ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 р.
Справа № 914/3680/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства „Національної акціонерної
компанії „Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Міського комунального
підприємства
„Жидачівтеплокомуненерго", м. Жидачів,
Львівська область

про стягнення 7 805 грн. 50 коп.

Суддя Морозюк А.Я.

при секретарі Старостенко О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Старчик А.А. - головний
юрисконсульт

від відповідача: Коцовський В.С. -
представник

Судом роз'яснено зміст ст.ст.20,22 ГПК
України, а саме, процесуальні права та
обов'язки, зокрема, право заявляти
відводи. Відводу не заявлено.

Позов заявлено Публічним акціонерним
товариством „Національної
акціонерної компанії „Нафтогаз
України" до Міського комунального
підприємства
„Жидачівтеплокомуненерго" про
стягнення 7 805 грн. 50 коп., з яких 5 487 грн.
01 коп. пені, 1 158 грн. 48 коп. три відсотки
річних, 1 160 грн. 01 коп. інфляційних
нарахувань.

Ухвалою суду від 17.10.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено
справу до розгляду в засіданні на 11.11.2014
р.

В судовому засіданні 11.11.2014 р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги, з підстав зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання 11.11.2014 р. подав письмові
пояснення №11/6 від 10.11.2014 р. (вх. №48394/14
від 11.11.2014 р.), в якому зазначено, що
визнано частково позовні вимоги в
частині пені на суму 1984 грн. 90 коп.,
трьох відсотків річних в розмірі 604 грн.
57 коп. та суму, на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів в
розмірі 1160 грн. 01 коп. Щодо решти
позовних вимог зазначено наступне:
представлений позивачем розрахунок
пені включає період з 14 по 28 травня 2013
року на суму 732 грн. 61 коп. Отже строк
позовної давності в один рік для даної
суми пені позивачем пропущено. Таким
чином, відповідач просив суд
застосувати строк позовної давності в
частині стягненні пені на суму 732 грн. 61
коп.

Проте, в усних поясненнях представник
відповідача визнав позовні вимоги в
повному обсязі, зазначивши, що при
отриманні позовної заяви з додатками,
позивачем долучено неповний
розрахунок позовних вимог, відтак,
виникла помилка при перевірці
розрахунку.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив наступне.

28.12.2012 р. між позивачем та відповідачем
укладено договір № 13/2897-БО-21 купівлі -
продажу природного газу, згідно п. 1.1
якого позивач зобов'язувався передати
у власність відповідачу у 2013 році
природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ „НАК „Нафтогаз
України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00
00, або/та природний газ, видобутий на
території України підприємствами , які
не підпадають під дію статті 10 Закону
України „Про засади функціонування
ринку природного газу", а відповідач
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний, на умовах цього
договору.

Згідно п.6.1. договору, оплата за газ
здійснюється відповідачем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу газ протягом 2013
р., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу
долученими до матеріалів справи.

Як зазначив позивач у позовній заяві,
відповідач свої зобов"язання по оплаті
за газ виконав у повному обсязі, проте
порушив строки виконання зобов"язання.

Представник відповідача не заперечив
проти дійсності порушення строків
оплати за переданий газ та погодився із
позовними вимогами.

Позивач керуючись умовами п.7.2.
договору, у зв'язку із порушенням
покупцем умов п.6.1. цього договору,
нарахував відповідачу пеню, яка згідно
поданого ним розрахунку становить 5 487
грн. 01 коп.

Крім того, позивач згідно умов ст.625 ЦК
України нарахував відповідачу 1 158 грн.
48 коп. три відсотки річних та 1 160 грн. 01
коп. інфляційних нарахувань.

При прийнятті рішення суд виходить з
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи,
сторони уклали договір № 13/2897-БО-21
купівлі - продажу природного газу від
28.12.2012 р., у зв'язку з чим набули взаємних
прав і обов'язків.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості. За умовами ст.629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Зміст договору становлять умови,
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, але при укладенні договору
сторони повинні керуватися вимогами
Цивільного кодексу України, іншими
актами цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу,
відповідно до вимог ст. 655 Цивільного
кодексу України, одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За умовами ст.663 ЦК України продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
кодексу.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.6.1. договору, оплата за газ
здійснюється відповідачем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Факт поставки позивачем відповідачу
газу згідно умов договору № 13/2897-БО-21
купівлі - продажу природного газу від
28.12.2012 р. відповідачем не заперечено.

Проте, відповідач свої зобов'язання за
договором № 13/2897-БО-21 купівлі - продажу
природного газу від 28.12.2012 р. виконав
невчасно.

Перевіривши поданий позивачем
розрахунок, підстави та правильність
нарахування інфляційних нарахувань та
3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, за якою
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом, судом
встановлено, що позивач правомірно
просить стягнути з відповідача 1 158 грн.
48 коп. три відсотки річних та 1 160 грн. 01
коп. інфляційних нарахувань.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 5 487 грн. 01 коп. пені суд
зазначає наступне.

Згідно п.7.2. договору, у разі
невиконання відповідачем умов п. 6.1
договору, останній у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
позивачу, крім сум заборгованості, пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 343 ГК України,
платник грошових коштів сплачує на
користь одержувача цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін, але не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК
України, позовна давність в один рік
застосовується, зокрема, до вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України,
позовна давність може бути збільшена
за домовленістю сторін.

У п. 9.3 договору сторони узгодили, що
строк, у межах якого сторони можуть
звернутись до суду з вимогою про захист
своїх прав за цим договором (строк
позовної давності), у тому числі щодо
стягнення основної заборгованості,
штрафів, пені, відсотків річних,
інфляційних нарахувань,
встановлюється тривалістю у 5 (п"ять)
років.

Отже, позивач правомірно та в межах
передбачених умовами договору
звернувся за захистом свого порушеного
права.

Перевіривши поданий позивачем
розрахунок, підстави та правильність
нарахування пені, судом встановлено, що
позивач підставно просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 5 487 грн. 01
коп.

Судовий збір покладається на
відповідача повністю.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
11, 530, 551, 610, 611, 612, 625, 627-629, 655 ЦК України,
ст. 174, 193, 230-232, 233 ГК України та ст.ст. 43, 33,
34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити повністю

2.Стягнути з Міського комунального
підприємства
„Жидачівтеплокомуненерго" (81700,
Львівська область, м. Жидачів, вул.
Грушевського, 28-А, ідентифікаційний код
13812691) на користь Публічного
акціонерного товариства
„Національної акціонерної компанії
„Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ідентифікаційний код
20077720) 5 487 грн. 01 коп. - пені, 1 158 грн. 48 коп.
- три відсотки річних, 1 160 грн. 01 коп. -
інфляційних нарахувань та 1 827 грн. 00
коп. - судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя
Морозюк А.Я.