ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

0,2

21.11.14 № 910/25813/14. Суддя Гумега О.В.,
розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Товариство з обмеженою
відповідальністю "Абсолют Буд
Комплекс"

про про відновлення порушених
корпоративних прав та розкриття
інформації

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява (без номера та дати) і
додані до неї документи повертаються
позивачеві без розгляду з наступних
підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо у
позовній заяві не вказано обставин, на
яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обгрунтований
розрахунок стягуваної чи оспорюваної
суми.

Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява повинна містити,
зокрема, зміст позовних вимог.

В п. 2 прохальної частини позовної заяви
позивач просить суд "Визнати дії
Відповідача незаконними", однак при
цьому не вказується, які саме дії
відповідача позивач просить суд
визнати незаконними.

Вищевказана обставина є суттєвою,
оскільки саме виходячи зі змісту
заявлених позовних вимог суд розглядає
спір по суті. При цьому відповідно до п.
4 ч. 1 ст. 82 ГПК України резолютивна
частина (рішення) має містити висновок
про задоволення позову або про відмову
в позові повністю чи частково по кожній
з заявлених вимог.

Наведене свідчить про недодержання
позивачем вимог п. 4 ч. 2 ст. 54 ГПК України
та, в свою чергу, є підставою для
повернення позовної заяви і доданих до
неї документів без розгляду від
повідно до п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

При цьому судом враховано правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до позовної заяви
додаються документи, що підтверджують
сплату судового збору у встановлених
порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" №
719-VII від 16.01.2014 р. станом на 01.01.2014 року
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становить 1218,00 грн.

Відповідно до п.п. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір", за подання
до господарського суду позовної заяви
немайнового характеру ставка судового
збору становить 1 розмір мінімальної
заробітної плати, т.т. 1218,00 грн.

У п. 2.11 вищенавденої постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу IV Господарського
процесуального кодексу України"
зазначено, якщо в позовній заяві
об'єднано дві або більше вимог
немайнового характеру, пов'язаних між
собою підставами виникнення або
поданими доказами, судовий збір
сплачується окремо з кожної з таких
вимог.

Відповідно до прохальної частини
позовної заяви вбачається, що позивач
заявив наступні позовні вимоги:

1. Визнати дії Відповідача незаконними
(надалі - Вимога-1).

2. Зобов'язати Відповідача розкрити
інформацію про фінансово-господарську
діяльність Товариства та надати
Позивачу інформацію у вигляді належним
чином завірених копій документів:

- підписані договори з контрагентами
про поставку та купівлю продукції в
період з грудня 2009р по 2013 рік включно;

- копії протоколів загальних зборів
учасників в період з грудня 2009р. по 2013
рік включно;

- бухгалтерську звітність, річні
баланси та банківські виписки в період
з грудня 2009р. по 2013 р. включно (надалі -
Вимога-2).

Отже, позивачем заявлені дві вимоги
немайнового характеру (Вимога-1 та
Вимога-2).

Таким чином, звертаючись з даним
позовом до господарського суду,
позивач мав сплатити судовий збір за
двома вимогами немайнового характеру
відповідно до ставок, визначених у п.п. 2
п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий
збір", врахувавши при цьому, що у разі,
якщо в позовній заяві об'єднано дві або
більше вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог, а саме: 1218,00 грн. х 2
= 2436,00 грн.).

Втім фактично позивачем сплачено
судовий збір в сумі 1218,00 грн., що
підтверджується квитанцією № 83 від
13.10.2014 р., а отже у розмірі меншому, ніж
передбачено статтею 4 Закону України
"Про судовий збір", що є порушення п. 3 ч.1
ст. 57 ГПК України та, в свою чергу,
підставою для повернення позовної
заяви без розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63
ГПК України.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", якщо
заявником не подано належних доказів
сплати судового збору у встановленому
порядку та розмірі, заява повертається
господарським судом з підстав
передбачених ГПК, зокрема пунктом 4
частини першої статті 63.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Пунктом 2 частини 1 статті 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Крім того, пунктом 2 частині 2 статті 54
ГПК України передбачено, що позовна
заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження (для юридичних осіб).

Як визначено в абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадках, передбачених статтею 56 ГПК
України, місцезнаходження (місце
проживання) відповідача визначається
за даними його державної реєстрації як
суб"єкта господарювання.

Відповідно до ст. 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є фактичне місце ведення
діяльності чи розташування офісу, з
якого проводиться щоденне керування
діяльністю юридичної особи (переважно
знаходиться керівництво) та здійснення
управління і обліку.

Згідно ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу
України, дані про місцезнаходження
юридичної особи вносяться до єдиного
державного реєстру.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

У тексті позовної заяви у якості
"юридичної адреси" відповідача
позивачем зазначена наступна адреса:
01030, м. Київ, вул. Чапаєва, 10, а в якості
"фактичної адреси" - 03148, м. Київ, вул.
Пшенична, 16-а. При цьому з огляду на
доданий до позовної заяви витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
(серія АГ № 984407) підтверджується, що
вказана у позовній заяві "юридична
адреса" відповідача є адресою його
місцезнаходження.

Згідно фіскального чеку № 5823 від 04.11.2014
р. позивач направив поштове
відправлення відповідачу тільки за
поштовою адресою, тоді як відповідно до
абз. 6 п.п. 3.1 п. 3 постанови Пленуму ВГСУ
від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадках,
передбачених статтею 56 ГПК України,
місцезнаходження (місце проживання)
відповідача визначається за даними
його державної реєстрації як суб"єкта
господарювання, т.т. копії позовної
заяви і доданих до неї документів
повинні направлятися відповідачеві за
його місцезнаходженням.

Крім того, належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо), надані в
оригіналі або належним чином
засвідченій копії.

Однак, у якості доказу надіслання на
адресу відповідача копії позовної
заяви та доданих до неї документів,
позивачем додано лише з фіскальний чек
№ 5823 від 04.11.2014 р. без опису вкладення,
що суперечить ч. 1 статті 56
Господарського процесуального кодексу
України.

З огляду на вищенаведене, до позовної
заяви не додано належних доказів на
підтвердження виконання позивачем
вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України.

При цьому судом враховано правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57
ГПК щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК.

Таким чином, позовна заява підлягає
поверненню позивачеві без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 ГПК України,
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущеного
порушення.

Крім того, при можливому повторному
зверненні до господарського суду слід
також звернути увагу, що відповідно до
редакції п. 3 прохальної частини
позовної заяви ("Зобов'язати
Відповідача розкрити інформацію про
фінансово-господарську діяльність
Товариства та надати Позивачу
інформацію у вигляді належним чином
завірених копій документів: ...") також
не вказано, яку саме інформацію про
фінансово-господарську діяльність
Товариства позивач просить зобов'язати
відповідача розкрити. Так, у
відповідності до змісту цієї
інформації та змісту наведених
позивачем в даному пункті резолютивної
частини прохальної частини позовної
заяви документів (які позивач просить
зобов'язати відповідача надати),
фактично буде зрозумілим, чи є така
інформація і такі документи
аналогічними, а отже, встановити,
заявляє позивач у п. 3 одну чи дві вимоги
немайнового характеру.

Керуючись п.п. 3, 4, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу
без розгляду.

Суддя
О.В. Гумега