Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
========================
РІШЕННЯ

«18» листопада 2014 року
справа № 927/1658/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Украгропром»,

юридична адреса: вул. Щусєва, б. 36, м.
Київ, 04060

поштова адреса: вул. Борисоглібська, 6Б,
м. Київ, 04070

Відповідач: Державне підприємство
«Дослідне господарство «Іванівна»
Інституту сільського господарства
Північного Сходу Національної
академії аграрних наук України», вул.
Перемоги, 5, с. Іванівна, Борзнянський
район, Чернігівська область, 16433

Предмет спору: про стягнення
заборгованості в сумі 701009,26 грн.

Суддя
І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: Богонос В.А. довіреність
№ 31 від 01.09.2014 р. представник

від відповідача: Серик М.М. довіреність
№ 100 від 05.11.2014 р. представник

Суть спору:

В судовому засіданні 18.11.2014 р., на
підставі ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Украгропром» подано позов до
Державного підприємства «Дослідне
господарство «Іванівна» Інституту
сільського господарства Північного
Сходу Національної академії аграрних
наук України про стягнення 701009,26 грн.
заборгованості, з якої 560111,97 грн. сума
основного боргу, 52959,71 грн. сума трьох
відсотків річних за період з 01.01.2012 року
по 14.10.2014 р., включно, 87937,58 грн.
інфляційних втрат за період з січня 2013
р. по вересень 2014 р., включно. Позовні
вимоги обґрунтовані неналежним
виконанням відповідачем умов договору
позики від 01.03.2011 р. № П-01/03-11-17 та угоди
від 31.05.2011 р. про заміну договору позики
№ П-01/03-11-17 від 01.03.2011 року на договір
купівлі - продажу (новація).

Відповідачем надано відзив на позовну
заяву, згідно якого відповідач позовні
вимоги в частині основного боргу в сумі
560111,97 грн. визнав (а.с. 69). Також, ним
заявлено письмове клопотання від 05.11.2014
р. № 99 про відстрочення виконання
рішення суду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України(а.с. 46).

Позивач у судовому засіданні позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
проти заявленого відповідачем
клопотання про відстрочення виконання
рішення суду заперечив.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши повноважних
представників сторін, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору, господарський суд , -

в с т а н о в и в:

01 березня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Украгропром» (позивач) та
Державним підприємством «Дослідне
господарство «Іванівна» Національної
академії аграрних наук України
(відповідач - найменування якого
змінено на Державне підприємство
«Дослідне господарство «Іванівна»
Інституту сільського господарства
Північного Сходу Національної
академії аграрних наук України)
укладено договір позики № П-01/03-11-17, за
умовами якого позикодавець (позивач)
передає у власність позичальнику
(відповідачу) позику, яка зазначена в п.
1.2 цього договору, а позичальник
(відповідач) зобов'язується повернути
позику у визначений цим договором
строк (п. 1.1 договору) (а.с.14-15).

Предметом позики за цим договором є
наступний Товар: нітроаморфоска
(Азовська) NPK 22; 11; 11, у кількості 125,00 т.,
ціна за 1 т. без ПДВ 3815,83 грн., загальна
вартість 476978,75 грн., селітра аміачна, у
кількості 250,00 т., ціна за 1 т. без ПДВ 2880,83
грн., загальна вартість 720207,50 грн.,
раксіл ультра, у кількості 30 л., ціна за 1
л. без ПДВ 561,63 грн., загальна вартість
16848,90 грн. Загальна вартість товару
складає 1456842,18 грн. з ПДВ. (п. 1.2 договору).

Пунктом 1.3 договору сторони погодили,
що сплата відсотків за цим договором не
передбачена.

Розділом 2 «Порядок надання позики»
сторони погодили, що позивач передає
предмет позики відповідачу протягом
тридцяти календарних днів з моменту
підписання сторонами цього договору.
Позика вважається переданою
відповідачеві з моменту підписання
акту приймання - передачі позики
уповноваженими представниками сторін
та скріплення цього акту їх печатками.

Статтею 1046 Цивільного кодексу України
визначено, що за договором позики одна
сторона (позикодавець) передає у
власність другій стороні
(позичальникові) грошові кошти або інші
речі, визначені родовими ознаками, а
позичальник зобов'язується повернути
позикодавцеві таку ж суму грошових
коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших
речей, визначених родовими ознаками.

Згідно договору позики № П-01/03-11-17 від
01.03.2011 р. на підставі актів приймання -
передачі позики, які є невід'ємною
частиною даного договору (п. 4), № 1 від
01.03.2011 р., № 2 від 04.05.2011 р., № 3 від 06.05.2011
р., № 4 від 27.05.2011 р., № 5 від 03.06.2011 р. (а.с.
16-20) та видаткових накладних № 106 від
10.03.2011 р. на суму 1456842,18 грн., № 426 від
04.05.2011 р. на суму 539647,48 грн., № 423 від
06.05.2011 р. на суму 498125,37 грн., № 424 від
27.05.2011 р. на суму 36572,16 грн., № 476 від 03.06.2011
р. на суму 17178,24 грн. (а.с. 21-25) позивачем
передано, а відповідачем прийнято
майно у власність на загальну суму
2548365,43 грн.

03.06.2011 р. відповідачем було повернуто
частину переданого майна на загальну
суму 2605,44 грн., що підтверджується актом
звірки взаєморозрахунків сторін
станом на 29.11.2013 р. (а.с. 32-37), що
підписаний та завірений печатками обох
сторін. Крім того, повноважними
представниками сторін в судовому
засіданні 06.11.2014 р. підтверджено факт
повернення частини переданого майна на
загальну суму 2605,44 грн.

За приписами п. 3.1 договору строк, на
який надається позика розпочинається з
моменту її передачі і закінчується 31
грудня 2011 року. До настання строку
визначеного даним пунктом договору
відповідач зобов'язується повернути
позивачу позику, у тій самій кількості,
якості та такого самого роду, що були
передані позивачем, визначені п.п. 1.2.1
та 1.2.2 цього договору (п. 4.1 договору).

У відповідності до п. 6.1 договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту передання позики
відповідачеві. Строк цього договору
починає свій перебіг у момент
визначений попереднім пунктом
договору та закінчується 31 грудня 2011 р.
Закінчення строку цього договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії договору (п.п. 6.2-6.3 договору).

За приписами ч. 2 ст. 604 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація).

31 травня 2011 року сторонами підписано
угоду про заміну договору позики №
П-01/03-11-17 від 01 березня 2011 року на
договір купівлі-продажу (новація), за
умовами якої сторони, у зв'язку із
зміною комерційних інтересів та
напрямків виробничих потреб при
здійснені господарської діяльності,
прийшли до згоди шляхом заміни
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація), замінити договір позики №
П-01/03-11-17 від 01 березня 2011 року (основний
договір) на договір купівлі - продажу (п.
1). В зв'язку із новацією позивач як
позикодавець в подальшому іменується
як продавець, а відповідач як
позичальник в подальшому іменується як
покупець (п. 2).

Сторони дійшли згоди змінити умови
основного договору щодо визначення
порядку оплати товару, переданого в
якості позики, який вважається з
урахуванням положень даного договору
як такий, що переданий (поставлений) на
умовах купівлі - продажу, виклавши їх у
наступній редакції: ціна переданого
товару та товару, який позивач буде
поставляти відповідачу протягом
строку дії основного договору,
визначена в актах приймання - передачі
та видаткових накладних, які є
невід'ємною частиною договору позики №
П-01/03-11-17 від 01 березня 2011 р. та даної
угоди. Покупець бере на себе
зобов'язання провести оплату за
переданий (поставлений) товар в
національній валюті України, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок позивача. Оплату
за товар відповідач має здійснити в
термін до 31 грудня 2011 року. Право
власності на товар переходить до
відповідача з моменту фактичної
передачі товару (п. 3).

Дана угода набирає чинності з моменту
її підписання уповноваженими
представниками сторін та діє до
повного виконання сторонами взятих на
себе зобов'язань (п.п. 4,6) (а.с. 26).

Таким чином сторони замінили первісне
зобов'язання про передачу позивачем у
власність відповідачу товар на умовах
безпроцентної позики новим
зобов'язанням про купівлю-продаж
вказаного товару, своїми діями
припинивши первісне зобов'язання.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 692 вказаного
Кодексу покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Кінцевий строк оплати за поставлений
товар згідно п. 3 угоди від 31 травня 2011 р.
з урахуванням вимог ч. 5 ст. 254
Цивільного кодексу України настав
02.01.2012 року.

Відповідач порушив умови договору -
вартість поставленого товару вчасно не
оплатив. За поставлений товар
відповідач розрахувався частково в
сумі 1985648,02 грн., що підтверджується
банківськими виписками (а.с. 27-31, 50-51,
71-76).

Заборгованість відповідача за
поставлений товар згідно спірного
договору на момент звернення до суду
складала 560111,97 грн. , що також
підтверджено актом звірки
взаєморозрахунків станом на 29.11.2013 р.,
підписаним сторонами та завіреним
печатками обох сторін (а.с. 32-37).

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 193
Господарського кодексу України, кожна
сторона має вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. За ч.
1 ст. 193 Господарського кодексу України
до виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей передбачених
цим Кодексом.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обігу
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Стаття 525 вказаного Кодексу
визначає, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

З урахуванням вищевикладеного, суд,
дослідивши матеріали справи,
заслухавши повноважних представників
сторін, дійшов до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в сумі 560111,97 грн. підтверджуються
матеріалами справи, є правомірними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 52959,71 грн. трьох відсотків
річних за період з 01.01.2012 р. по 14.10.2014 р.,
включно, та 87937,58 грн. інфляційних втрат
за період з січня 2013 р. по вересень 2014 р.,
включно.

Суд, враховуючи прострочення
відповідачем взятих на себе
зобов'язань, перевіривши наданий
розрахунок (а.с. 12-13), дійшов до висновку
про задоволення позовних вимог в
частині стягнення інфляційний втрат в
повному обсязі, а в частині трьох
відсотків річних - частково в сумі 52745,23
грн., оскільки позивачем у розрахунку
допущено ряд помилок, а саме, невірно
визначено прострочку виконання
зобов'язання відповідачем, що настала
03.01.2012 р., замість 01.01.2012 р. з урахуванням
вимог ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу
України та п. 3 угоди від 31.05.2011 року,
крім того, при розрахунку позивачем не
враховано, що в 2012 році 366 днів.

Відповідачем заявлено клопотання про
відстрочку виконання рішення суду на
підставі п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України до 30
квітня 2015 року (а.с. 46). Заявлене
клопотання останній обґрунтовує
складним фінансовим становищем
підприємства, що склалось у зв'язку з
поганою реалізацією посівного
матеріалу (насіння) та нестабільними
ринковими цінами на посівний матеріал,
у зв'язку з чим державному підприємству
важко витримувати конкуренцію з
приватними виробниками. Відповідач
зазначив, що негайне стягнення боргу в
повному обсязі погіршить фінансове
становище останнього, негативно
відобразиться на його господарській
діяльності та може призвести до
банкрутства підприємства. Як стверджує
відповідач, кредиторська
заборгованість останнього на даний час
складає 20 млн. грн. Крім того,
відповідач вказав на те, що негайне
стягнення боргу призведе до скорочення
штату працівників підприємства, що
призведе до безробіття в населеному
пункті, оскільки більша частина
працездатних осіб в с. Іванівна,
Борзнянського району, Чернігівської
області працюють на його підприємстві.
В підтвердження викладених обставин
відповідачем надано баланс (звіт про
фінансовий стан) на 30 вересня 2014 р.,
довідку № 97 від 03.11.2014 р. про кількість
штатних працівників. (а.с. 47-78).

Позивач проти заявленого клопотання
заперечив в повному обсязі зазначивши,
що заявлене клопотання є
необґрунтованим, так як на думку
позивача скрутне фінансове становище
відповідача не є винятковою
обставиною, що ускладнює та робить
неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення суду.

Підставою для відстрочки виконання
рішення суду можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення суду або роблять його
неможливим у визначений строк.
Вирішуючи питання про відстрочку
виконання рішення суду, господарський
суд повинен враховувати матеріальні
інтереси обох сторін, їх фінансовий
стан, ступінь вини відповідача у
виникненні спору, наявність
інфляційних процесів у економіці
держави та інші обставини справи,
зокрема стосовно юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо
звернути стягнення тощо.

Дослідивши надані відповідачем докази
в обґрунтування заявленого клопотання
про відстрочення виконання рішення
суду, враховуючи, що відповідач є
державним підприємством, основним
видом діяльності якого є саме сільське
господарство, зокрема, вирощування
зернових культур, бобових і насіння
олійних культур, розведення великої
рогатої худоби, свиней, тощо (а.с. 52-54),
враховуючи економічне та соціальне
значення даного підприємства для
населеного пункту, а також складне
фінансове становище в якому
знаходиться відповідач (а.с. 48), суд
вважає за можливе задовольнити
клопотання останнього частково та
відстрочити виконання рішення суду до
01.02.2015 р. на підставі п. 6 ч. 1 ст. 83
господарського процесуального кодексу
України.

Судові витрати у вигляді судового
збору покладаються на сторони
пропорційно задоволеним вимогам з
урахуванням вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 44, 49, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Дослідне господарство
«Іванівна» Інституту сільського
господарства Північного Сходу
Національної академії аграрних наук
України (16433, Чернігівська область,
Борзнянський район, с. Іванівна, вул.
Перемоги, 5, п/р 260058365 в ЧОД ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», МФО 353348, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Украгропром» (04060, м. Київ, вул.
Щусєва, 36, п/р 8292 в ПАТ «Радикал
Банк», МФО 319111, ) - 560111,97
грн. основного боргу, 52745,23 грн. трьох
відсотків річних, 87937,58 грн. інфляційних
втрат, 14015,98 грн. судового збору.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

4. Відстрочити виконання рішення
суду до 01.02.2015 року.

5. Наказ видати після набрання
судовим рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84
Господарського процесуального
кодексу України та підписано 18.11.2014р.

Суддя
І.Г.Мурашко

.