КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа№ 910/10441/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсакової Г.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Ільєнок Т.В.

при секретарі судового засідання -
Натха М.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Юрченко В.Я. - за
довіреністю

від відповідача-1: Семенюта О.В. - за
довіреністю

від відповідача-2: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресторан Беркут"

на рішення господарського суду міста
Києва від 08.08.2014р. (дата підписання
13.08.2014р.)

по справі № 910/10441/14 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресторан Беркут"

до 1. Публічного акціонерного
товариства "Укргазпромбанк"

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Біля Універмагу"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 08.08.2014р.у справі №910/10441/14
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ресторан Беркут" у
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із винесеним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ресторан Беркут"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 08.08.2014р. у справі №910/10441/14 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення прийнято судом першої
інстанції при неповному з'ясуванні
обставин, що мають значення для справи
та з порушенням норм матеріального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 15.09.2014р. у
справі №910/10441/14 у складі колегії
суддів: головуючий суддя - Корсакова
Г.В., судді: Ільєнок Т.В., Власов Ю.Л.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ресторан
Беркут" на рішення господарського суду
міста Києва від 08.08.2014р. прийнято до
провадження та призначено справу до
розгляду на 14.10.2014р.

14.10.2014 через відділ документального
забезпечення суду відповідачем-1
надано відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.10.2014 розгляд
справи відкладено на 04.11.2014.

04.11.2014 через відділ документального
забезпечення суду відповідачем-1
надані письмові пояснення та
клопотання про долучення до матеріалів
справи на виконання вимог ухвали суду
від 14.10.2014 завіреної копії Іпотечного
договору від 29.05.2008.

В судове засідання 04.11.2014р.
представники позивача та відповідача-1
з'явилися. Представник відповідача-2 не
з'явився, про час та місце судового
розгляду повідомлений належним чином,
про причини неявки суд не повідомив,
клопотань про відкладення розгляду
справи не надіслав.

Судова колегія вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за
відсутності представника
відповідача-2, явка якого в судове
засідання обов'язковою не визнавалась.

Представник позивача в судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
задовольнити, оскаржуване рішення
скасувати та прийняти нове, яким позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні заперечив проти апеляційної
скарги та просив залишити її без
задоволення, а оскаржуване рішення -
без змін.

Статтею 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що у процесі перегляду
справи апеляційний господарський суд
за наявними у справі і додатково
поданими доказами повторно розглядає
справу. Апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно із ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача-1,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
09.10.2007 р. між Управлінням майном
спільної власності Львівської
обласної ради (продавець) та ТОВ "Біля
Універмагу" (покупець) було укладено
Договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень шляхом викупу №22/07,
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 09.10.2007 р. за реєстровим
№1752.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору
продавець зобов'язується відповідно до
рішення 14-ї сесії 5-го демократичного
скликання Львівської обласної ради від
13.06.2007 р. за №327 "Про затвердження
Програми приватизації об'єктів
спільної власності територіальних
громад Львівської області на 2007-2008 роки
та переліку об'єктів для приватизації",
передати у власність покупцю нежитлові
приміщення, а саме: склад, позначений в
технічній документації літерою "Б",
площею 70,3 кв.м., ветлабораторію,
позначену в технічній документації
літерою "В", площею 51,7 кв.м., громадські
туалети, позначені в технічній
документації літерою "Г", площею 52,2
кв.м., склад, позначений в технічній
документації літерою "Д", площею 59,7
кв.м., загальною площею 233,9 кв.м., які
знаходяться за адресою: місто Львів,
вулиця Княгині Ольги, будинок 106, а
покупець зобов'язується прийняти
зазначені приміщення і сплатити ціну,
відповідно до умов, що визначені в
договорі, та зареєструвати право
власності на вказані приміщення в
електронному Реєстрі прав власності на
нерухоме майно.

Відділом приватизації житла
Франківської районної адміністрації
Львівської міської ради 29.12.2007 р. ТОВ
"Біля Універмагу" було видано Свідоцтво
про право власності на будівлю під
літерами Б, В, Г, Д загальною площею 233,9
кв. м, яка знаходиться в м. Львові на
вул. Княгині Ольги, будинок 106.

17.01.2008 р. Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради "Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки" за ТОВ "Біля
Універмагу" зареєстровано право
власності на будівлю під літерами Б, В,
Г, Д загальною площею 233,9 кв. м, яка
знаходиться в м. Львові на вул.. Княгині
Ольги, будинок 106 за реєстраційним
номером 11467797.

29.05.2008 р. між ВАТ АБ "Укргазпромбанк"
(після зміни організаційно - правової
форми ПАТ "Укргазпромбанк")
(іпотекодержатель) та ТОВ "Біля
Універмагу" (іпотекодавець) було
укладено Іпотечний договір,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 за реєстровим номером 1327
(надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до п. 1.1. Іпотечного договору
від 29.05.2008 р., даний договір у розмірі,
який встановлений в п.п. 2.2 п. 2 Договору,
забезпечує вимоги іпотекодержателя, що
випливають з Договору банківського
кредиту №1189-КЛ/08 від 29.05.2008 р.,
укладеного між АБ "Укргазпромбанк" та
ТОВ "Біля Універмагу".

Підпунктом 2.2 п. 2 Договору визначено,
що предмет іпотеки оцінюється
сторонами в 1 491 647,00 грн.

Згідно п. 1.8 Іпотечного договору
предметом іпотеки є: будівля під літ.
"Б", "В", "Г", "Д", загальна площа якої
становить 233,9 квадратних метра, що
знаходиться за адресою: місто Львів,
вулиця Княгині Ольги, будинок 106.

Пунктом 1.9 Іпотечного договору
передбачено, що визначена будівля
належить іпотекодавцю на праві
власності на підставі свідоцтва про
право власності на будівлю, виданого
29.12.2007 р. Відділом приватизації житла
Франківської рай адміністрації, згідно
з наказом управління комунальної
власності департаменту економічної
політики Львівської міської ради
№1907-НЖ-Ф від 29.12.2007 р. Право власності на
будівлю зареєстровано Обласним
комунальним підприємством Львівської
обласної ради "Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки"
17.01.2008 р. за реєстраційним номером 11467797.

Згідно Витягу з реєстру прав власності
на нерухоме майно серії ССК №681488,
Обласним комунальним підприємством
Львівської обласної ради "Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки" 28.05.2008 р. за №18992876
предмет іпотеки складається з:

- літера Б - склад, загальною площею 70,3
кв.м.;

- літера В - ветлабораторія, загальною
площею 51,7 кв.м.;

- літера Г - громадські туалети,
загальною площею 52,2 кв.м.;

- літера Д - склад, загальною площею 59,7
кв.м.

В обґрунтування позовних вимог про
визнання недійсним Іпотечного
договору від 29.05.2008 ТОВ "Ресторан
Беркут" посилається на відсутність у
ТОВ "Біля Універмагу" майнових прав на
предмет іпотеки та вказує на те, що
предмет іпотеки належить на праві
власності позивачу, оскільки ним у
Фонду державного майна України за
Договором купівлі-продажу №104/01 від
11.12.2001 р. викуплено нерухоме майно:
нежитлові приміщення площею 2823 кв.м. (в
тому числі зал ресторану площею 858,9
кв.м., приміщення їдальні площею 230,1
кв.м., складські приміщення площею 1734
кв.м.) та площадку (споруду) площею 1379,3
кв.м., що знаходяться за адресою: м.
Львів, вул. Княгині Ольги, буд. 106 (з 2002 р.
адресу змінено на вул. Володимира
Великого, 59-Б) про, що 08.04.2002 р.
Франківською районною адміністрацією
Львівської міської ради ТОВ "Ресторан
Беркут" було видано свідоцтво про право
власності на нежитлові приміщення, у
зв'язку з цим оспорюваний договір не
відповідає вимогам ст. 317 ЦК України,
відповідно до якої розпорядження
майном належить лише його власнику.
Також позивач посилається на те, що на
момент укладення спірного договору все
нерухоме майно ТОВ "Ресторан Беркут",
розташоване за адресою м. Львів, вул.
Володимира Великого, 59-Б ( до 2002 р. вул.
Княгині Ольги, 106) знаходилось під
арештом. У зв'язку з цим позивач
стверджує, що Іпотечний договір
суперечить вимогам чинного
законодавства України та порушує права
та інтереси ТОВ "Ресторан Беркут", а
тому має бути визнаний недійсним на
підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до приписів статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину сторонами
вимог, які встановлені частинами
першою - третьою, п'ятою та шостою
статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Як передбачено ч. 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України, якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

У п.2.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11 «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів )
недійсними» зазначено, що правочин
може бути визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом. Вирішуючи спори
про визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними, господарський
суд повинен встановити наявність
фактичних обставин, з якими закон
пов'язує визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в
силу застави кредитор
(заставодержатель) має право у разі
невиконання боржником (заставодавцем)
зобов'язання, забезпеченого заставою,
одержати задоволення за рахунок
заставленого майна переважно перед
іншими кредиторами цього боржника,
якщо інше не встановлено законом (право
застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч. 1 ст. 575 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про іпотеку" предметом іпотеки можуть
бути один або декілька об'єктів
нерухомого майна за таких умов:
нерухоме майно належить іпотекодавцю
на праві власності або на праві
господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація; нерухоме майно може бути
відчужене іпотекодавцем і на нього
відповідно до законодавства може бути
звернене стягнення; нерухоме майно
зареєстроване у встановленому законом
порядку як окремий виділений у натурі
об'єкт права власності, якщо інше не
встановлено цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір
купівлі-продажу земельної ділянки,
єдиного майнового комплексу, житлового
будинку (квартири) або іншого
нерухомого майна укладається у
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, крім договорів
купівлі-продажу майна, що перебуває у
податковій заставі.

Частиною першою ст. ст. 316, 317 ЦК України
визначено, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом Іпотечного договору є
нежитлові приміщення, а саме: склад,
позначений в технічній документації
літерою "Б", площею 70,3 кв.м.,
ветлабораторія, позначена в технічній
документації літерою "В", площею 51,7
кв.м., громадські туалети, позначені в
технічній документації літерою "Г",
площею 52,2 кв.м., склад, позначений в
технічній документації літерою "Д",
площею 59,7 кв.м., загальною площею 233,9
кв.м., які знаходяться за адресою: місто
Львів, вулиця Княгині Ольги, будинок 106
(п. 1.8 Договору).

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що на момент укладення
Іпотечного договору вказані нежитлові
приміщення належали на праві власності
ТОВ "Біля Універмагу" (Іпотекодавець),
що підтверджується Договором
купівлі-продажу нежитлових приміщень
шляхом викупу №22/07 від 09.10.2007 р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 09.10.2007 р. за реєстровим
№1752, Свідоцтвом про право власності на
будівлю від 29.12.2007 р., виданим Відділом
приватизації житла Франківської
районної адміністрації ТОВ "Біля
Універмагу" та Витягом про реєстрацію
права власності на нерухоме майно №
17397500 від 17.01.2008 р.

Разом з цим, судом першої інстанції
вірно встановлено, що ТОВ "Ресторан
Беркут" згідно п. 1.1 Договору
купівлі-продажу №104/01від 11.12.2001 р.,
укладеного між ним та Фондом
державного майна України, було
придбано у власність нежитлові
приміщення, загальною площею 2823 кв.м., в
тому числі зал ресторану, площею 858,9
кв.м., приміщення їдальні, площею 230,1
кв.м., складські приміщення, площею 1734
кв.м. та площадка (споруда), загальною
площею 1379,3 кв.м., що знаходяться за
адресою: місто Львів, вул. Княгині
Ольги, 106 (вул. Володимира Великого, 59-Б).

Тобто, майно, яке перебуває у власності
позивача - ТОВ "Ресторан Беркут" та
майно, яке належить ТОВ "Біля
Універмагу" та передано в іпотеку
мають різні ідентифікуючі ознаки.

Отже, позивачем не доведено, що на
момент укладення оспорюваного
Іпотечного договору, він був власником
майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до п 1.1. Положення про Єдиний
реєстр заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, затвердженого
Наказом Міністерства юстиції України
10.06.1999 № 31/5 (чинного на момент укладення
Іпотечного договору від 29.05.2008) Єдиний
реєстр заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна - це електронна база
даних, яка містить відомості про
обтяження нерухомого майна, а саме:
накладені заборони та арешти
нерухомого майна; вилучення записів
про заборони, арешти; видані витяги з
Реєстру заборон.

Згідно п. 1.9. названого Положення про
Єдиний реєстр заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна витяг про
наявність/відсутність заборони та/або
арешту містить відомості про заборони
відчуження майна, накладені
нотаріусами та посадовими особами
виконавчих комітетів сільських,
селищних, міських рад у відповідності
до чинного законодавства України; про
арешти нерухомого майна, накладені
судами та слідчими органами, органами
державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 47 Інструкції про
порядок вчинення нотаріальних дій
нотаріусами України, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
№20/5 від 03.03.2004 р. (чинної на момент
укладення Іпотечного договору від
29.05.2008 р.) договори про відчуження або
заставу майна (майнових прав)
посвідчуються нотаріусом після
перевірки відсутності заборони на
відчуження або арешту за даними
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна. У разі
наявності заборони договори про
відчуження майна, обтяженого боргом,
посвідчуються за умови згоди кредитора
на заміну боржника (переведення боргу).
Договори про відчуження або заставу
нерухомого та рухомого майна (майнових
прав) посвідчуються нотаріусом після
перевірки відсутності податкової
застави за даними Державного реєстру
обтяжень рухомого майна. Договори про
відчуження майна (майнових прав)
платником податків, активи якого
перебувають у податковій заставі,
посвідчуються за умови письмової згоди
відповідного податкового органу. У
разі оформлення заставної перехід
права власності на предмет іпотеки не
допускається до повного задоволення
вимоги за заставною.

З наявного в матеріалах справи Витягу з
Єдиного державного реєстру заборон
відчуження об'єктів нерухомого майна
№22633867 від 18.02.2009 р. вбачається, що арешт
було накладено на все нерухоме майно,
яке належить ТОВ "Ресторан Беркут", що
знаходиться за адресою: місто Львів,
вулиця Володимира Великого, 59-Б (вул.
Княгині Ольги, 106).

Як встановлено вище, майно, яке
перебуває у власності позивача - ТОВ
"Ресторан Беркут" має інші
ідентифікуючі ознаки, в порівнянні з
майном, яке належить на праві власності
ТОВ "Біля Універмагу" та є предметом
іпотеки.

Згідно з п. 1.9 Іпотечного договору під
забороною (арештом) відчуження згідно з
Єдиним реєстром заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, предмет
іпотеки не перебуває, що
підтверджується Витягом з Єдиного
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна, виданим приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 29.05.2008 р.
№18847418.

Відповідно до п. 1.10 Іпотечного договору
у Державному реєстрі іпотек інформація
про перебування предмету іпотеки в
іпотеці відсутня, що підтверджується
витягом із зазначеного реєстру,
виданим приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_7 29.05.2008 р. №18847418.

Пунктом 1.11 Іпотечного договору
визначено, що у Державному реєстрі
обтяжень нерухомого майна інформація
про перебування предмету іпотеки під
податковою заставою відсутня, що
підтверджується витягом із
зазначеного реєстру, виданим приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 29.05.2008 р.
№18847418.

Позивач не надав суду належних та
допустимих доказів наявності на момент
укладення оспорюваного договору в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна відомостей
щодо накладених заборон та арешту
належної ТОВ "Біля Універмагу" будівлі
під літерами Б, В, Г, Д загальною площею
233,9 кв.м. по вул. Княгині Ольги, 106 у м.
Львові.

У відповідності до п. 2.10 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №11 від 29.05.2013 р. "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними",
якщо чинне законодавство прямо не
визначає кола осіб, які можуть бути
позивачами у справах, пов'язаних з
визнанням правочинів недійсними,
господарському суду для вирішення
питання про прийняття позовної заяви
слід керуватися правилами статей 1 і 2
ГПК. Отже, крім учасників правочину
(сторін за договором), а в передбачених
законом випадках - прокурора, державних
та інших органів позивачем у справі
може бути будь-яке підприємство,
установа, організація, а також фізична
особа, чиї права та охоронювані законом
інтереси порушує цей правочин.

Відсутність порушеного або
оспорюваного права позивача є
підставою для ухвалення рішення про
відмову у задоволенні позову,
незалежно від інших встановлених судом
обставин.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що
позивач в обґрунтування підстав
звернення з позовом вказував на
порушення його прав та охоронюваних
законом інтересів як власника предмету
іпотеки та як кредитора ТОВ "Біля
Універмагу" за визнаними судовими
рішеннями майновими вимогами до ТОВ
"Біля Універмагу".

Як встановлено вище, майно, що є
предметом іпотеки, на момент укладення
оспорюваного Іпотечного договору,
належало на праві власності ТОВ "Біля
Універмагу", в зв'язку з чим позивачем
не доведено наявність порушення його
прав як власника предмету іпотеки.

Посилання позивача на те, що передавши
майно в іпотеку відповідачу-1, ТОВ "Біля
Універмагу" позбавило можливості
позивача задовольнити свої майнові
вимоги за рахунок реалізації цього
майна за судовими рішеннями про
стягнення з ТОВ "Біля Універмагу" на
користь ТОВ "Ресторан Беркут" грошових
коштів, судова колегія вважає
необґрунтованими, оскільки позивачем
не надано доказів того, що на час
укладення оспорюваного договору, в
процесі здійснення виконавчого
провадження було звернуто стягнення на
нерухоме майно ТОВ "Біля Універмагу".

Щодо посилань скаржника на ухвалу
апеляційного суду Львівської області
від 19.05.2008 у справі №22ц-119708 за позовом
ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення
грошових коштів, якою було змінено
ухвалу Галицького районного суду м.
Львова від 20.08.2008 та задоволено заяву
про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на майно ТОВ "Біля
Універмагу" -площадки (споруди) під
літерою « ІТП», у межах якої
знаходиться павільйон міні-ринку, та
будівлі під літерами Б, В, Г, Д, що не
перевищує суму позову 2 605 800 грн., то
судова колегія зазначає, що накладення
арешту на майно ТОВ "Біля Універмагу" у
вказаній цивільній справі не доводить
наявність порушеного права чи
охоронюваного законом інтересу саме
ТОВ "Ресторан Беркут" на час укладення
оспорюваного договору.

Таким чином, позивач не довів належними
та допустимими засобами доказування
той факт, що спірним договором на час
його укладення були порушені його
права та охоронювані законом інтереси.

На доводи скаржника проте, що вирішуючи
спір по суті, суд першої інстанції не
з'ясував питання наявності у гр. ОСОБА_9
повноважень на укладення від імені ТОВ
"Біля Універмагу" іпотечного договору,
судова колегія зазначає, що як
вбачається зі змісту позовної заяви
позивач в обґрунтування підстав позову
не посилався на вказані обставини, як
на підставу для визнання недійсним
Іпотечного договору, а тому в силу
приписів ст. 101 ГПК України, вони не
можуть бути предметом розгляду в суді
апеляційної інстанції.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог. Відповідно до ст. 34
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Усупереч вказаним
статтям, позивач не надав доказів, які
підтверджують позовні вимоги.

З огляду на зазначене та зважаючи на те,
що позивач не довів наявності
порушення його прав та охоронюваних
законом інтересів на час укладення
відповідачами спірного договору,
колегія суддів вважає правомірним
висновок суду першої інстанції про
необґрунтованість таких позовних
вимог та відповідно відмову в позові.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
місцевого господарського суду
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам і матеріалам
справи, тому підстав для його зміни або
скасування не вбачається.

Апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ресторан
Беркут" на рішення господарського суду
міста Києва від 08.08.2014р., як
необґрунтована, задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ресторан
Беркут" на рішення господарського суду
міста Києва від 08.08.2014р. у справі
№910/10441/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 08.08.2014 у справі №910/10441/14
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/10441/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Г.В. Корсакова

Судді
Ю.Л. Власов

Т.В. Ільєнок