КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. Справа№ 910/11071/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Корсакової Г.В.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання -
Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач"

на рішення господарського суду міста
Києва від 20.08.2014

у справі № 910/11071/14 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК Трейдінг"

до Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач"

про стягнення 11 105 620,96 грн.

за участю представників:

від позивача: Крюковська Т.О.

від відповідача: Становова Ю.В.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ДТЕК Трейдінг" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" (надалі - ДП
"Укрзалізничпостач") про стягнення, з
урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог, 11 105 620,96 грн., в тому
числі 10 424 785,06 грн. основного боргу за
договором № ЦХП-14-01013-01 від 14.02.2013,
витрати на проведення дослідження
якості вугілля у сумі 2 829,53 грн., 406 710,68
грн. пені, 193 354,22 грн. 3% річних та 80 771,00
грн. інфляційних нарахувань.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 20.08.2014 у справі № 910/11071/14 позов
задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ДП
"Укрзалізничпостач" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
господарського суду міста Києва від
20.08.2014 скасувати, та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити
частково, зменшивши розмір пені на 50%.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані неправильним застосуванням
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
а саме ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК
України, п. 5 роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України від
12.11.93 № 01-6/1205, ст. 4-3, 43, 87 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014
апеляційну скаргу ДП
"Укрзалізничпостач" прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 15.10.2014. В судовому засіданні 15.10.2014
було оголошено перерву до 05.11.2014.
Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2014 розгляд
апеляційної скарги було відкладено на
12.11.2014.

В судовому засіданні представник ДП
"Укрзалізничпостач" вимоги та доводи
апеляційної скарги підтримав.

Позивач у відзиві, представники
позивача в судовому засіданні просили
залишити без змін рішення місцевого
господарського суду, а апеляційну
скаргу - без задоволення з огляду на її
безпідставність.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
Київський апеляційний господарський
суд встановив наступне.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
14.11.2013 між ТОВ "ДТЕК Трейдінг"
(постачальник) та ДП
"Укрзалізничпостач" (замовник) був
укладений договір № ЦХП-14-01013-01
поставки кам'яного вугілля,
найменування, марки та кількість якого
вказується в специфікаціях, які є
невід'ємними частинами цього договору,
на умовах, що викладені у цьому
договорі.

Пунктом 2.1 договору визначено, що ціна
на товар, який постачається за цим
договором постачальником,
встановлюється в національній валюті
України - гривні на умовах FCA згідно
вимог "Інкотермс" в ред. 2010 року, станція
відправлення в межах України, з
подальшим прямуванням на адресу та за
реквізитами вантажоодержувача -
кінцевого одержувача - структурного
підрозділу залізниці, які зазначаються
в рознарядках замовника, і включає:
вартість товару, всі податки і збори, що
встановлені українським
законодавством, у тому числі ПДВ,
транспортні витрати постачальника до
станції відправлення.

Ціна на товар вказується у
специфікаціях до цього договору, які є
невід'ємними частинами цього договору.

Відповідно до п. 2.4 договору загальна
сума даного договору на момент його
підписання складає - 29 875 663,25 грн., крім
того ПДВ 20% - 5 975 132,65 грн., на загальну
суму 35 850 795,90 грн.

Згідно з п. 3.3 договору постачальник
здійснює поставку товару з оформленням
накладних (залізничних) (вагонних
відправок) на кожний вагон окремо,
згідно "Правил приймання вантажу до
перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України за № 861/5082
від 24.11.2000 та "Правил перевезення
вантажів, які змерзаються",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України за № 870/5091 від 24.11.2000.

Поставка товару підтверджується актом
прийому-передачі. Акт прийому-передачі
підписується сторонами після
приймання товару по кількості та
якості вантажоодержувачем - кінцевим
одержувачем - структурним підрозділом
залізниці. Постачальник надає
замовнику до моменту підписання акту
прийому-передачі наступні документи:
рахунок-фактуру на поставлений товар;
податкову накладну; копію накладної
(залізничної); копію посвідчення про
якість, виданий атестованою
лабораторією вугледобувного
підприємства, та документу з якості,
виданий незалежною компетентною
організацією, яка має право на
проведення відповідних випробувань, а
саме: Іноземним підприємством "СЖС
Україна" (). Також,
передбачається оформлення результатів
випробувань проведених незалежною
компетентною організацією, яка має
право на проведення відповідних
випробувань, а саме: Іноземним
підприємством "СЖС Україна" () шляхом нанесення відмітки на
посвідченні про якість, виданий
виробником.

Вищезазначені документи постачальник
передає замовнику з реєстром, який
підписується повноважним
представником постачальника із
зазначенням дати складання.

Крім того, постачальник забезпечує
надання посвідчення про якість,
виданий атестованою лабораторією
вугледобувного підприємства, та
документ з якості, виданий незалежною
компетентною організацією, яка має
право на проведення відповідних
випробувань, а саме: Іноземним
підприємством "СЖС Україна" (). Також, передбачається оформлення
результатів випробувань проведених
незалежною компетентною організацією,
яка має право на проведення
відповідних випробувань, а саме:
Іноземним підприємством "СЖС Україна"
() шляхом нанесення відмітки
на посвідченні про якість, виданий
виробником, вантажоодержувачу -
кінцевому одержувачу - структурному
підрозділу залізниці разом з
відвантаженням партії продукції (п. 3.6
Договору).

Пунктом 3.7 договору визначено, що датою
поставки товару вважається дата
відправлення цього товару, що
підтверджується штампом станції
відправлення в межах України на
накладній (залізничній), з подальшим
прямуванням на адресу та за
реквізитами вантажоодержувача -
кінцевого одержувача - структурного
підрозділу залізниці, які зазначаються
в рознарядках замовника.

Кількість товару, який планується до
поставки за цим договором, вказується в
специфікаціях до цього договору.
Кількість партії товару, який підлягає
поставці, вказується в рознарядці
замовника (п.п. 4.1, 4.2 договору).

Згідно з п. 6.1 договору постачальник
протягом 5-ти робочих днів із дати
поставки товару, але не пізніше 3-го
числа наступного за звітним місяцем,
надає замовнику рахунок-фактуру на цей
товар, податкову накладну, копії
накладних (залізничних), документи,
визначені в п. 3.5 даного договору на
кожну партію.

Відповідно до п. 6.2 договору замовник,
при виконанні постачальником пункту 6.1
цього договору та після підписання
акту прийому-передачі згідно п. п. 3.5
даного договору, здійснює оплату в
гривнях за банківськими реквізитами
постачальника протягом 75 банківських
днів із дати поставки товару, але не
раніше надання постачальником всіх
документів згідно п. 6.1 цього договору.
Термін оплати може змінюватися за
згодою сторін шляхом підписання
додаткової угоди.

Датою оплати вважається дата
відправлення коштів замовником за
реквізитами постачальника (п. 6.3
договору).

У відповідності з п. 12.2 договору термін
дії даного договору встановлюється з
моменту його підписання обома
сторонами до 31.12.2013, а в разі наявності
потреби замовника, що підтверджено
відповідним повідомленням та
рознарядкою направленими на адресу
постачальника - до повного виконання.

Згідно з специфікацією № 1 сторони
погодили поставку вугілля кам'яного АМ
(13-25) у кількості 12 821,20 тонн, вугілля
кам'яного АС (6-13) у кількості 5 977,50 тонн,
вугілля кам'яного АКО (25-100) у кількості 7
184,80 тонн, вартість якого становить 35 850
795,90 грн.

Місцевим господарським судом
встановлено та вбачається з матеріалів
справи, що ТОВ "ДТЕК Трейдінг" на
виконання умов договору у вересні -
жовтні 2013 поставило ДП
"Укрзалізничпостач" кам'яного вугілля
на загальну суму 10 424 785,06 грн., що
підтверджується актами
приймання-здавання за зазначений
період та залізничними накладними,
копії яких наявні в матеріалах справи.

Відповідачем зобов'язання з оплати
вартості поставленого вугілля
належним чином не виконано. За
висновком місцевого господарського
суду заборгованість склала 10 424 785,06 грн.
Проте у відзиві на позов ДП
"Укрзалізничпостач" визнало
заборгованість за поставлене вугілля в
сумі 10 424 009,14 грн., вказавши на виявлення
нестач продукції в сумі 3 605,45 грн.

Згідно з актом звіряння взаємних
розрахунків, складеним сторонами
станом на 01.01.2014, заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлене за договором № ЦПХ-14-01013-01
від 14.02.2013 кам'яне вугілля становить: за
даними ТОВ "ДТЕК Трейдінг" - 10 427 614,59 грн.,
за даними ДП "Укрзалізничпостач" - 10 424
009,00 грн.

Обґрунтовуючи свій розрахунок
заборгованості, ДП "Укрзалізничпостач"
вказав, що під час комісійного
приймання вантажу, що надійшов в вагоні
№ 65489965, за залізничною накладною №
52702495, було виявлено нестачу вугілля у
кількості 1,890 тонн на суму 2 972,43 грн., що
підтверджується актом про фактичну
якість та комплектність одержаної
продукції № 1 від 20.09.2013, комерційним
актом АА № 059517/0 від 18.09.2013. Нестачу
вугілля у кількості 0,410 тонн на суму 633,02
грн. було виявлено під час комісійного
приймання вантажу, що надійшов в вагоні
№ 66102476, за залізничною накладною №
53519815, що підтверджується актом про
фактичну якість та комплектність
одержаної продукції № 2 від 14.10.2013,
комерційним актом АQ № 653827/122/13 від
10.10.2013. Про нестачу невідкладно
повідомлено вантажовідправника.
Вантажовідправник, ОП "Шахтоуправління
Ровеньковське" ТОВ "ДТЕК
Ровенькиантрацит", надав згоду на
приймання вагону № 66102476 згідно із
комерційним актом.

ДП "Південна залізниця" звернулося до
ДП "Укрзалізничпостач" з відповідними
претензіями щодо проведення
коригування розрахунків на вартість
недоотриманого вугілля на загальну
суму 3 605,45 грн.

15.11.2013 та 02.12.2013 відповідач звернувся до
позивача з претензіями про допоставку
вугілля, яку позивач не задовольнив.

Перевіряючи доводи скаржника, суд
апеляційної інстанції встановив їх
необґрунтованість з огляду на те, що
поставку за договором № ЦХП-14-01013-01 від
14.02.2013 сторони погодили здійснити на
умовах FCA згідно вимог "Інкотермс" в ред.
2010 року, які передбачають, що покупець
несе всі ризики втрати чи пошкодження
товару з моменту, коли він є
поставленим у відповідності з
договором, тобто у розпорядження
перевізника на станції відправлення.
Датою поставки товару, згідно з п. 3.7
договору, є дата відправлення товару.
Кількість поставленого за договором №
ЦХП-14-01013-01 від 14.02.2013 у вересні - жовтні
2013 р. на дату поставки підтверджено
підписаними сторонами актами
приймання-здавання за зазначений
період та залізничними накладними зі
станції відправлення.

За встановлених обставин, колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 10 424 785,06 грн. за поставлене у
вересні - жовтні 2013 р. за договором №
ЦХП-14-01013-01 від 14.02.2013 кам'яне вугілля.
Відповідачем вказана сума
заборгованості не спростована, доказів
її погашення не надано.

Згідно із п. 5.9 договору, витрати на
проведення додаткового дослідження
незалежною компетентною організацією,
яка має право на проведення
відповідних випробувань, покладаються
на вантажоодержувача-кінцевого
одержувача-структурного підрозділу
залізниці з наступним відшкодуванням
цих витрат, пов'язаних з проведення
додаткового дослідження, винною
стороною.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи
відповідачем було ініційовано
проведення аналізу якості вугілля. За
результатами дослідження проведеного
Іноземним підприємством "СЖС Україна"
було складено сертифікат № 13111104D4 від
24.09.2013 р. в якому зазначено, що відсоток
золи дорівнює 5,54%, в той час як
позивачем було поставлено вугілля з
показником золи 5,5% - згідно посвідчення
про якість вугілля № 48.

Позивачем надано докази оплати
вартості послуг по дослідженню якості
вугілля (платіжне доручення № 5370 від
24.10.2013), а тому вимоги позивача про
стягнення з відповідача витрат
понесених на оплату дослідження якості
вугілля у сумі 2 829,53 грн. підставно
задоволені судом першої інстанції.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193
ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його в
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За встановлених обставин колегія
суддів погоджується з висновком
місцевого господарського суду про
обґрунтованість вимог про стягнення 3%
річних у сумі 193 354,22 грн. та
інфляційного збільшення суми боргу на
80 771,00 грн.

Згідно із ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Пунктом 9.8 договору встановлено, що за
прострочку оплати за поставлений товар
замовник сплачує постачальнику пеню в
розмірі облікової ставки НБУ за кожен
день прострочки.

Колегія суддів вказує на помилковість
доводів скаржника про безпідставність
розрахунку суми пені на суму боргу,
визначену із врахуванням податку на
додану вартість. Роз'яснення у п. 5
Вищого арбітражного суду України від
12.11.93 № 01-6/1205 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
поставкою продукції і товарів
неналежної якості та некомплектних"
стосуються виключно порядку
розрахунку штрафів, встановлених
пунктами 59 і 60 Положення про поставки
продукції виробничо-технічного
призначення, затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР від 25.07.88 № 888.

Враховуючи, що судом встановлено факт
прострочення виконання грошового
зобов'язання, то вимога позивача про
стягнення пені нарахованої в межах
визначених ч. 6 ст. 232 ГК України у сумі 406
710,68 грн. правомірно визнана місцевим
господарським судом обґрунтованою. При
цьому суд першої інстанції відхилив як
необґрунтоване клопотання відповідача
про зменшення розміру пені на 50%.

Статтею 233 ГК України передбачено право
суду зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора, враховує інтереси
обох сторін.

Пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 "Про деякі питання застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й
з власної ініціативи, питання про
зменшення розміру неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання (п. 3
ст. 83 ГПК України), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

У випадку нарахування неустойки, яка є
явно завищеною, не відповідає
передбаченим у пункті 6 статті 3,
частині третій статті 509 та частинах
першій, другій статті 627 Кодексу
засадам справедливості,
добросовісності, розумності як
складовим елементам загального
конституційного принципу верховенства
права, суд має право її зменшувати.

Оцінивши співвідношення розміру
заявленої пені, розмір заборгованості,
врахувавши майновий стан сторін,
положення вищенаведених норм та
доводи, якими відповідач обґрунтовує
необхідність зменшення пені, з
урахуванням принципів розумності та
справедливості, місцевий
господарський суд дійшов до
вмотивованого висновку про
відсутність підстав для зменшення
розміру пені. Колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду цих підстав також
не вбачає, адже відповідач протягом
року не вжив заходів до погашення
заборгованості за поставлений товар.

На думку колегії суддів, висновок
місцевого суду про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення основного боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та трьох процентів річних та
пені від простроченої суми за
заявлений період, а також витрат на
проведення дослідження якості вугілля,
є законним, обґрунтованим, відповідає
нормам чинного законодавства,
фактичним обставинам справи і наявним
у ній матеріалам, а доводи апеляційної
скарги його не спростовують.

Встановлені обставини свідчать також
про відсутність підстав для
задоволення клопотання відповідача
про зменшення розміру пені на 50%.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору за розгляд
апеляційної скарги покладаються на
відповідача. При цьому судом
враховується, що відповідач,
звертаючись з апеляційною скаргою,
згідно з платіжним дорученням № 14-7277
від 02.09.2014 сплатив судовий збір у
розмірі 36 540,00 грн., що не відповідає
ставці судового збору, встановленій ст.
4 Закону України "Про судовий збір", у
зв'язку з чим зайво сплачена сума
судового збору в розмірі 34 470,39 грн.
підлягає поверненню відповідно до п. 1
ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий
збір".

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105,
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства матеріально-технічного
забезпечення залізничного транспорту
України "Укрзалізничпостач" залишити
без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 20.08.2014 у справі № 910/11071/14
залишити без змін.

3. Повернути Державному підприємству
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
"Укрзалізничпостач" з Державного
бюджету України надмірно сплачений
судовий збір у розмірі 34 470,39 грн.,
сплачений згідно з платіжним
дорученням № 14-7277 від 02.09.2014. Оригінал
платіжного доручення № 14-7277 від 02.09.2014
залишити в матеріалах господарської
справи № 910/11071/14.

Головуючий суддя
О.О. Хрипун

Судді
Г.В. Корсакова

С.Р. Станік