номер провадження справи 4/111/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

12.11.2014
справа № 908/3815/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Арсенал Страхування», (03056, м. Київ, вул.
Борщагівська, буд. 154)

до відповідача Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Оранта-Січ», (69104, м.
Запоріжжя, вул. Малиновська, буд. 16)

про стягнення 3230,00 грн. суми
невиплаченого страхового
відшкодування та 26,02 грн. 3 % річних

суддя Зінченко Н.Г.

За участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Нестеренко О.С.,
довіреність № 05 від 02.01.2014 р.;

СУТЬ СПОРУ:

03.10.2014 р. до господарського суду
Запорізької області надійшла позовна
заява Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Арсенал Страхування», м. Київ (ПрАТ «СК
«Арсенал Страхування») до Публічного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Оранта-Січ», м. Запоріжжя (ПАТ
«СК «Оранта-Січ») про стягнення 3230,00
грн. суми невиплаченого страхового
відшкодування та 26,02 грн. 3 % річних.

Згідно Протоколу автоматичного
розподілу справи між суддями від 03.10.2014
р. справу № 908/3815/14 призначено до
розгляду судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 03.10.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/3815/14,
справі № 908/3815/14 присвоєно номер
провадження справи 4/111/14, справа
призначена до розгляду на 12.11.2014 р., у
сторін витребувані документи і докази
необхідні для розгляду справи.

В судовому засіданні 12.11.2014 р. справу
розглянуто, прийнято та оголошено, на
підставі ст. 85 ГПК України, вступну та
резолютивну частини рішення.

За письмовим клопотанням представника
відповідача розгляд справи
здійснювався без застосування
технічних засобів фіксації судового
процесу.

Позивач в судове засіданні 12.11.2014 р. не
з'явився, про відмову від позову не
заявив. 20.10.2014 р. на адресу
господарського суду Запорізької
області від ПрАТ «СК «Арсенал
Страхування» надійшло клопотання, яким
позивач просить суд провести розгляд
справи № 908/3815/14 без участі
уповноваженого представника позивача,
розглянути спір по суті за наявними
матеріалами справи та винести рішення,
позовні вимоги позивач підтримує у
повному обсязі.

Розглянувши подане позивачем
клопотання про вирішення спору по суті
без участі уповноваженого
представника позивача, суд вважає, що
воно подано у відповідності до вимог
ст. 22 ГПК України, не суперечить правам
та охоронюваним законом інтересам
сторін та підлягає задоволенню судом.

В п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» зазначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З урахуванням викладеного, суд вирішив
за доцільне розглянути справу по суті
за наявними в ній матеріалами, яких
достатньо для вирішення спору по суті,
за відсутністю позивача.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються
на приписах ст., ст. 528, 625, 993, 1188, 1194 ЦК
України, ст., ст. 6, 22, 29, 35, 36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст. 27 Закону України «Про
страхування» і полягають в тому, що
14.12.2013 р. в м. Запоріжжі на вул. Перемоги,
з боку бул. Шевченка в напрямку вул.
Нижньодніпровської, сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Toyota», державний
реєстраційний номер АР 2985 ВТ, під
керуванням Панченко О.П. та автомобіля
«ЗАЗ», державний реєстраційний номер
05999 НР, під керуванням Безсосєднього
Є.В. В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено застрахований
у АТ «СК «Арсенал Страхування» згідно з
умовами договору страхування
наземного транспорту № 3428/13-Т/Зп1 від
06.12.2013 р. автомобіль «Toyota» д/н АР 2985 ВТ,
який належить Панченко О.П. на праві
приватної власності, а власнику
автомобіля заподіяно матеріальну
шкоду. Згідно рахунку № 9 від 14.12.2013 р.,
наданого ФОП Лобачов С.О., вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Toyota» д/н АР 2985 ВТ складає 3230,00 грн.
Керуючись умовами договору № 3428/13-Т/Зп1
від 06.12.2013 р., на підставі страхового
акту № 3428/13-Т/Зп1-1 від 26.12.2013 р. та
зібраних документів позивачем
розраховано та виплачено
страхувальнику страхове відшкодування
у розмірі 3230,00 грн. шляхом
перерахування на рахунок ФОП Лобачов
С.О., що підтверджується платіжним
дорученням № 4800 від 27.12.2013 р. Відповідно
до постанови Орджонікідзевського
районного суду м. Запоріжжя по справі №
335/13761/13-п від 30.12.2013 р. дана
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення правил дорожнього
руху водієм автомобіля «ЗАЗ», д/н 05999 НР
Безсосєднім Є.В. Цивільно-правова
відповідальність Безсосєднього Є.В. на
момент дорожньо-транспортної пригоди
була застрахована ПАТ «СК
«Ораната-Січ» за Полісом № АС/2885025
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Як зазначає позивач, після
виплати страхового відшкодування до
нього згідно приписів ст. 993 ЦК України
та ст. 27 Закону України «Про
страхування» перейшло право зворотної
вимоги, яке Панченко О.П. має до особи,
відповідальної за завданий збиток.
Статтею 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у разі
настання страхового випадку страховик
у межах сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. Оскільки
цивільно-правова відповідальність
Безсосєднього Є.В. застрахована ПАТ «СК
«Ораната-Січ», то відповідач повинен
надати Безсосєднього Є.В. страховий
захист та відшкодувати завдані ним в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди збитки. Розмір страхового
відшкодування, яке має сплатити
відповідач складає 3230,00 грн. 06.03.2014 р.
позивачем направлено відповідачу
заяву вих. № /К від 05.03.2014 р. про
виплату страхове відшкодування.
Відповідачем вказана заява отримання
11.03.2014 р., однак залишення без відповіді
та задоволення. Відповідно до ст. 625 ЦК
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом. На підставі зазначеної
норми закону позивачем відповідачу
нараховано 26,02 грн. 3 % річних. У зв'язку
із викладеним, посилаючись на ст., ст. 12,
22 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» і ст.. 625 ЦК
України позивач просить суд стягнути з
відповідача 3230,00 грн. майнової шкоди в
порядку регресу та 26,02 грн. 3 % річних.

Відповідач позовні вимоги не визнав,
проти позову заперечив з наступних
підстав. Відповідно до ст. 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку із пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.
Матеріальна шкода розраховується
відповідно до Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
№ 142/5/2092 від 24.11.2003 р. Таким чином,
страхова компанія, розглядаючи заяви
про виплату страхового відшкодування,
повинна керуватися ст. 29 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» і для визначення розміру
шкоди необхідний автотоварознавчий
висновок про розмір матеріальної
шкоди, завданої транспортну засобу
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди. Позивачем таке
автотоварознавче дослідження, яким би
визначався розмір відновлювального
ремонту з урахуванням зносу, разом з
матеріалами претензії надане не було.
Претензійні матеріали про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу, що надійшли на адресу
відповідача, містили лише протокол
огляду транспортного засобу, який був
складений в одноособовому порядку
позивачем без виклику представників
ПАТ «СК «Ората-Січ», і рахунок № 9 від
18.12.2013 р., наданий ФОП Лобочов С.О., які не
можуть бути належними доказами розміру
майнової шкоди, завданої автомобілю
«Toyota» д/н АР 2985 ВТ, оскільки вони не
відповідають вказаній нормі Закону.
Листом від 21.08.2014 р. позивачем на адресу
ПАТ «СК «Оранта-Січ» була направлена
калькуляція/висновок № 3428/13/3 від 25.12.2013
р. Зазначена калькуляція не підписана,
в ній відсутні будь-які дані та печатки,
які б могли ідентифікувати особу, якою
проводилася відповідна калькуляція.
Отже, зазначена калькуляція відповідно
до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» також не може бути належним
доказом характеру та розміру шкоди,
завданої автомобілю «Toyota» д/н АР 2985 ВТ,
без автотоварознавчого дослідження
/висновку/ про характер та розмір шкоди.
Крім того, відповідач просить суд
врахувати, що ані потерпіла особа
Панченко О.П., ані страхувальник ПАТ «СК
«Оранта-Січ» Безсосєдній Є.В. з
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду від 14.12.2013 р. до відповідача не
зверталися, що є невиконанням вимог
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів». З урахуванням
викладеного, відповідач просить суд в
позові відмовити повністю.

Позивач з урахуванням відзиву
відповідача надав суду додаткові
пояснення в яких зазначив, що згідно п.
17.2 договору добровільного страхування
наземного транспорту №
3428/13-Т/ЗП1 від 06.12.2013 р., укладеного з
Панченко О.П., виплата страхового
відшкодування проводиться «На базі СТО
на вибір Страховика». Згідно п. 27.10
договору розмір збитків визначається
шляхом складання кошторису вартості
відновлення транспортного засобу, в
який включається вартість запасних
частин, деталей, обладнання та
матеріалів, що підлягають заміні, а
також вартість ремонтних робіт.
Кошторис збитків складається
страховиком, виходячи з відновлення
пошкодженого транспортного засобу на
базі СТО на підставі рахунків з СТО. В
окремих випадках, за згодою страховика
та страхувальника, розмір збитків може
визначатися на підставі
автотоварознавчої експертизи або
безпосередньо страховиком чи
уповноваженою ним особою. У
відповідності до п. 36.2 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховик має право
здійснювати виплати без проведення
експертизи (у тому числі шляхом
перерахування коштів особам, які
надають послуги з ремонту пошкодженого
майна), якщо за результатами
проведеного ним огляду пошкодженого
майна страховик і потерпілий досягли
згоди про розмір та спосіб здійснення
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна. Отже,
експерта оцінка автомобілю «Toyota» д/н АР
2985 ВТ не проводилася. Був здійснений
огляд пошкодженого транспортного
засобу уповноваженим співробітником
страхової компанії після чого був
складений протокол огляду.

Розглянувши матеріали та фактичні
обставини справи у їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
відповідача, суд -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що
14.12.2013 р. о 13-30 годині в м. Запоріжжі на
вул. Перемоги, з боку бул. Шевченка
в напрямку вул. Нижньодніпровської,
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля «Toyota CAMRY»,
державний реєстраційний номер АР 2985 ВТ,
під керуванням Панченко О.П. та
автомобіля «ЗАЗ», державний
реєстраційний номер 05999 НР, під
керуванням Безсосєднього Є.В.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено автомобілю
«Toyota CAMRY» д/н АР 2985 ВТ, який належить
Панченко О.П. на праві приватної
власності, були завдані пошкодження, а
його власнику заподіяно матеріальну
шкоду.

Відповідно до постанови
Орджонікідзевського районного суду м.
Запоріжжя по справі № 335/13761/13-п
(3/335/2391/2013) від 30.12.2013 р. дана
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення правил дорожнього
руху водієм автомобіля «ЗАЗ», д/н 05999 НР
Безсосєднім Є.В.

За Договором добровільного
страхування наземного транспорту №
3428/13-Т/Зп1 від 06.12.2013 р., укладеним АТ «СК
«Арсенал Страхування» (позивачем у
справі) та Панченко О.П.,
страховик (позивач) застрахував
майнові інтереси страхувальника
(Панченко О.П.), що не суперечать закону,
пов'язані з володінням, користування і
розпорядженням наземним транспортним
засобом, а саме: автомобілем «Toyota CAMRY»,
державний реєстраційний номер АР 2985 ВТ.

Згідно рахунку № 9 від 14.12.2013 р.,
наданого ФОП Лобачов С.О., вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«Toyota CAMRY» д/н АР 2985 ВТ складає 3230,00
грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 979 ЦК України унормовано, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

У відповідності до ст. 988 ЦК України
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Керуючись умовами Договору № 3428/13-Т/Зп1
від 06.12.2013 р., на підставі Страхового
акту № 3428/13-Т/Зп1-1 від 26.12.2013 р., рахунку
№ 9 від 14.12.2013 р. та калькуляції № 3428/13/З
від 25.12.2013 р. позивачем розраховано та
виплачено страхове відшкодування у
розмірі 3230,00 грн. шляхом перерахування
на рахунок ФОП Лобачов С.О., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 4800 від 27.12.2013 р.

Цивільно-правова відповідальність
Безсосєднього Є.В. на момент
дорожньо-транспортної пригоди була
застрахована ПАТ «СК «Ораната-Січ»
(відповідачем у справі) за Полісом №
АС/2885025 обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів.

За приписами ст. 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Претензією № 0503/14-6434/К від 05.03.2014 р.
позивач звернувся до ПАТ «СК
«Оранта-Січ» з вимогою виконати
зобов'язання з виплати страхового
відшкодування шляхом сплати 3230 грн.
страхового відшкодування.

Відповідачем вказана претензія №
0503/14-6434/К від 05.03.2014 р. була отримання
11.03.2014 р., про що свідчить відмітка
уповноваженої особи ПАТ «СК
«Оранта-Січ» на рекомендованому
повідомленні про вручення поштового
відправлення (штрих-код 903).

Листом № 1592 від 09.04.2014 р. відповідач
надав відповідь на претензію ПрАТ «СК
«Арсенал Страхування» № 0503/14-6434/К від
05.03.2014 р. та повідомив, що при вирішенні
питання по сплаті страхового
відшкодування за договорами
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів ПАТ «СК «Оранта-Січ» керується
положеннями Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Пошкоджений автомобіль «Toyota
CAMRY» д/н АР 2985 ВТ оглядався за
відсутністю представника (працівника,
аварійного комісара або експерта) ПАТ
«СК «Оранта-Січ». Таким чином,
відповідач був позбавлений можливості
оглянути транспортний засіб у
пошкодженому стані і тому відмовляє
ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у
задоволенні претензії № 0503/14-6434/К від
05.03.2014 р. про відшкодування шкоди в
порядку регресу.

У відповідь на лист № 1592 від 09.04.2014 р. та
в доповнення до претензії
№ 0503/14-6434/К від 05.03.2014 р. позивачем
відповідачу була направлена
калькуляція № 3428/13 від 25.12.2013 р.

Листом № 3828 від 11.09.2014 р. відповідач
відмовив ПрАТ «СК «Арсенал
Страхування» у задоволенні претензії
№ 0503/14-6434/К від 05.03.2014 р. про
відшкодування шкоди в порядку регресу
з підстав, викладених у листі № 1592 від
09.04.2014 р.

Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Звернувшись до суду з позовом у даній
справі, позивач просить стягнути з
відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 3230,00 грн.,
виплаченого страхувальнику, яка
дорівнює вартості відновлювального
ремонту. На підтвердження вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля позивач посилається на
рахунок № 9 від 18.12.2013 р., наданий ФОП
Лобачов С.О., та калькуляцію № 3428/13/З від
25.12.2013 р.

Спеціальним законом, що регулює
питання виплати страхового
відшкодування за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та яким керується
страховик є Закон України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» № 1961-ІV від 01.07.2004 р. (з
подальшими змінами та доповненнями).

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 вказаного
Закону у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин, помістити
на стоянку, до розміру шкоди додаються
також витрати на евакуацію
транспортного засобу до стоянки та
плата за послуги стоянки.

Таким чином, положення Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачають відшкодування
страховиком цивільно-правової
відповідальності лише оціненої шкоди,
тобто вартості відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу, визначеної за результатами
проведеної суб'єктом оціночної
діяльності оцінки.

Правові засади здійснення оцінки
майна, майнових прав та професійної
оціночної діяльності в Україні
визначені Законом України «Про оцінку
майна, майнових прав та професійну
оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» проведення оцінки майна є
обов'язковим у випадках необхідності
визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом.

Згідно ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 12 вказаного
Закону процедури оцінки майна
встановлюються нормативно-правовими
актами з оцінки майна. У випадках
проведення незалежної оцінки майна
складається звіт про оцінку майна. У
випадках самостійного проведення
оцінки майна органами державної влади
та органами місцевого самоврядування
складається акт оцінки майна. Звіт про
оцінку майна є документом, що містить
висновки про вартість майна та
підтверджує виконані процедури з
оцінки майна суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання
відповідно до договору. Звіт
підписується оцінювачами, які
безпосередньо проводили оцінку майна,
і скріплюється печаткою та підписом
керівника суб'єкта оціночної
діяльності.

З огляду на викладене, суд зазначає, що
належним доказом в підтвердження
оціненого розміру реальної вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
транспортного засобу з урахуванням
значення коефіцієнту його фізичного
зносу є саме Звіт суб'єкта оціночної
діяльності про визначення вартості
матеріального збитку, заподіяного
власнику транспортного засобу в
результаті його пошкодження в ДТП,
складання якого є обов'язковим при
визначенні збитків, що підлягають
відшкодуванню згідно вимог Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
наземних транспортних засобів».

Верховним Судом України надано
узагальнення судової практики
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування, де зазначено,
зокрема, що при стягненні на користь
потерпілого вартості пошкодженого
майна враховується зношеність
пошкодженого майна. Розрахунок
зношеності проводиться відповідно до
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки дорожніх транспортних засобів,
затвердженої спільним наказом
Міністерства юстиції України та Фонду
державного майна України від 24.11.2003 р.
№ 142/2/2092 та зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 24.11.2003 р.
за № 1074/8395.

В цих же Узагальненнях звертається
увага судів на те, що страхувальником
відшкодовується третій особі завдана
внаслідок пошкодження транспортного
засобу саме пряма шкода, в якій
враховується вартість пошкоджених
деталей транспортного засобу на момент
ДТП, а саме з урахуванням фізичного
зношення транспортного засобу, а не
вартість нових деталей.

В матеріалах справи відсутній
відповідний звіт або висновок експерта
(експертне дослідження або інший
документ), який би підтверджував розмір
матеріального збитку, завданого
власнику пошкодженого автомобіля «Toyota
CAMRY» д/н АР 2985 ВТ, внаслідок
дружньо-транспортної пригоди, яка
сталась 14.12.2013 р., та який міг би бути
оцінений судом, як належний доказ з
визначення вартості відновлювального
ремонту транспортного засобу з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, що підлягає відшкодуванню
страховиком цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів згідно положень
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів».

При цьому, посилання позивача на п. 17.2
Договору добровільного страхування
наземного транспорту № 3428/13-Т/ЗП1 від
06.12.2013 р., яким передбачено, що виплата
страхового відшкодування проводиться
«На базі СТО на вибір Страховика», та на
п. 27.10 Договору, яким передбачено, що
розмір збитків визначається шляхом
складання кошторису вартості
відновлення транспортного засобу, в
який включається вартість запасних
частин, деталей, обладнання та
матеріалів, що підлягають заміні, а
також вартість ремонтних робіт,
кошторис збитків складається
страховиком, виходячи з відновлення
пошкодженого транспортного засобу на
базі СТО на підставі рахунків з СТО, суд
вважає безпідставними та
необґрунтованим, оскільки зазначені
умови Договору № 3428/13-Т/ЗП1 від 06.12.2013 р.
стосуються взаємовідносин його сторін,
тобто взаємовідносин позивача з
Панченко О.П.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не
доведено розмір шкоди, який відповідно
до ст., ст. 22, 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» підлягає відшкодуванню в
регресному порядку відповідачем,
внаслідок чого відсутні підстави для
задоволення позовних вимог про
стягнення в порядку регресу з
відповідача на користь позивача
3230,00 грн. страхового відшкодування.

У відповідності до положень чинного
законодавства захист цивільних прав
здійснюється, зокрема, шляхом
стягнення з особи, яка порушила право,
завданих збитків, а у випадках
передбачених законодавством або
договором, неустойки (штрафу, пені), а
також інших засобів передбачених
законодавством.

До інших засобів захисту цивільних
прав, у відповідності до ст. 625 ЦК
України, відносяться, зокрема
зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та три відсотки річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, суд наголошує, що
передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних
за своєю правовою природою не є
штрафними санкціями, а є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Позивачем заявлена вимога про
стягнення 26,02 грн. 3 % річних за
прострочення відповідачем сплати
страхового відшкодування в порядку
регресу.

Враховуючи, що суд не вбачає підстав
для задоволення позовних вимог про
стягнення 3230,00 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу, то,
відповідно, відсутні і підставі для
стягнення 26,02 грн. 3 % річних.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. (ст. 43
ГПК України).

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи позивача, в обґрунтування
заявлених вимог, суд визнав хибними і
необґрунтованими.

Заперечення відповідача на заявлений
позов враховані судом при вирішенні
спору.

З урахуванням викладеного,
проаналізувавши надані докази, суд не
вбачає правових підстав для
задоволення позовних вимог про
стягнення 3230,00 грн. суми невиплаченого
страхового відшкодування та 26,02 грн. 3 %
річних за недоведеністю, тому суд
відмовляє в задоволенні позову в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати до стягнення не присуджуються
та залишаються за позивачем.

Керуючись ст., ст. 22, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Арсенал Страхування», м. Київ
до Публічного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Оранта-Січ», м.
Запоріжжя про стягнення 3230,00 грн. суми
невиплаченого страхового
відшкодування та 26,02 грн. 3 % річних
відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК
України "18" листопада 2014 р.

Суддя
Н.Г.Зінченко

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.