ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2014 р.
Справа №917/1797/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", ; вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ ,01001

до Публічного акціонерного товариства
"Полтавський трубомеханічний завод",
; вул. Зіньківська, 6, м.
Полтава, Полтавська область, 36029

про стягнення грошових коштів в сумі 8
379,34 грн.

Cуддя Погрібна С.В.

Представники:

від позивача: Єфременко О.О.
довіреність №14-88 від 18.04.2014р.

від відповідача: Роман А.І. довіреність
№12/16-014728 від 06.10.2014р.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення, додано
до справи та повідомлено про строк
виготовлення повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 8 379,34 грн., з яких 6
652,17 грн. - пеня, 1 357,42 грн. - 3% річних та
369,75грн. - інфляційних втрат за
неналежне виконання умов Договору
купівлі-продажу природного газу
№13/3092-БО-24 від 28.12.2012р.

Представник позивача на задоволенні
позову наполягає посилаючись на
неналежне виконання відповідачем умов
Договору купівлі-продажу природного
газу №13/3092-БО-24 від 28.12.2012р.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у наданій через
канцелярію суду заяві (вхід. №13646 від
16.10.2014р.) (а.с. 67-68) щодо стягнення 3%
річних та інфляційних не заперечує, а
що стосується пені, відповідач
посилається на те, що вказана сума пені,
яку позивач просить стягнути, є
надмірно велика порівняно із збитками
кредитора, а також, що позивачем не
зазначено про негативні наслідки чи
збитки, які були понесені від
прострочення виконання зобов"язання
відповідачем. В зв"язку з чим
відповідач просить суд зменшити розмір
пені, що підлягає до стягнення на 50%.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Національною акціонерною
компанією "Нафтогаз України" (позивач
по справі; продавець за Договором) та
Публічним акціонерним товариством
"Полтавський трубомеханічний завод"
(відповідач по справі; покупець за
Договором) 28.12.2012р. був укладений
договір №13/3092-БО-24 купівлі-продажу
природного газу (далі -договір)
(а.с.12-17).

Додатковою угодою №1 від 19.07.2013р. було
внесено зміни до п.п 5.2 та 5.5. до
Договору №13/3092-БО-24 купівлі-продажу
природного газу від 28.12.2012р. (а.с.18), якою
сторони узгодили ціну на газ.

Предметом вищезазначеного договору є
передача продавцем (позивачем) у
власність покупця (відповідача) у 2013
році природного газу, ввезеного на
митну територію України НАК "Нафтогаз
України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00
00, та зобов'язання відповідача
прийняти та оплатити його на умовах
цього договору.

Газ, що продається за умовами даного
Договору використовується покупцем
виключно для виробництва теплової
енергії яка споживається бюджетними
установами та організаціями та іншими
споживачами (п.п. 1.2. Договору).

При укладенні договору сторони
узгодили, що продавець передає
покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2012р. газ
обсягом до 215,0 тис. куб. м. Обсяги газу,
що планується передати за цим
договором можуть змінюватися
Сторонами протягом місяця продажу в
установленому порядку (п.п.2.1., 2.1.1
договору).

Ціна за 1000 куб.м. природного газу
складає 4661,74 грн., а з 01.07.2013р. ціна за 1000
куб.м. природного газу з урахуванням
ПДВ складає 4 588,54 грн.

Згідно п. 3.3 Договору,
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсязі, визначених на підставі
показів комерційного вузла /вузлів
обліку газу покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору з січня -
травень 2013року продавець поставив,
покупець прийняв природний газ, на
загальну суму 800 983,48 грн., що
підтверджується доданими до
матеріалів справи актами
приймання-передачі природного газу від
28.02.13р. за газ спожитий у лютому 2013 року
на суму 120 678,36грн., від 31.03.13р. за газ
спожитий у березні 2013 року на суму 136
943,16грн., від 30.04.13р. за газ спожитий у
квітні 2013 року на суму 45 624,41грн., від
30.06.13р. за газ спожитий у січні 2013 року
на суму 20 799,61грн., від 31.10.13р. за газ
спожитий у жовтні 2013 року на суму 62
303,15грн., від 30.11.13р. за газ спожитий у
листопаді 2013 року на суму 74 302,16 грн.,
від 30.12.13р. за газ спожитий у грудні 2013
року на суму 160 332,63грн., (а.с.19-25).

У відповідності з п. 6.1. договору
оплата за газ здійснюється Покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів справи
відповідач перерахував на рахунок
позивача грошові кошти в якості оплати
за поставлений природний газ в сумі 800
983,48 грн., що підтверджується довідкою
про операції та довідкою про сальдо (а.
с. 26-27).

Відповідач свої зобов"язання за
договором щодо оплати поставленого
природного газу, виконав в повному
обсязі, але з порушенням строків
встановлених договором.

Вказані обставини стали
наслідком звернення позивача до суду з
даним позовом.

Згідно зі ст. 11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші угоди (правочини), передбачені
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У відповідності до положень ст. 714
ЦК України за договором постачання
енергетичними та іншими ресурсами
через приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином, в установлений строк,
відповідно до закону, договору,
одностороння відмова від виконання не
допускається, крім передбачених
законом випадків.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Наданими до справи доказами
підтверджуються факт існування між
сторонами заснованих на договорі
правовідносин з приводу постачання
природного газу, обсяги та вартість
поставленого за договором газу та факт
прострочення відповідачем виконання
грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не виконав
зобов'язання у строк, встановлений
договором.

Так за несвоєчасну сплату та
неналежне виконання відповідачем
зобов"язань за Договором, позивачем
відповідно до п. 7.2. Договору та ст.625
Цивільного кодексу України було
нараховано 6 652,17 грн. - пені, 1 357,42 грн. - 3%
річних та 369,75грн. - інфляційних втрат.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судом перевірено за допомогою ІАЦ
"Ліга" правильність нарахування
позивачем 3% річних та інфляційних
втрат і, за результатами розрахунку суд
дійшов до висновку про правомірність
позовних вимог у цій частині.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 статті 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України,
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у
письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(ст.549 ЦК України). Предметом неустойки
може бути грошова сума, рухоме і
нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства (ст.551 ЦК
України).

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу,
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили,
що у разі невиконання покупцем умов
п.6.1. цього договору він у безспірному
порядку зобов'язується сплатити
продавцю крім суми заборгованості,
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми
прострочення платежу за кожен день
прострочення платежу.

Згідно з доданим розрахунком (а.с.9-11)
позивачем було нараховано пеню в
розмірі 6652,17грн. за періоди:

- з 14.02.2013 року по 21.03.2013 року (за
зобов'язаннями за січень 2013 року);

- з 14.03.2013 року по 16.04.2013 року ( за
зобов'язаннями за лютий 2013 року);

- з 14.04.2013 року по 02.07.2013 року (за
зобов'язаннями за березень 2013 року);

- з 14.05.2013 року по 02.07.2013року (за
зобов'язаннями за квітень 2013 року);

- з 14.11.2013 року по 29.11.2013 року (за
зобов'язаннями за жовтень 2013 року);

- з 14.12.2013 року по 26.12.2013 року (за
зобов'язаннями за листопад 2013 року);

- з 14.01.2013 року по 31.01.2014 року (за
зобов'язаннями за грудень 2013 року).

Представник відповідача в судовому
засіданні та у наданому через
канцелярію суду клопотанні просить суд
зменшити розмір заявленої позивачем до
стягнення пені на 50 % на підставі ч.2 ст.
233 ГК України (а.с. 67-68).

Представник позивача в судовому
засіданні проти зменшення пені
заперечував.

Пунктом 1 ст. 233 ГК України визначено, що
суд має право зменшити розмір санкцій,
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий
стан сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Відповідно до ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" вирішуючи питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідач не надав доказів наявності
виняткових обставин в обґрунтування
свого клопотання, у зв'язку з чим
клопотання про зменшення розміру пені
задоволенню не підлягає, як
необґрунтоване.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем умов договору щодо
проведення розрахунків за поставлений
природний газ, вимога позивача про
стягнення з відповідача пені в сумі 6
625,17 грн. є правомірною та підлягає
задоволенню.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

За ч. 1 ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Як підтверджено матеріалами справи,
відповідач не виконав своїх
зобов'язань за Договором належним
чином, а саме не сплатив у визначені
Договором строки вартість отриманого
газу, а тому позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 32-34, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Полтавський
трубомеханічний завод" (вул.
Зіньківська, 6, м. Полтава, Полтавська
область, 36029; ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (вул.
Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001; ) 6 652,17 грн. - пені, 1 357,42 грн. -
3% річних, 369,75 грн. - інфляційних втрат
та 1827,00 - судового збору.

Видати наказ з набранням цим
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.11.2014р.

Суддя
Погрібна С.В.