ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.11.14р. Справа № 904/8384/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Главкондитер", м.
Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дніпро-Кондитер", м.
Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості у сумі 54
771,90 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

Від позивача: Черкасова О.С., дов. № б/н
від 18.08.2014 року, представник;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Главнокондитер"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
про стягнення 43 714, 96 грн., що складають
суму заборгованості за Договором
дистрибуції № 79/09-13 від 30.09.2013 р., 4 772, 62
грн. - пені, 688, 81 грн. - річних, 5 595, 51 грн.
- інфляції.

Відповідач відзив на позовну заяву не
надав, його повноважний представник в
судове засідання не з`явився.

Останній був належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи, з огляду на наступне.

Згідно з Інформаційним листом Вищого
господарського суду України від
13.08.2008р. № 01-8/482 "Про деякі питання
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у першому
півріччі 2008 року" відповідно до пункту
3.5.11 Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженою наказом Вищого
господарського суду України від
10.12.2002р. № 75 (з подальшими змінами),
перший, належним чином підписаний,
примірник процесуального документа
(ухвали, рішення, постанови)
залишається у справі; на звороті у
лівому нижньому куті цього примірника
проставляється відповідний штамп суду
з відміткою про відправку документа, що
містить: вихідний реєстраційний номер,
загальну кількість відправлених
примірників документа, дату відправки,
підпис працівника, яким вона
здійснена.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено
відповідно до наведених вимог названої
Інструкції, є підтвердженням належного
надсилання копій процесуального
документа сторонам та іншим учасникам
судового процесу.

Водночас до повноважень господарських
судів не віднесено з'ясування
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Тому відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи,
примірники повідомлення про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками „адресат вибув", „адресат
відсутній", зокрема, "за зазначеною
адресою не проживає" і т. п., з
урахуванням конкретних обставин
справи можуть вважатися належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасників процесу про вчинення судом
певних процесуальних дій.

Крім того, особи, які беруть участь у
розгляді справи, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.(див. Постанову Пленуму ВГСУ № 18
від 26.12.11р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України).

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців станом на 17.11.14р.,
відповідач знаходиться за адресою,
зазначеною у позовній заяві, на яку і
була надіслана ухвала суду про
порушення провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи,
ухвалу суду про порушення провадження
у справі та призначення розгляду на
18.11.14 р., відправлено об'єктом поштового
зв'язку Дніпропетровськ ЦОП з індексом
49999 до об'єкту поштового зв'язку
Дніпропетровськ 17 з індексом 49017, про що
свідчить копія витягу з офіційного
сайту Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта", інші відомості відсутні (а.с.
52-53).

Таким чином, господарський суд вважає,
що відповідач не скористався своїм
правом на участь представника у
судовому засіданні.

18.11.14 р. в судовому засіданні оголошені
вступна та резолютивна частини рішення
(ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України).

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Главкондитер"
(Позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Дніпро-Кондитер"
(Відповідач) укладено договір
дистрибуції № 79/09-13 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. вище зазначеного
Договору, Постачальник зобов'язується
протягом дії Договору поставляти
Дистриб'ютору продукти харчування
окремими партіями за ціною, в
асортименті та кількості, які
узгоджуються Сторонами в накладних,
які є невід'ємною частиною Договору, а
Дистриб'ютор зобов'язаний прийняти
товар та оплатити його на умовах,
встановлених Договором.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 7.1. Договору, останній
вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 31.12.2013 р.

В п. 1.6. Договору сторони узгодили, що
передача товару Постачальником та його
приймання Дистриб'ютором оформлюється
накладними підписаними уповноваженими
кільцевою довіреністю особами.

Виконуючи умови Договору, позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 52 936, 80 грн., про що свідчать
видаткові накладні № Г000000038 від 04.03.2014
р., № Г000000046 від 17.03.2014 р., № Г000000051 від
24.03.2014 р., № Г000000055 від 31.03.2014 р.(а.с. 15-22).

Відповідно до п. 1.4. Договору, ціна на
товари, які поставляються за
Договором, зазначені в накладних, які є
невід'ємною частиною Договору.

Згідно п. 2.2. Договору, Дистриб'ютор
зобов'язаний провести повний
розрахунок за отриману за накладною
партію товару з відстрочкою платежу
протягом 30 календарних днів.
Розрахунок здійснюється в гривнях
шляхом перерахування вартості партії
товару на поточних рахунок
Постачальника.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання
повинні виконуватися належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту, або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідач неналежним чином виконав
зобов'язання за Договором, здійснивши
розрахунки частково в сумі 9 221, 84 грн.,
що підтверджується банківською
випискою (а.с. 43-46).

Доказів погашення заборгованості за
поставлений товар в сумі 43 714, 96 грн., на
момент розгляду спору, суду надано не
було.

З огляду на викладене, вимоги позивача
щодо стягнення заборгованості на
зазначену вище суму, слід визнати
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошових зобов'язань на
вимогу кредитора, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3 відсотки
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір відсотків не встановлений
договором або законом.

Згідно наданого позивачем розрахунок
сума річних за загальний період з 04.04.14
р. по 21.10.14 р. складає 688, 81 грн. та
підлягає до примусового стягнення.

Вимоги позивача щодо стягнення
інфляції за загальний період з квітня
2014 р. по вересень 2014 р. в сумі 5 595, 51 грн.
підлягають частковому задоволенню,
оскільки, позивач невірно визначив
початок періоду прострочення.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
„Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року,
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція.

Як вбачається із наданого розрахунку,
позивачем здійснювалось нарахування
інфляції з місяця, в якому платіж мав
бути здійснений.

До того ж, позивачем безпідставно взято
до розрахунку квітень місяць, оскільки,
заборгованість в сумі 43 310, 47 грн.
виникла лише у травні 2014 р.

Після перерахунку, з врахуванням
положень, викладених у зазначеній вище
Постанові ВГСУ, до стягнення підлягає
інфляція за загальний період з червня
2014 р. по вересень 2014 р. в сумі 2 243, 25 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки.

За порушення строків оплати за
поставлений товар, сторонами
передбачена відповідальність у
вигляді пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
непоставленого товару або
простроченої суми грошових коштів за
кожен день прострочення (п. 5.2.).

Згідно наданого позивачем розрахунку
сума пені за загальний період з 04.04.14р.
по 22.10.14 р. складає 4 772, 62 грн. та
підлягає до примусового стягнення.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 611, 625, 712
Цивільного кодексу України, ст.ст. 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Дніпро-Кондитер"
(49000, м. Дніпропетровськ, пр-т
Петровського, б. 34, р/р 7400 в ПАТ КБ
„Приватбанк", МФО 305299, ІПН 77) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Главкондитер" (61052,
м. Харків, вул. Полтавський шлях, 56,
поверх 6, оф. 23, р/р 0000 АТ
„Укрсиббанк", МФО 351005, ІПН 39) 43 714
(сорок три тисячі сімсот чотирнадцять
гривень) 96 коп. основного боргу, 688
(шістсот вісімдесят вісім гривень) 81
коп. річних, 2 243 (дві тисячі двісті
сорок три гривні) 25 коп. інфляції, 4 772
(чотири тисячі сімсот сімдесят дві
гривні) 62 коп. пені, 1 715 (одна тисяча
сімсот п'ятнадцять гривень) 18 коп.
судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 21.11.14 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко