м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства «Аграрний фонд»
До Державної
спеціалізованої бюджетної установи
Про стягнення 14 662,89 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
Представники сторін:
Від позивача Деруга Н.О. - по дов.
№135 від 06.05.2014р.
Від відповідача Пронін О.А. - по дов.
№356 від 08.01.2014р.
На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Аграрний
фонд" до Державної спеціалізованої
бюджетної установи Аграрного Фонду про
стягнення 14 662,89 грн.
Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 08.04.2011 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гусятинський
елеватор» та Аграрним фондом укладено
договір складського зберігання зерна
№ 40/11.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Гусятинський
елеватор» надало послуги із зберігання
зерна на загальну суму 14 662,89 грн., а
відповідач не оплатив ці послуги.
05.08.2014 року для забезпечення належного
виконання договору складського
зберігання зерна від 08.04.2011 №40/11 між
Публічним акціонерним товариством
"Аграрний фонд" та Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Гусятинський елеватор» укладено
договір про відступлення права вимоги
№ 401-05/14.
У зв'язку з чим позивач звернувся до
суду.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 20.10.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
07.11.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач та відповідач подали
документи на виконання вимог ухвали
суду від 20.10.2014 року.
В судовому засіданні 12.11.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
Представник відповідача визнав
позовні вимоги та пояснив, що
заборгованість виникла внаслідок
відсутності бюджетного фінансування
В судовому засіданні 12.11.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

08.04.2011 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гусятинський
елеватор» (зерновий склад) та Аграрним
фондом (поклажодавець) укладено
договір складського зберігання зерна
№40/11.

Відповідно до ч.1 статті 957 ЦК України за
договором складського зберігання
товарний склад зобов'язується за плату
зберігати товар, переданий йому
поклажодавцем, і повернути цей товар у
схоронності.

Згідно з п.1.1 договору, поклажодавець
зобов'язується передати на зберігання
зерновому складу зерно пшениці,
кукурудзи, (об'єкту державного
цінового регулювання), якість яких
відповідає діючим ДСТУ, за заліковою
вагою в кількості, яка визначається по
фактичній кількості зерна, що надійшло
на карточку поклажодавця і
засвідчується відповідними
складськими документами, а зерновий
склад зобов'язується прийняти таке
зерно для зберігання на визначених цим
договором умовах і в установлений
строк повернути його поклажодавцеві
або особі, зазначеній ним як одержувач,
у стані, передбаченому цим договором та
законодавством.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що
строк зберігання зерна - до
пред'явлення вимоги поклажодавцем.

Договір набирає чинності з моменту
підписання та скріплення печатками і
діє до 31.12.2011 року, але у будь якому разі
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань у повному обсязі.

Відповідно до п. 3.1.5 договору зерновий
склад зобов'язаний видати складські
документи на зерно не пізніше
наступного робочого дня після
прийняття його на зберігання.

На підтвердження прийняття зерна від
Аграрного фонду ТОВ «Гутянський
елеватор» видало складські квитанції
на зерно від 06.08.2012 № 172996 (63) та від 30.11.2011
№ Ю5048 (1531), які відповідно до п. 24 ст. 1
Закону України «Про зерно та ринок
зерна в Україні» та розділу 3 Положення
про обіг складських документів на
зерно, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики від
27.06.2003 № 198 є товаророзпорядчим
документом, що видається зерновим
складом власнику зерна як
підтвердження прийняття зерна на
зберігання та посвідчення наявності
зерна і зобов'язання зернового складу.
Підставою для видачі складської
квитанції на зерно є угода про
зберігання зерна, укладена між
зерновим складом, та поклажодавцем та
факт прийняття зерна зберігання.

Таким чином, на підставі зазначених
складських квитанцій, відповідно до
актів виконаних робіт до договору
складського зберігання від 08.04.2011 № 40/11
у квітні, травні та червні 2014 року на
зберіганні Зернового складу
знаходилось 79,293 тонн зерна гречки 3
класу врожаю 2011 року, 200,000 тонн зерна
жита 3 класу врожаю 2012 року.

Відповідно до п. 4.4 Договору
Поклажодавець відшкодовує витрати із
зберігання з моменту передачі зерна
Поклажодавця на зберігання зерновому
складу на підставі актів наданих
послуг та розрахунку обсягів коштів
зберігання зерна як об'єкту державного
цінового регулювання.

Аграрному фонду надані акти виконаних
робіт за квітень, травень, червень 2014
року з розрахунками обсягів коштів
зберігання зерна.

Відповідно до п. 4.3 Договору розмір
відшкодування витрат за зберігання за
тонну за місяць становить 17,50 грн.,
Зерновим складом Аграрному фонду за
даний період було надано послуги із
зберігання зерна на загальну суму 14 662,
89 грн.

Отже, Аграрний фонд не виконавши своє
зобов'язання заборгував Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Гусятинський елеватор» 14 662,89 грн.

05.08.2014 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гусятинський
елеватор» та Публічним акціонерним
товариством "Аграрний фонд" " укладено
договір про відступлення права вимоги
№ 401-05/14, відповідно до умов якого
первісним кредитором передані новому
кредиторові права вимоги, належного
первісному кредиторові, в межах яких
новий кредитор стає кредитором за
договором складського зберігання
зерна №40/11 від 08.04.2011 року, укладеним
між первісним кредитором та Аграрним
фондом (01001, м. Київ вул. Б. Грінченка, 1,
).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК
України, кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до положень ст. 514 ЦК
України, до нового кредитора
переходять права первісного кредитора
у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Пунктом 2.2 договору про відступлення
права вимоги передбачено, що за цим
договором під зобов'язаннями боржника
розуміється грошовий борг (грошове
зобов'язання) у сумі 14662,89 грн., що виник
на підставі основного договору.

Первісний кредитор зобов'язаний
письмово повідомити боржника про
відступлення права вимоги за цим
договором протягом 10 календарних днів
з дня набрання чинності цим договором
(п.4.2 договору про відступлення права
вимоги).

На виконання вимог договору
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гусятинський
елеватор» направлено відповідачу
повідомлення про відступлення права
вимоги від 05.08.2014 року, яке отримане
останнім 06.08.2014 року та зареєстроване
за вх. № 2408.

Відповідно до п. 3.1 договору про
відступлення права вимоги, за передане
право вимоги до боржника за основним
договором у порядку визначеному цим
договором, новий кредитор сплачує
первісному кредитору винагороду в
розмірі 14 662,89 грн. в строк до 31.08.2014
року.

Так, на виконання вищезазначеного
пункту договору позивачем
перераховано Товариству з обмеженою
відповідальністю «Гусятинський
елеватор» 14 662,89 грн., що
підтверджується банківською випискою
за період 06.08.2014 року.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Позивач направив відповідачу вимогу
про сплату заборгованості в сумі 978108,58
грн. вих. № 1611 від 22.08.2014 року з
переліком договорів відступлення
права вимоги укладені публічним
акціонерним товариство "Аграрний фонд",
в тому числі за договором № 401-05/14 від
05.08.2014 року на суму 14 662,89 грн.

У відповідь відповідач повідомив
позивача листом вих. № 41-07/1542 від 26.08.2014
року, що у зв'язку із відсутністю
фінансування аграрного фонду відсутня
можливість здійснити оплату 978 108,58
грн.

Враховуючи вищезазначене, факт
наявності основної заборгованості за
договором у відповідача перед
позивачем в розмірі 14 662,89грн. належним
чином доведений, документально
підтверджений і визнаний відповідачем,
тому позовні вимоги визнаються судом
обґрунтовані та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82
- 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Аграрного Фонду (01001, м. Київ,
вул. Грінченка, будинок 1;
ідентифікаційний код: 33642855) на користь
публічного акціонерного товариства
"Аграрний фонд" (01001, м. Київ, вулиця
Грінченка, будинок 1, ідентифікаційний
код: 38926880) основний борг в розмірі 14 662
грн. 89 коп. та витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.11.2014 р.

Суддя
Т. Ю. Трофименко