м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23221/14 19.11.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «БАРАКУДА І К»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кріогенні
технології»

про стягнення 256 000,00 грн.

суддя: Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача: Шубін О.Е. - директор;

Пелін Д.В.- представник
за довіреністю № 122 від 18.11.2014

від відповідача: не з'явились

В судовому засіданні 19.11.2014, в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини рішення

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передано позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «БАРАКУДА І К» про
стягнення заборгованості з Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Кріогенні технології» у розмірі 256
000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач зазначає, що 01.11.2010 р. між
сторонами було укладено договір № 45/10
про надання охоронних послуг, на
підставі якого відповідач як замовник
передав позивачу під охорону об'єкт,
складові частини якого наведені в
дислокації та зазначені в додатку 1,
який є невід'ємною частиною договору.
За доводами позивача, ТОВ «БАРАКУДА І
К» належним чином виконало
зобов'язання за договором та надало
послуги з охорони об'єкту за період з
лютого 2013 року по травень 2014 р. на
загальну суму 256 000,00 грн, що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
які підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені їх
печатками. Проте, відповідач в
порушення умов договору зобов'язання
щодо повноти та вчасності оплати за
отримані послуги не виконав, у зв'язку з
чим у відповідача утворилася
заборгованість у розмірі 256 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.10.2014. порушено провадження у
справі № 910/23221/14 та призначено її до
розгляду на 19.11.2014.

У судове засідання 19.11.2014 з'явилися
представники позивача, на виконання
вимог ухвали суду надали документи, що
були залучені до матеріалів справи,
позовні вимоги підтримали та просили
суд задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимог ухвали
суду не виконав, витребуваних судом
документів не надав, про дату та час
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що
ухвали Господарського суду міста Києва
було надіслано на адресу відповідача,
зазначену в позовній заяві та у витягу
з Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців - 03142,
м. Київ, бульвар Вернадського, буд. 4,
отже, відповідач не реалізував своє
процесуальне право на участь в
судовому засіданні господарського
суду.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.

01 листопада 2010 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА
І К» (надалі - позивач, охорона) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Кріогенні
технології» (надалі - відповідач,
замовник) було укладено договір № 45/10
про надання охоронних послуг (надалі -
договір).

Відповідно до п. 1.1. договору замовник
передає, а охорона приймає під охорону
об'єкт, складові частини якого наведені
в дислокації та зазначений в додатку №
1, який є невід'ємною частиною договору.

Сторонами затверджено у додатку № 1 до
договору дислокацію об'єктів, які
передаються-охороняються ТОВ
«БАРАКУДА І К», а саме КПП -контроль ха
входом-виходом персоналу,
ввозом-вивозом ТМЦ, патруль прилеглої
території підприємства у Львівській
області, м. Дрогобичі по вул.. Зарічна.

Згідно з п. 1.2. договору сума даного
договору складає 16 000,00 грн щомісяця, в
т.ч. ПДВ.

У п. 2.4. договору зазначено, що охорона
об'єкту здійснюється у дні і години
вказані у дислокації, зазначеній в
додатку № 1 до даного договору та
згідно інструкції несення служби на
постах, вказаних в додатку № 2. система
охорони об'єкту та дислокація постів
визначається охороною і узгоджується
замовником у додатках вказаних у п.. 1.5.
договору.

Відповідно до п. 1.7. договору за надані
послуги замовник сплачує охороні
щомісячно суму оплати договору,
обумовлену сторонами у п. 1.2 договору.

Оплата щомісячної суми договору
здійснюється до 5 числа місяця, що
слідує за звітним, за безготівковим
розрахунком (п. 7.2. договору).

Акт про надання охоронних послуг
підписується замовником в останній
день місяця (п. 7.3. договору).

Відповідно до п. 9.1. договору цей
договір набирає чинності з 01.11.2010 року і
діє до 31.12.1010 року.

Додатковою угодою від 30.12.2010 року
сторонами внесено зміни до п. 9.1.
договору та встановлено його дію до
31.12.2012 року.

Відповідно до п. 9.2 договору даний
договір вважається пролонгований на
один рік в разі, якщо одна із сторін за
один місяць до його закінчення
письмово не заявить про його
розірвання.

За доводами позивача, ТОВ «БАРАКУДА І
К» належним чином виконало
зобов'язання за договором та надало
послуги з охорони об'єкту за період з
лютого 2013 року по травень 2014 р. на
загальну суму 256 000,00 грн, що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
які підписані уповноваженими
представниками сторін та скріплені їх
печатками. Проте, відповідач в
порушення умов договору зобов'язання
щодо повноти та вчасності оплати за
отримані послуги не виконав, у зв'язку з
чим у відповідача утворилася
заборгованість у розмірі 256 000,00 грн.

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач
вважає, що відповідачем в порушення
умов договору не було у повному обсязі
сплачено вартість наданих послуг
охорони за період з лютого 2013 року по
травень 2014 р., а тому у відповідача
виникла заборгованість перед
позивачем в у сумі 256 000,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
Кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України встановлено, що в силу
зобов'язання одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими
підприємствами, організаціями і
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

За своєю правовою природою договір №
45/10 від 01.11.2010 р. є договором про надання
послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як було встановлено судом, відповідно
до актів здачі-прийняття робіт,
підписаних уповноваженими
представниками сторін та скріплених їх
печатками (завірені копії яких
містяться в матеріалах справи,
оригінали були оглянуті у судовому
засіданні), позивачем надано послуги
охорони згідно з договором у період з
лютого 2013 року по травень 2014 року на
загальну суму 256 000,00 грн.

Вказані послуги прийняті
відповідачеві без зауважень; в
матеріалах справи відсутні докази
протилежного. Відповідач в свою чергу у
повному обсязі не оплатив вартість
послуг, у зв'язку з чим виникла
заборгованість у розмірі 256 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Умовою виконання зобов'язання - є строк
(термін) його виконання. Дотримання
строку виконання є одним із критеріїв
належного виконання зобов'язання,
оскільки прострочення є одним із
проявів порушення зобов'язання. Строк
(термін) виконання зобов'язання за
загальним правилом, узгоджується
сторонами в договорі.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи п. 7.2. договору виконання
грошового зобов'язання відповідача по
сплаті за надані позивачем послуги за
договором на момент розгляду справи
настав.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Оскільки факт надання послуг позивачем
відповідачу підтверджується
матеріалами справи, встановлений строк
остаточного розрахунку сплинув, а
доказів оплати таких послуг у повному
обсязі суду не надано, позовна вимога
про стягнення з відповідача 256 000,00 грн.
основного боргу підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Це стосується відповідача, який мав
довести суду, що він зобов'язання за
спірним договором виконав своєчасно та
в повному обсязі, відповідно до умов
договору. Відповідач доказів
відсутності заборгованості за надані
послуги суду не надав.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України, з
відповідача стягуються витрати по
сплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кріогенні
технології» (03142, м. Київ, бульвар
Вернадського, буд. 4, ідентифікаційний
код 25388413) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «БАРАКУДА
І К» (04070, м. Київ, вул. Спаська, буд. 11,
ідентифікаційний код 36632174) 256 000 (двісті
п'ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп. -
основного боргу та 5 120 (п'ять тисяч сто
двадцять) грн. 00 коп. - витрат по сплаті
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.11.2014 р.

Суддя
Л.Г. Пукшин