ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.Справа № 922/4105/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання
Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Аксіома", м. Харків,
до акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків, про
визнання недійсною частини договору за
участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - Калініна О.О. (дов.), Жарая
К.П. (дов.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Аксіома", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача, АК "Харківобленерго", про
визнання недійсним п.п. 3.1.2 Договору №
03-7370 від 12.05.2005р. про постачання
електричної енергії, укладеного між
ТОВ "Аксіома" та АК "Харківобленерго". В
обґрунтування своїх позовних вимог
посилається на те, що при укладенні
договору позивач погодився на
включення даного підпункту до
договору, але такий підпункт був
внесений під впливом помилки щодо прав
та обов'язків сторони.

В слуханні справи оголошувалась
перерва до 11.11.2014р. о 12:00 год.

Позивач у судове засідання не з'явився,
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином.
Отримання позивачем ухвали суду про
порушення провадження у даній справи,
призначення справи до розгляду на
23.10.2014р. та листа про оголошення перерви
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень.

Позивач про причини неявки суду не
повідомив, додаткових доказів на
обґрунтування своєї позиції не надав.

Суд вважає, що нез'явлення позивача не
перешкоджає розгляду справи, у зв'язку
з чим справа розглядається за наявними
матеріалами.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що спірний договір
укладено на основі Типового договору
про постачання електричної енергії,
даний Договір укладено на однакових
умовах щодо інших споживачів
електричної енергії. Відповідач
вказує, що позивачем не наведено, яке
саме право порушується спірним пунктом
та в чому полягає помилка позивача.
Крім того відповідач вказує на пропуск
строку позовної давності на звернення
з даним позовом до суду.

Вислухавши представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступне.

12.05.2005р. між ТОВ "Аксіома" (споживач,
позивач) та АК "Харківобленерго"
(постачальник електричної енергії,
відповідач) укладено договір про
постачання електричної енергії № 03-7330,
за умовами якого постачальник постачає
електричну енергію споживачу, а
споживач оплачує постачальнику її
вартість та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього Договору та
додатками до Договору, які є його
невід'ємними частинами.

Відповідно до підпункту 3.1.2 Договору в
разі прийняття нормативно-правових
актів, які змінюють умови Договору,
сторони зобов'язуються до внесення до
Договору відповідних змін керуватися
вимогами цих нормативних документів.
Сторона, що ініціює внесення змін до
Договору, направляє іншій Стороні
листа з відповідною пропозицією. В
разі, якщо інша Сторона не відповіла на
цю пропозицію в 20-денний термін, зміни
до Договору вважаються прийнятими. В
разі, якщо споживач відмовив у внесенні
відповідних змін, Договір вважається
розірваним як такий, що не відповідає
чинному законодавству. В цьому випадку
постачальник припиняє постачання
електричної енергії Споживачу,
попередивши його про це письмово або
телефонограмою не пізніше, ніж за 3
робочі дні, у відповідності до ПКЕЕ.

Відповідно положень ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Згідно ст. 626 ЦК України відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості, а частиною 2 ст. 627 ЦК
України передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 630 ЦК України
договором може бути встановлено, що
його окремі умови визначаються
відповідно до типових умов договорів
певного виду, оприлюднених у
встановленому порядку. Якщо у договорі
не міститься посилання на типові умови,
такі типові умови можуть
застосовуватись як звичай ділового
обороту, якщо вони відповідають
вимогам статті 7 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 179 ГК України при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони
мають право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого
органом управління суб'єктам
господарювання для використання при
укладенні ними договорів, коли сторони
мають право за взаємною згодою
змінювати окремі умови, передбачені
примірним договором, або доповнювати
його зміст;

типового договору, затвердженого
Кабінетом Міністрів України, чи у
випадках, передбачених законом, іншим
органом державної влади, коли сторони
не можуть відступати від змісту
типового договору, але мають право
конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого
однією стороною для інших можливих
суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі
вступу в договір не мають права
наполягати на зміні його змісту.

Відповідно до ч.1 ст. 275 ЦК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Окремим видом договору
енергопостачання є договір про
постачання електричної енергії
споживачу. Особливості постачання
електричної енергії споживачам та
вимоги до договору про постачання
електричної енергії встановлюються
законами України "Про засади
функціонування ринку електричної
енергії України" та "Про
електроенергетику".

Судом встановлено, що договір між
позивачем і відповідачем по справі
укладено на основі Типового договору
про постачання електричної енергії, що
є Додатком 3 до Правил користування
електричною енергією, затвердженими
постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28,
зареєстрованими в Міністерстві
юстиції України 02.08.1996 за №417/1442 (із
змінами). Дія цих Правил поширюється на
всіх юридичних осіб та фізичних осіб
(крім населення) (абзац другий пункту 1.1
Правил).

Договір про постачання електричної
енергії на основі Типового договору
(додаток 3 до Правил) укладається
постачальником електричної енергії з
усіма споживачами та
субспоживачами (крім населення), які
розташовані на території здійснення
ліцензованої діяльності
постачальником електричної енергії, за
регульованим тарифом (абзац перший
пункту 1.6 Правил).

Суд звертає увагу на те, що текст
Типового договору про постачання
електричної енергії узгоджено
Харківським територіальним
представництв Національної комісії
регулювання електроенергетики України
03.09.2003р. та погоджено з Антимонопольним
комітетом України, який в своїх
рекомендаційних роз'ясненнях від 05.10.2004
№1 зазначає, що положення, які
містяться в Договорі про постачання
електричної енергії відповідають
вимогам Правил користування
електричною енергією, Правил
улаштування електроустановок, нормам
діючого цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Згідно роз'яснень, що наведені в п. 3.9
Постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013р. під помилкою слід розуміти таке
неправильне сприйняття стороною
правочину предмета чи інших істотних
умов останнього, що вплинуло на її
волевиявлення, за відсутності якого
можна вважати, що правочин не було б
вчинено. Помилка повинна мати істотне
значення, зачіпати природу правочину
або такі якості його предмета, які
значно знижують можливість його
використання за призначенням. При
цьому істотною вважається така
помилка, наслідки якої неможливо
усунути або їх усунення вимагає
значних витрат від особи, що
помилилася, - з урахуванням її
майнового становища, характеру
діяльності тощо. Обставини, з приводу
яких помилилася особа, мають бути
наявними на час вчинення правочину.
Обов'язок доведення відповідних
обставин покладається на позивача.

Суд зазначає, що позивачем не доведено
в чому саме полягала його помилка щодо
його прав та обов'язків згідно
оспорюваного пункту Договору.

Позивачем не доведено та судом не
встановлено, яким чином оспорюваний
пункт Договору порушує права позивача.

Суд зазначає, що оспорюваний пункт
Договору відповідає вимогам чинного
законодавства та умовам Типового
договору про постачання електричної
енергії, а отже відсутні підстави для
визнання такого пункту Договору
недійсним.

Враховуючи вищевикладене суд вважає
позовні вимоги нормативно та
документально необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню,
при цьому суд не розглядає заяву
позивача про застосування строку
позовної давності, оскільки позов не
підлягає задоволенню з тієї підстави,
що не порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85
ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя В.О. Яризько