КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. Справа№ 910/13299/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Корсакової Г.В.

Власова Ю.Л.

За участю представників сторін:

від позивача: Сівков П.О. - представник
за довіреністю;

від відповідача (апелянта): Калошина
А.О.- представник за довіреністю;

Павлій В.Ю.-
представник за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" на рішення господарського
суду міста Києва від 18.09.2014, у справі №
910/13299/14 (суддя Марченко О.В.),

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртауер"

до Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України"

про стягнення 94 685,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 у справі № 910/13299/14 позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртауер" до
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" про стягнення 94 685,69 грн.
задоволено, а саме, стягнуто з
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укртауер"
94 685,69 грн. заборгованості та 2 038,20 грн.
судового збору.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідач належним
чином не виконав свої договірні
зобов'язання за договором оренди №
MSRS/1112/KR0739-333 від 12.12.2012 щодо внесення
орендної плати, у зв'язку з чим у
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" перед Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укртауер" виникла
заборгованість в сумі 94 685,69 грн., яка
нормативно та документально доведена,
а тому позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням
суду першої інстанції відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
18.09.2014 у справі № 910/13299/14 скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що при винесенні спірного рішення
судом місцевої інстанції не було
враховано положення п. 3.2.
вищевказаного договору оренди, яким
встановлено: 1) нарахування орендної
плати з дати передачі предмету оренди;
2) в той же час, сторони погодили дату
виникнення у відповідача обов'язку
щодо внесення орендного платежу,
настання якого пов'язане з отриманням
відповідачем від позивача декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
споруди вежі. Апелянт, зазначає, що
наведеного документу від позивача не
отримував, а отже, на думку заявника,
строк виконання обов'язку щодо оплати
орендних платежів у Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" - не настав. Крім того,
заявник, посилаючись на п. 3.4. договору
оренди № MSRS/1112/KR0739-333 від 12.12.2012, вказав
на те, що від позивача не отримував ані
рахунків, ані податкових накладних,
докази надсилання яких відсутні і в
матеріалах справи. Враховуючи
наведене, на думку апелянта, підстави
для задовлення позову в справі №
910/13299/14 відсутні.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" на рішення господарського
суду міста Києва 18.09.2014 у справі №
910/13299/14 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р., для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий суддя: Станік С.Р., судді:
Власов Ю.Л., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.10.2014
апеляційну скаргу Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" на рішення
господарського суду міста Києва від
18.09.2014 у справі № 910/13299/14 прийнято до
провадження та порушено апеляційне
провадження. Розгляд справи № 910/13299/14
призначено на 12.11.2014 об 11 год. 00 хв.

Представник позивача в судовому
засіданні 12.11.2014 проти доводів
апеляційної скарги - заперечував, з
урахуванням поданого позивачем
відзиву на апеляційну скаргу, в якому
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укртауер" звертає
увагу суду на те, що Базова станція
відповідача була встановлена на вежі
за адресою: АР Крим, Ленінський р-н., с.
Юркіно, належним чином введена в
експлуатацію, та працює, відповідачем
отримані всі необхідні дозвільні
документи для її експлуатації. Крім
того, позивач зазначає, що копії
документів, які передбачені п. 2.2.
договору оренди № MSRS/1112/KR0739-333 від 12.12.2012
були передані відповідачу. Також,
позивач зазначив про те, що відповідні
рахунки на оплату та податкові
накладні були надіслані на адресу
відповідача, що підтверджується Листом
кур'єрської служби № 1565 про
відправлення кореспонденції.
Враховуючи наведене, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Укртауер"
вказало на те, що рішення суду першої
інстанції винесено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
і підстави для його скасування -
відсутні.

В судовому засіданні 12.11.2014
представники апелянта (відповідача)
вимоги апеляційної скарги підтримали,
просили суд апеляційну скаргу -
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати та прийняти нове,
яким у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено місцевим господарським
судом та, що підтверджується
матеріалами справи, 12.12.2012 між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укртауер" (Укртауер)
та Казенним підприємством "Морська
пошуково-рятувальна служба"
(правонаступником якого є ДП
"Адміністрація морських портів
України", Компанія) укладено договір
оренди № MSRS/1112/KR0739-333, за умовами якого
Укртауер передає, а Компанія приймає в
оренду (в строкове платне користування)
ділянки вежі за адресою: Автономна
Республіка Крим, Ленінський район, с.
Юркіно, загальною площею 0,94 кв.м.
(виділені місця) для розміщення
антенних пристроїв базової станції
морського району А 1 "Юркіно" компанії з
невід'ємним правом прокладення фідерів
до зазначених антен по конструкціях
вежі та розташування контейнеру з
обладнанням базової станції загальною
площею 10.55 кв.м. поруч із вежею, та
іншого необхідного обладнання і
комунікацій Компанії (обладнання
Компанії) (пункт 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору передача
Укртауер виділених місць в оренду
компанії оформлюється актом
приймання-передачі, в якому
зазначається їх технічний стан. Акт
підписується сторонами не пізніше 5
(п'яти) робочих днів з дати погодження
Укртауером робочого проекту і є
невід'ємною частиною Договору.
Повернення виділених місць при
припиненні дії Договору також
оформлюється відповідним актом, який
підписується сторонами не пізніше 5
(п'яти) робочих днів з дати припинення
Договору. Датою передачі виділених
місць в оренду та датою їх повернення є
дата підпису відповідних актів
сторонами.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили,
що місячна плата за користування
визначеними в пункті 1.1 Договору
виділеними місцями становить без ПДВ 6
020 грн., ПДВ 1 204 грн., сума з ПДВ 7 224 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору
нарахування плати за користування
виділеними місцями починається з дати
передачі виділеного місця в оренду
компанії. При цьому, сторони погодили,
що перший платіж компанії перераховує
на рахунок Укртауер через три місяці з
дати передачі виділеного місця в
оренду, продовж яких сторони
оформлюють дозвільні документи на
експлуатацію обладнання компанії. У
разі, якщо через три місяця з
об'єктивних підстав Укртауер не
отримав декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації споруди вежі,
нарахування плати починається через 7
(сім) днів після отримання такого акта.
Подальша плата здійснюється компанією
щомісячно до 20 числа місяця, наступного
за звітним місяцем оплати шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Укртауер. У разі
користуванням виділеними місцями
протягом неповного календарного
місяця (першого та/або останнього
місяців оренди) добова плата за дні
користування визначається на основі
плати за відповідні місяці пропорційно
дням користуванням.

Згідно п. 10.1. Договору цей договір
укладений українською та англійською
мовами у двох оригінальних
примірниках, які мають однакову
юридичну силу по одному для кожної із
сторін. Договір набирає чинності з дати
його підписання сторонами та діє
протягом 2 (двох) років 11 місяців. У разі
виникнення будь-яких розбіжностей
текст української мови має перевагу.

Пунктом 10.2. Договору припинення
Договору не звільняє сторони від
відповідальності за порушення умов
Договору, що мали місце під час його
дії.

На виконання умов Договору
представниками сторін було підписано
та скріплено печатками юридичних осіб
акт приймання-передачі № 1 до Договору
(далі - Акт), відповідно до умов якого
позивач передав, а відповідач, прийняв
у строкове платне користування за
Договором виділені місця для
встановлення телекомунікаційного
обладнання на вежі Укртауер за адресою:
Автономна Республіка Крим, Ленінський
район, територія Глазівської сільської
ради за межами населених пунктів (пункт
1 Акта); розмір щомісячної плати за
користування виділеним місцем,
вказаним у пункті 1 Акта, становить без
ПДВ 6 020 грн., ПДВ 1 204 грн., сума з ПДВ 7 224
грн. (пункт 2 Акта).

На підставі вищенаведеного,
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Укртауер" було
виставлено відповідачу рахунки для
оплати орендних платежів на загальну
суму 101 909,69 грн., а саме: від 01.03.2013 № 642 на
суму 7 997,69 грн.; від 01.04.2013 № 1001 на суму 7
224 грн.; від 01.05.2013 № 1224 на суму 7 224 грн.;
від 01.06.2013 № 1537 на суму 7 224 грн.; від
01.07.2013 № 1678 на суму 7 224 грн.; від 01.08.2013 №
1815 грн. на суму 7 224 грн.; від 01.09.2013 № 1984
на суму 7 224 грн.; від 01.10.2013 № 2212 на суму 7
224 грн.; від 01.11.2013 № 2491 на суму 7 224 грн.;
від 01.12.2013 № 2663 на суму 7 224 грн.; від
01.01.2014 № 45 на суму 7 224 грн.; від 01.02.2014 № 208
на суму 7 224 грн.; від 01.03.2014 № 355 на суму 7
224 грн.; від 01.04.2014 № 598 на суму 7 224 грн.

Однак, ДП "Адміністрація морських
портів України" договірні зобов'язання
належним чином не виконало, жодного
платежу на користь позивача не
здійснило, у зв'язку з цим, ТОВ
"Укртауер" звернулося до суду про
стягнення з відповідача 94 685,69 грн. (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог),за
користування предметом договору
оренди № MSRS/1112/KR0739-333 від 12.12.2012.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що позивачем було
надіслано відповідачу лист від 04.02.2014 №
79-14, в якому зазначено, що оскільки
відповідач здійснює користування
ділянками вежі за адресою: АР Крим,
Ленінський р-н, с. Юркіно для розміщення
обладнання Компанії, що
підтверджується підписаними сторонами
Акта, ДП "Адміністрація морських портів
України" зобов'язане здійснювати плату
за користування таким майном. У зв'язку
з цим позивач підготував відповідний
проект додаткової угоди до Договору
(далі - Додаткова угода), який враховує
зміни умов Договору в частині
визначення порядку проведення
розрахунків.

Крім того, позивачем було надіслано
відповідачу лист від 18.04.2014 № 240-14, в
якому ТОВ "Укртауер" вказує, що
відповідач має заборгованість за
Договором зі сплати орендної плати та
компенсації за використану
електроенергію перед ТОВ "Укртауер" у
сумі 99 444,23 грн. Оскільки відповідач
здійснює користування ділянками вежі
за адресою: АР Крим, Ленінський р-н, с.
Юркіно для розміщення свого
обладнання, що підтверджується
підписаним сторонами Актом, ДП
"Адміністрація морських портів
України" зобов'язане здійснювати плату
за користування таким майном.

Листом від 07.05.2014 № 257-14 ТОВ "Укртауер"
повідомило відповідача, що внаслідок
фактичної окупації території
Автономної Республіки Крим Російською
Федерацією, подальше надання в
користування очолюваній ДП
"Адміністрація морських портів
України" службі ділянки на вежі ТОВ
"Укртауер" за адресою: АР Крим,
Ленінський р-н, с. Юркіно стало
неможливим, у зв'язку з чим ТОВ
"Укртауер" не може виконувати свої
зобов'язання за Договором та не несе
відповідальності за обладнання
відповідача, розміщеного на вежі. Таким
чином, відповідно до статті 607 ЦК
України зобов'язання, позивача за
Договором вважаються припиненими у
зв'язку з неможливістю їх виконання.

Із вказаним листом відповідачу було
надіслано: протокол розбіжностей від
21.02.2014 до додаткової угоди від 06.12.2013 № 1
до Договору; рахунки на компенсацію за
електроенергію за січень, лютий,
березень, квітень 2014 року; акти
виконаних послуг на компенсацію за
електроенергію за січень, лютий,
березень, квітень 2014 року; акти зняття
показників лічильників за січень,
лютий, березень, квітень 2014 року.

Крім того, судом першої інстанції було
встановлено, що 19.05.2014 між ДП
"Адміністрація морських портів
України" (компанія) та ТОВ "Укртауер"
(Укртауер) укладено додаткову угоду до
Договору, на виконання умов Закону
України від 15.04.2014 № 1207-VІІ "Про
забезпечення прав і свобод громадян та
правовий режим на тимчасово окупованій
території України", умовами якої
сторони погодили, зокрема таке:

- призупинити дію Договору в зв'язку з
неможливістю належним чином
виконувати свої обов'язки через
визнання Верховною Радою України
території АР Крим тимчасово окупованою
територією (пункт 1 Додаткової угоди);

- Додаткова угода набирає чинності з
моменту її підписання та
розповсюдження на правовідносини, що
виникли між сторонами з 01.04.2014 та діє до
повного відновлення конституційного
ладу України на тимчасово окупованій
території (пункт 2 Додаткової угоди);

- Договір залишається чинним на весь
період дії особливого правового режиму
на тимчасово окупованій території
(пункт 3 Додаткової угоди).

Відповідно до статті 607 ЦК України
зобов'язання припиняється
неможливістю його виконання у зв'язку з
обставиною, за яку жодна із сторін не
відповідає.

З урахуванням вищенаведених обставин,
суд першої інстанції дійшов висновку
про порушення ДП "Адміністрація
морських портів України" умов договору
оренди № MSRS/1112/KR0739-333 від 12.12.2012 в
частині перерахування позивачу
орендної плати, у зв'язку з чим
задовольнив позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Укртауер" про стягнення
заборгованості в сумі 94 685,69 грн. (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог)

Проте, з вказаним висновком суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції не
погоджується і вважає його таким, що
зроблений з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
а також таким, що не відповідає
викладеним у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи, з огляду на нижченаведене.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України, за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом (ч. 6 цієї статті).

Частинами першою та четвертою статті 286
ГК України визначено, що орендна плата -
це фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Частиною першою статті 759 ЦК України
передбачено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У статті 525 ЦК України зазначено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виходячи зі змісту вищенаведених норм,
однією із умов договору оренди є
погодження між сторонами розміру та
строку внесення орендної плати.

Так, судом апеляційної інстанції
встановлено, що відповідно до п. 3.2.
договору оренди № MSRS/1112/KR0739-333 від 12.12.2012
нарахування плати за користування
виділеними місцями починається з дати
передачі виділеного місця в оренду
компанії.

При цьому, умовами наведеного пункту
Договору сторони погодили, що перший
платіж Компанія перераховує на рахунок
Укртауер через три місяці з дати
передачі виділеного місця в оренду,
продовж яких сторони оформлюють
дозвільні документи на експлуатацію
обладнання компанії. У разі, якщо через
три місяця з об'єктивних підстав
Укртауер не отримав декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації
споруди вежі, нарахування плати
починається через 7 (сім) днів після
отримання такого акта. Подальша плата
здійснюється компанією щомісячно до 20
числа місяця, наступного за звітним
місяцем оплати шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Укртауер.

Разом з тим, судом апеляційної
інстанції встановлено, що матеріали
справи № 910/13299/14 не містять ані
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації споруди вежі, ані доказів
передачі позивачем наведеного
документу відповідачу, у зв'язку з чим
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що строк
виконання відповідачем обов'язку щодо
внесення орендної плати згідно
договору оренди № MSRS/1112/KR0739-333 від 12.12.2012
не настав, у зв'язку з чим підстави для
задоволення позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Укртауер" - відсутні.

Судовий збір за подачу позову до суду
першої інстанції, у відповідності до
вимог статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладається на позивача.

Згідно зі ст.ст.32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь - які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, знайшли своє
підтвердження під час розгляду справи
в апеляційному порядку, у зв'язку з чим
колегія суддів дійшла висновку про те,
що оскаржуване рішення прийняте з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, і викладені у
ньому висновки не відповідають
обставинам справи, а тому в силу п. 1, п. 3
ч. 1 статті 104 Господарського
процесуального кодексу України
підлягає скасуванню, з прийняттям
нового рішення про відмову у
задоволенні позову.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
сплачений судовий збір за подачу
позову покладається на Товариство з
обмеженою відповідальністю "Укртауер",
у зв'язку із відмовою у задоволенні
позовних вимог.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" на рішення
господарського суду міста Києва від
18.09.2014 у справі № 910/13299/14 - задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від від 18.09.2014 у справі № 910/13299/14 -
скасувати повністю.

3. Прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укртауер"
до Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" про стягнення 94 685,69 грн.
заборгованості - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укртауер" (фактична
адреса: 03110, м. Київ, вул. Солом'янська,
11-а; поштова адреса: 03150, м. Київ, вул.
Велика Васильківська, 72, 7-й поверх;
ідентифікаційний код 36273480) на користь
Державного підприємства
"Адміністрація морський портів
України" (01135, м. Київ, проспект Перемоги,
14; ідентифікаційний код 38727770) 946
(дев'ятсот сорок шість) грн. 86 коп. -
судового збору за подання апеляційної
скарги.

5. Матеріали справи № 910/13299/14 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
Г.В. Корсакова

Ю.Л. Власов