КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2014 р. Справа№ 911/2165/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Сидоренко
А.С.-представник;

Від відповідача: Стужна В.М.-
представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Державного спеціалізованого
підприємства "Чорнобильська АЕС"

на рішення Господарського суду
Київської області від 03.09.2014

у справі № 911/2165/14 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

до Державного спеціалізованого
підприємства "Чорнобильська АЕС"

про стягнення 892 400, 13 грн

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
звернулась до Господарського суду
Київської області з позовом до
Державного спеціалізованого
підприємства "Чорнобильська АЕС" про
стягнення 892 400, 13 грн.

Заявлені позовні вимоги, а саме
стягнення з відповідача 735 929,21 грн. пені
та 156 470,92 грн. 3% річних обґрунтовані тим,
що відповідач несвоєчасно сплатив
грошові кошти за поставлений позивачем
газ за договором купівлі-продажу
природного газу за №13/2035-БО-17 від 29.12.2012.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 03.09.2014 у справі
№911/2165/14 позовні вимоги задоволено
повністю.

Присуджено до стягнення з Державного
спеціалізованого підприємства
"Чорнобильська АЕС" на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" - 735 929, 21 грн пені, 156
470, 92 грн 3% річних та 17 848, 00 грн
судового збору.

Не погоджуючись із вищевказаним
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення місцевого господарського суду
та прийняти нове рішення, яким частково
задовольнити позовні вимоги
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" з урахуванням
клопотань Державного спеціалізованого
підприємства "Чорнобильська АЕС" про
зменшення розміру пені та розстрочення
сплати суми штрафних санкцій.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Державного спеціалізованого
підприємства "Чорнобильська АЕС" у
справі №911/2165/14 передано на розгляд
колегії суддів у складі: Головуючого
судді Отрюха Б.В, суддів Михальської
Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014 вказану
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 21.10.2014.

Через відділ документального
забезпечення суду 21.10.2014 представник
відповідача надав клопотання про
долучення до матеріалів справи
розрахунку штрафних санкцій, які
судовою колегією були оглянуті та
долучені до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.10.2014 розгляд
справи відкладено до 13.11.2014.

В судовому засіданні 13.11.2014 сторони
надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, між позивачем (за
договором - продавець) та відповідачем
(за договором - покупець) 29.12.2012 укладено
договір купівлі-продажу природного
газу за №13/2035-БО-17.

Відповідно до пункту 1.1 договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 році природний
газ, а покупець зобов'язується прийняти
та оплатити газ на умовах цього
договору.

Згідно пункту 2.1 договору продавець
передає покупцеві у період з 1 січня 2013
року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до
11740 тис. куб.м.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата
за газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно пункту 7.2 договору у разі
невиконання покупцем умов пунктів 6.1
та 6.2 договору покупець зобов'язується
сплатити продавцю крім суми
заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Пунктом 9.3 договору сторони погодили,
що строк, у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється у 5 (п'ять) років.

Матеріали справи свідчать про те, що на
виконання умов договору позивач
протягом листопада-грудня 2013 року
передав, а відповідач прийняв
природний газ, що підтверджується
підписаними уповноваженими сторонами
позивача та відповідача актами
приймання - передачі природного газу,
на загальну суму 49379099,71 грн.

Відповідач взяті на себе зобов'язання
виконав, проте, допустив прострочення
платежів.

Статтею 193 Господарського кодексу
України унормовано, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною першою статті 625 Цивільного
кодексу України передбачено, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

За приписами статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафними
санкціями у Господарському кодексі
України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з частиною другою статті 343
Господарського кодексу України
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що розмір пені,
нарахований позивачем у сумі 735 929,21 грн.
за період, який наведений у розрахунку,
що доданий позивачем до позовної заяви,
є обґрунтованим та підлягає стягненню
з відповідача.

В своїй апеляційній скарзі скаржник
просить зменшити загальний розмір пені
та обґрунтовує свою вимогу тим, що
прострочення ДСП ЧАЕС в оплаті за
спожитий газ відбулося через
несвоєчасність повернення позивачем
актів приймання-передачі природного
газу, а також баланс інтересів сторін,
адекватність обсягу і міри
відповідальності ДСП ЧАЕС за допущене
прострочення грошового
зобов'язання,просить також врахувати
незначні періоди прострочення та той
факт, що станом на день звернення до
суду заборгованість ДСП ЧАЕС перед
позивачем відсутня.

Колегія суддів відмовлено в
задоволенні клопотання відповідача
щодо зменшення розміру пені, оскільки
відповідач належними та допустимими
доказами не довів наявності підстав
щодо зменшення розміру пені.

В процесі розгляду справи судом
апеляційної інстанції скаржником було
подано власний розрахунок штрафних
санкцій, пред"явлених ДСП
"Чорнобильська АЕС" з боку НАК "Нафтогаз
України" за договором від 29.12.2012
№13/2035-БО-17 купівлі-продажу станом на
31.03.2014. Відповідно до вказаного
розрахунку сума трьох відсотків
річних, що підлягає стягненню, дорівнює
152 261,62 грн., а не 156 470,92 грн., як заявлено
позивачем в позові.

Зазначену суму трьох відсотків річних
у сумі 152 261,62 грн. скаржник мотивує тим,
що позивач з урахуванням фактичної
дати оплати відповідачем за
поставлений в лютому 2013 року природний
газ провів розрахунок річних за 48 та 30
днів, тобто по день здійснення оплати
включно, що є помилковим.

Так, розмір процентів позивачем
обрахований за поставлений природний
газ у лютому 2013 за період 14.03.2013 по 30.04.2013
за 48 днів, та з 30.04.2013 по 30.05.2013 за 30 днів.

Однак, розмір процентів з урахуванням
оплати відповідачем за поставлений
30.04.2013 та 30.05.2013 здійснений за період з
14.03.2013 по 29.04.2013 за 47 днів та за період з
30.04.2013 по 29.05.2013 за 29 днів.

Враховуючи викладене, здійснивши
перевірку розрахунку трьох відсотків
річних від простроченої суми, колегія
суддів приходить до висновку, що сума
трьох відсотків річних складає 152 261,62
грн., що є на 4 209, 30 грн.
менше, ніж заявлено позивачем (156 470,92
грн.- 152 261,62 грн. = 4 209,30 грн.).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку про стягнення з
відповідача на користь позивача суму
трьох відсотків річних у розмірі 152 261,62
грн. В стягненні решти 4 209,30 грн. слід
відмовити.

Щодо розстрочення сплати суми штрафних
санкцій по справі, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Господарським процесуальним кодексом
України не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнення його виконання, у зв'язку з
чим суд оцінює докази, що підтверджують
зазначені обставини, за правилами
статті 43 вказаного Кодексу, і за
наявності обставин, які ускладнюють
виконання рішення чи унеможливлюють
його, господарський суд має право,
зокрема, відстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови. Відстрочка
або розстрочка виконання рішення,
ухвали, постанови, зміна способу та
порядку їх виконання допускаються у
виняткових випадках і залежно від
обставин справи. До заяви мають бути
додані докази, які підтверджують
обставини, викладені в заяві щодо
неможливості чи утруднення виконання
рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 Господасрького
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення.

Наведена правова позиція
підтверджується викладеним у
постанові Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" №9 від 17.10.2012.

Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

На думку скаржника, прийняття рішення у
справі про стягнення суми штрафних
санкцій без застосування розстрочки
виконання унеможливить його подальше
виконання та може завдати істотної
шкоди процесу знаття Чорнобильської
АЕС з експлуатації та перетворення
об'єкту «Укриття» в екологічно
безпечну систему, мати негативний
вплив на стан безпеки ядерних
установок, виконання проектів
міжнародної технічної допомоги, які
виконуються на промисловому
майданчику ЧАЕС.

Частиною 3 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що про відстрочку або
розстрочку виконання рішення, ухвали,
постанови, зміну способу та порядку їх
виконання виноситься ухвала, яка може
бути оскаржена у встановленому
порядку. В необхідних випадках ухвала
надсилається установі банку за
місцезнаходженням боржника або
державному виконавцю.

Зважаючи на встановлені обставини та
вимоги ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів приходить до висновку,
що скаржником не доведено наявність
виняткових обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, а тому вимога скаржника про
розстрочення сплати суми штрафних
санкцій по цій справі задоволенню не
підлягає.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку про часткове задоволення
апеляційної скарги Державного
спеціалізованого підприємства
"Чорнобильська АЕС" та про зміну
оскаржуваного рішення суду.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
спеціалізованого підприємства
"Чорнобильська АЕС" задовольнити
частково.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 03.09.2014 по справі
№ 911/2165/14 змінити.

3. Стягнути з Державного
спеціалізованого підприємства
"Чорнобильська АЕС" (07100, Київська
область, м. Славутич, вул. 77-ї
Гвардійської дивізії, 7/1, код 14310862) на
користь Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) три
відсотки річних у сумі 152 261 ( сто
п"ятдесят дві тисячі двісті шістдесят
одна)грн. 62 коп. В стягненні суми трьох
відсотків річних у розмірі 4 209 (чотири
тисячі двісті дев"ять) грн. 30 коп.
відмовити.

4. У розстрочці виконання рішення
Господарського суду Київської області
від 03.09.2014 по справі № 911/2165/14 відмовити.

5. В іншій частині рішення
Господарського суду Київської області
від 03.09.2014 по справі № 911/2165/14 залишити
без змін.

6. Стягнути з Державного
спеціалізованого підприємства
"Чорнобильська АЕС" (07100, Київська
область, м. Славутич, вул. 77-ї
Гвардійської дивізії, 7/1, код 14310862) на
користь Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) 17 763(
сімнадцять тисяч сімсот шістдесят три )
грн. 81 коп. судового збору за подання
позовної заяви.

7. Стягнути з Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) на
користь Державного спеціалізованого
підприємства "Чорнобильська АЕС" (07100,
Київська область, м. Славутич, вул. 77-ї
Гвардійської дивізії, 7/1, код 14310862) 42
(сорок дві) грн. 60 коп. судового збору за
подання апеляційної скарги.

8. Видачу виконавчих документів
доручити Господарському суду
Київської області.

9. Матеріали справи № 911/2165/14 повернути
до Господарського суду Київської
області.

10. Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
у касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко