом яких
пересилається поштове відправлення.
При пересиланні рекомендованої
письмової кореспонденції зазначені в
пункті 1 цього розділу нормативні
строки пересилання збільшуються на
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач за первісним позовом
отримав претензію позивача за
первісним позовом 17.05.2014.
З урахуванням вищевикладеного та
беручи до уваги встановлений ч. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України семиденний
строк виконання зобов'язання та
положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу
України, строк для виконання
відповідачем за первісним позовом
свого обов'язку щодо сплати 5% від суми
реалізованого товару мав бути
виконаний Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" по
26.05.2014, а відповідно з 27.05.2014 виникло
прострочення виконання зобов'язання.
Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
Зазначене також кореспондується зі
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.
Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
З огляду на вищевикладене, встановивши
фактичні обставини справи, та беручи до
уваги, що відповідач за первісним
позовом обставини, на яких ґрунтуються
позовні вимоги позивача за первісним
позовом, належними доказами не
спростував, доказів належного
виконання своїх зобов'язань за
укладеним між сторонами договором суду
не надав, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
(що є 5% від суми реалізованого товару в
розмірі 1065036 грн. 77 коп.) підлягають
задоволенню в повному обсязі.
Крім того, Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" заявило до
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" 3%
річних у розмірі 1369 грн. 96 коп. за період
з 22.10.2013 по 01.09.2014.
Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Згідно з пунктом 4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» сплата трьох
процентів від простроченої суми (якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом) не має характеру штрафних
санкцій і є способом захисту майнового
права та інтересу кредитора шляхом
отримання від боржника компенсації
(плати) за користування ним
утримуваними коштами, належними до
Перевіривши наданий позивачем за
первісним позовом розрахунок 3% річних,
суд дійшов висновку в його
необґрунтованості, зважаючи на те, що
вірним для нарахування 3% річних є
період з 27.05.2014 по 01.09.2014.
84 коп. * 3% / 365 * 97 днів = 424 грн. 56 коп.) суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" 3%
річних в розмірі 1369 грн. 96 коп.
підлягають частковому задоволенню в
розмірі 424 грн. 56 коп.
Крім того, Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" нарахувало та
заявило до стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК" інфляційні втрати в розмірі
7029 грн. 24 коп. за жовтень 2013 року -
Згідно з положеннями пунктів 3.1 та 3.2
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті. Зазначені
нарахування здійснюються окремо за
кожен період часу, протягом якого діяв
відповідний індекс інфляції, а
одержані таким чином результати
підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
Згідно з Законом України "Про
індексацію грошових доходів населення"
індекс споживчих цін (індекс інфляції)
обчислюється спеціально уповноваженим
центральним органом виконавчої влади в
галузі статистики і не пізніше 10 числа
місяця, що настає за звітним,
публікується в офіційних періодичних
виданнях. На даний час індекс інфляції
розраховується Державною службою
статистики України і щомісячно
публікується, зокрема, в газеті
"Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені
друкованими засобами масової
інформації з посиланням на зазначений
державний орган відповідні показники
згідно з статтями 17, 18 Закону України
"Про інформацію" є офіційними і можуть
використовуватися господарським судом
і учасниками судового процесу для
визначення суми боргу.
Індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).
У застосуванні індексації можуть
враховуватися рекомендації щодо
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ,
викладені в листі Верховного Суду
України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа
вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а
також в інформаційно-пошукових
системах "Законодавство" і "Ліга".
Перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат у розмірі
7029 грн. 24 коп. за період з жовтня 2013 року
по серпень 2014 року, суд дійшов висновку
в його необґрунтованості, оскільки
правильним для нарахування є період з
червня 2014 року по серпень 2014 року.
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" в частині
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
інфляційних втрат в розмірі 7029 грн. 24
коп. підлягають частковому задоволенню
в розмірі 958 грн. 53 коп.
Обгрунтовуючи позовні вимоги,
викладені у зустрічному позові,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
зазначило, що відповідач за зустрічним
позовом в порушення норм чинного
законодавства України та укладеного
між сторонами Договору поставки № 250612
від 18.06.2012, не в повному обсязі виконав
свої зобов'язання з оплати за
поставлений позивачем за зустрічним
позовом товар, внаслідок чого у нього
виникла заборгованість у розмірі 9518
грн. 23 коп. Крім того, у зв'язку з
неналежним виконанням Товариством з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" своїх
зобов'язань щодо оплати за поставлений
товар, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
за період з 08.10.2013 по 03.04.2014, 3% річних в
по 08.10.2014 та інфляційні втрати в розмірі
4415 грн. 82 коп. за період з листопада 2012
Розглянувши зустрічні позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
щодо стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ"
основного боргу в розмірі 9518 грн. 23 коп.,
розмірі 4415 грн. 82 коп., то суд приходить
до висновку, що вони підлягають
частковому задоволенню з огляду на
Як встановлено судом, на виконання умов
Договору поставки № 250612 від 18.06.2012,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
поставило Товариству з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" узгоджений між
сторонами товар на загальну суму 1526051
грн. 98 коп., що підтверджується наявними
в матеріалах справи видатковими
накладними № ТМ-0000044 від 11.07.2012 на суму
від 08.10.2012 на суму 171950 грн. 17 коп., №
ТМ-0000206 від 16.10.2012 на суму 176439 грн. 66 коп.,
№ ТМ-0000267 від 13.11.2012 на суму 152666 грн. 46
01 коп., № ТМ-0000344 від 20.12.2012 на суму 151067
грн. 40 коп., № ТМ-0000012 від 04.02.2013 на суму
124253 грн. 30 коп., № ТМ-0000024 від 19.02.2013 на
суму 181000 грн. 42 коп., № ТМ-0000058 від 28.03.2013
ТМ-0000066 від 10.04.2013 на суму 7315 грн. 75 коп.,
№ ТМ-0000083 від 29.04.2013 на суму 5497 грн. 00
грн. 01 коп., № ТМ-0000132 від 05.07.2013 на суму
АТ:Н3094-085 від 08.08.2013, яка засвідчує факт
повернення товару Товариству з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК"на суму 1950 грн. 00 коп.
Однак, Товариство з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" свої
зобов'язання за Договором поставки №
250612 від 18.06.2012 щодо оплати за
поставлений товар виконало частково в
розмірі 1516533 грн. 75 коп., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи банківською випискою по рахунку
платіжними дорученнями, належним чином
засвідчені копії яких знаходяться в
матеріалах справи, внаслідок чого
виникла заборгованість у розмірі 9518
При цьому суд зазначає, що у зв'язку з
відсутністю чіткого призначення
платежу у платіжних дорученнях,
відповідно до яких Товариство з
обмеженою відповідальністю "АТЛ"
здійснювало оплату за поставлений
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
товар, судом було встановлено на
підставі письмових пояснень позивача
за зустрічними позовом, що будь-яких
інших правочинів між сторонами не
укладалось, а оплата, яка надходила від
відповідача за зустрічним позовом
зараховувалась виключно за Договором
поставки № 250612 від 18.06.2012, починаючи з
більш давніх за часом прострочених
Відповідна позиція також не була
спростована відповідачем за
Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з п. 5.1 Договору поставки № 250612,
покупець здійснює оплату
реалізованого через торгівельну
мережу покупця товару, після його
реалізації третій стороні, до 25 числа
кожного місяця, наступного за
календарним місяцем реалізації товару,
на суму, що відповідає вартості
поставки такого товару покупцю.
Остаточний розрахунок за поставлений
товар покупець здійснює у строк, що не
перевищує 90 календарних днів з моменту
відвантаження товару.
Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що кінцевий
строк виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" своїх
зобов'язань з оплати за поставлений
товар за кожною видатковою накладною є
90 календарних днів з моменту поставки,
а отже, є таким, що настав, відповідно до
вищевказаних видаткових накладних
09.10.2012, 31.10.2012, 31.10.2012, 27.11.2012, 06.01.2013, 14.01.2013,
11.02.2013, 19.02.2013, 20.03.2013, 05.05.2013, 20.05.2013, 26.06.2013,
26.06.2013, 08.07.2013, 09.07.2013, 28.07.2013, 28.07.2013, 21.08.2013
Наявність та обсяг заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" за
Договором поставки № 250612 від 18.06.2012 у
розмірі 9518 грн. 23 коп. підтверджується
наявними в матеріалах справи доказами
та відповідачем за зустрічним позовом
не спростована, зокрема Товариство з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" не
надало суду доказів сплати
заборгованості у розмірі 9518 грн. 23 коп.,
у зв'язку з чим позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" суми
основного боргу в розмірі 9518 грн. 23 коп.
підлягають задоволенню в повному
Крім того, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
нарахувало та заявило до стягнення з
Товариства з обмеженою
пені за неналежне виконання умов
Договору поставки № 250612 за період з
08.10.2013 по 03.04.2014.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті
611 Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (частина 1 статті 230
Господарському кодексі України).
У відповідності до норм частини 1
статті 549 Цивільного кодексу України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Згідно з статтею 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.
Відповідно до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
Згідно з п. 10.2 Договору поставки № 250612,
у випадку порушення покупцем своїх
зобов'язань по оплаті товару, покупець
за вимогою постачальника, сплачує пеню,
що обчислюється від суми простроченого
платежу у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, за кожен день
прострочення платежу.
Дослідивши наданий позивачем за
зустрічним позовом розрахунок пені,
суд вважає, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" в
цій частині підлягають залишенню без
розгляду з наступних підстав.
Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» від 17.12.2013 № 14,
якщо у вчиненому сторонами правочині
розмір та базу нарахування пені не
визначено або вміщено умову (пункт) про
те, що пеня нараховується відповідно до
чинного законодавства, суму пені може
бути стягнуто лише в разі, якщо
обов'язок та умови її сплати визначено
певним законодавчим актом.
Згідно з п. 1.12 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від
17.12.2013 № 14, з огляду на вимоги частини
першої статті 4-7 і статті 43
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК) господарський суд
має з'ясовувати обставини, пов'язані з
правильністю здійснення позивачем
розрахунку, та здійснити оцінку
доказів, на яких цей розрахунок
ґрунтується. У разі якщо відповідний
розрахунок позивачем здійснено
неправильно, то господарський суд з
урахуванням конкретних обставин
справи самостійно визначає суми пені
та інших нарахувань у зв'язку з
порушенням грошового зобов'язання, не
виходячи при цьому за межі визначеного
позивачем періоду часу, протягом якого,
на думку позивача, мало місце
невиконання такого зобов'язання, та
зазначеного позивачем максимального
розміру відповідних пені та інших
нарахувань. Якщо з поданого позивачем
розрахунку неможливо з'ясувати, як саме
обчислено заявлену до стягнення суму,
суд може зобов'язати позивача подати
більш повний та детальний розрахунок.
При цьому суд в будь-якому випадку не
позбавлений права зобов'язати
відповідача здійснити і подати суду
контррозрахунок (зокрема, якщо
відповідач посилається на
неправильність розрахунку,
здійсненого позивачем).
З наданого позивачем за зустрічним
позовом розрахунку пені неможливо
встановити правильну базу та період
нарахування, оскільки нарахування пені
за різними видатковими накладними має
здійснюватися окремо по кожній
накладній у відповідності до норм
чинного законодавства України у межах
шестимісячного строку.
У судових засіданнях 17.10.2014 та 03.11.2014 суд
зобов'язав позивача за зустрічним
позовом надати належний розрахунок
позовних вимог в частині стягнення
пені, про що зазначено в протоколах
судового засідання від 17.10.2014 та від
03.11.2014, однак Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" не
подало суду належний розрахунок пені,
який підтверджував би викладені у
зустрічній позовній заяві обставини.
Згідно з ч. 5 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані
господарським судом матеріали,
необхідні для вирішення спору, або
представник позивача не з'явився на
виклик у засідання господарського суду
і його нез'явлення перешкоджає
вирішенню спору. Після усунення
обставин, що зумовили залишення позову
без розгляду, позивач має право знову
звернутися з ним до господарського
суду в загальному порядку.
Відповідно до п. 4.9 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 № 18, при вирішенні питання щодо
залишення позову без розгляду (стаття 81
ГПК) господарським судам слід мати на
увазі, що застосування пункту 5 частини
першої цієї статті можливо лише за
наявності таких умов: додаткові
документи вважаються витребуваними,
тільки якщо про це зазначено у
відповідному процесуальному документі
або, в разі оголошення перерви в
судовому засіданні, - в протоколі
такого засідання; витребувані
документи чи явка представника
позивача дійсно необхідні для
вирішення спору, тобто за їх
відсутності суд позбавлений
можливості вирішити спір по суті;
позивач не подав документи,
витребувані судом при підготовці
справи до розгляду (стаття 65 ГПК) або в
порядку статті 38 названого Кодексу, чи
не направив свого представника в
засідання господарського суду без
поважних причин. Отже, перш ніж
залишити позов без розгляду
господарський суд зобов'язаний
з'ясувати причини невиконання його
вимог позивачем і об'єктивно оцінити їх
Поважними, з урахуванням конкретних
обставин справи, вважаються причини,
які за об'єктивних, тобто не залежних
від позивача, обставин унеможливлювали
або істотно утруднювали вчинення ним
відповідних процесуальних дій; при
цьому береться до уваги й те, чи вживав
позивач заходів до усунення цих
обставин або послаблення їх
негативного впливу на виконання
позивачем процесуальних обов'язків,
покладених на нього судом. Відповідні
докази подаються позивачем і
оцінюються господарським судом за
загальними правилами статті 43 ГПК.
У разі неповідомлення позивачем таких
причин суд вправі, в залежності від
конкретних обставин справи, або
залишити позов без розгляду, або
розглянути справу за наявними в ній
Позов може бути залишений без розгляду
й частково, а саме в частині однієї із
заявлених позовних вимог.
З огляду на те, що позивачем за
зустрічним позовом не було надано
належного розрахунку пені, та зокрема,
не вказано періоду нарахування та суми
прострочення по кожній видатковій
накладній окремо, який витребовувався
судом у судових засіданнях 17.10.2014 та
03.11.2014, та беручи до уваги, що вказані
матеріали є необхідними для вирішення
спору, а позивачем за зустрічним
позовом не надано суду доказів, які б
підтверджували, що причини, у зв'язку з
якими він не зміг надати суду
обґрунтованого розрахунку пені, є
поважними, суд залишає без розгляду
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" пені в
виконання відповідачем за зустрічним
позовом умов Договору поставки № 250612
за період з 08.10.2013 по 03.04.2014. Суд
зазначає, що позивач за зустрічним
позовом має право звернутися до суду з
вимогою про стягнення відповідної
пені, подавши обґрунтований
Згідно з ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини 2 статті 258
Цивільного кодексу України, позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).
Пунктом 2.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 10 від
29.05.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
визначено, що частиною третьою статті
267 ЦК України передбачена можливість
застосування позовної давності, у тому
числі й спеціальної, лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
рішення судом.

Зважаючи на те, що подана Товариством з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" заява
про застосування позовної давності
стосується лише позовних вимог в
частині стягнення пені, а суд прийшов
до висновку про залишення позовних
вимог в цій частині без розгляду, то
підстави для застосування позовної
давності відсутні.

Крім того, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
нарахувало та заявило до стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" 3% річних у
розмірі 11996 грн. 46 коп. за період з 01.11.2012
по 07.04.2014.

Перевіривши наданий позивачем за
зустрічним позовом розрахунок 3%
річних, суд визнав його обґрунтованим
та таким, що відповідає передбаченим
законодавством України порядку та
способу нарахування, у зв'язку з чим
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" 3%
річних в розмірі 11996 грн. 46 коп.
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Також позивачем за зустрічним позовом
заявлено до стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" 4415
грн. 82 коп. інфляційних втрат з
листопада 2012 року по 08.10.2014.

Перевіривши наданий Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК" розрахунок інфляційних втрат,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
позивача за зустрічним позовом в цій
частині підлягають частковому
задоволенню в розмірі 4345 грн. 34 коп.,
зважаючи на те, що у позивача за
зустрічним позовом не було підстав для
нарахування інфляційних втрат за перші
8 днів жовтня 2014 року, оскільки розмір
боргу з урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений названою Державною службою,
за період прострочення починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць (місяці), у якому (яких)
мала місце інфляція.

Зважаючи на те, що індекс інфляції є
місячним показником, та враховуючи
дату звернення Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК" до
суду (09.10.2014), то обґрунтованим для
нарахування інфляційних втрат є період
з листопада 2012 року по вересень 2014 року.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
(01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 2;
ідентифікаційний код: 37814081) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" (03134, м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 36; ідентифікаційний код:
32312185) основний борг в розмірі 53251
(п'ятдесят три тисячі двісті п'ятдесят
одна) грн. 84 коп., 3% в розмірі 424
(чотириста двадцять чотири) грн. 56 коп.,
інфляційні втрати в розмірі 958
(дев'ятсот п'ятдесят вісім) грн. 53 коп. та
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 1619 (одна тисяча шістсот
дев'ятнадцять) грн. 08 коп.

3. В іншій частині позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "АТЛ" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК
відмовити.

4. Зустрічний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" задовольнити
частково.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" (03134, м. Київ, вул.
Симиренка, буд. 36; ідентифікаційний код:
32312185) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "МФК"
(01011, м. Київ, вул. Рибальська, буд. 2;
ідентифікаційний код: 37814081) основний
борг в розмірі 9518 (дев'ять тисяч п'ятсот
вісімнадцять) грн. 23 коп., 3% річних в
розмірі 11996 (одинадцять тисяч дев'ятсот
дев'яносто шість) грн. 46 коп., інфляційні
втрати в розмірі 4345 (чотири тисячі
триста сорок п'ять) грн. 34 коп. та
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 1250 (одна тисяча двісті
п'ятдесят) грн. 21 коп.

6. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" в частині
стягнення пені в розмірі 11860 грн. 14 коп.
залишити без розгляду.

7. В іншій частині позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "МФК" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АТЛ" відмовити.

8. Після набрання рішенням законної
сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 17.11.2014

Суддя
І.М. Отрош