ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

12 листопада 2014 р. Справа № 902/1321/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Барський машинобудівний
завод", м. Бар, Вінницька область,
Україна

до:Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смолхлєбком",
м.Смоленськ, Смоленська область,
Російська федерація

треті особи, які заявляють самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Приватне підприємство
"Лєдаком", с.Тарасово, Мінський район,
Мінська область, Республіка Білорусь,
Відкрите акціонерне товариство
"Гомельхлєбком", м. Гомель,
Республіка Білорусь

про стягнення заборгованості по
контракту № 25 від 18.04.2014 р. в сумі 13 000
дол. США або 166 688 грн 60 коп.

За участю секретаря судового засідання
Солоненко Т.В.

За участю представників:

позивача: Радзієвський А.М.,
довіреність № 55 від 20.10.2014 р., паспорт
НОМЕР_3 виданий Барським РВ УМВС
України у Вінницькій області 12.02.2000 р.

відповідача та третіх осіб: не
з'явились.

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство
"Барський машинобудівний завод"
звернулось з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Смолхлєбком" про стягнення
заборгованості за контрактом № 25 від
18.04.2014 р. в сумі 13 000 дол. США або 166 688 грн
60 коп.

Ухвалою суду від 10.09.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження у справі
за № 902/1321/14 та призначено судове
засідання на 23.10.2014 р.

Одночасно до участі в розгляді справи
залучено судом з власної ініціативи в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Приватне
підприємство "Лєдаком".

Ухвалою суду від 10.09.2014 р. з метою
забезпечення належного повідомлення
про час та місце судового засідання
відповідача та третьої особи, які
являється нерезидентами, що потребує
за собою звернення господарського суду
із відповідним судовим дорученням (про
вручення ухвали про порушення
провадження у справі відповідачу та
третій особі) до компетентних органів
іноземних держав, провадження у справі
на підставі ч. 1 ст. 79 ГПК України
зупинено до 23.10.2014 р. (дата розгляду
справи).

Ухвалою суду від 23.10.2014 р. провадження у
справі поновлено.

23.10.2014 р. від позивача надійшло
клопотання № 5070 від 23.10.2014 р. про
залучення до участі в розгляді справи в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Відкрите
акціонерне товариство "Гомельхлєбком",
м. Гомель, Республіка Білорусь, яке
судом задоволено.

Також 23.10.2014 р. до суду надійшла заява
позивача № 5058 від 22.10.2014 р. про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно та грошові кошти
відповідача в межах суми заявленого
позову, яку ухвалою суду від 23.10.2014 р.
задоволено.

Ухвалою суду від 23.10.2014 р. розгляд
справи в зв'язку з неотриманням
відповіді на судові доручення від
10.09.2014 р. відкладено до 12.11.2014 р.

Також ухвалою суду від 23.10.2014 р. на
підставі ч.1 ст. 79 ГПК України
провадження у справі зупинено до 12.11.2014
р. (дата судового засідання).

Ухвалою від 12.11.2014 р. поновлено
провадження у справі.

Відповідач та треті особи в судове
засідання не з'явились, витребуваних
судом документів не надали, причин
неявки та неподання доказів не
повідомили.

При цьому суд зазначає, що як ухвала про
порушення провадження у справі від
10.09.2014 р. так і ухвала про відкладення
розгляду справи від 23.10.2014 р. були
направлені згідно судових доручень
для виконання до арбітражного суду
Смоленської області, економічного суду
Мінської області та економічного суду
Гомельської області для вручення
зазначених ухвал відповідачу та третім
особам.

Крім того вказані ухвали направлялись
безпосередньо відповідачу за адресою
вказаною позивачем у позовній заяві
(вул.Лавочкіна, 104-А, м.Смоленськ,
Смоленська область, Російська
федерація, 214027), третім особам за
адресами вказаними в договорах наявних
в матеріалах справи, а також клопотанні
позивача (ПП "Лєдаком" -
вул.Партизанська, 40 Б, к.1-2, с.Тарасово,
Мінський район, Мінська область,
Республіка Білорусь, 223018; ВАТ
"Гомельхлєбком" - вул. Олімпійська, 5, м.
Гомель, Республіка Білорусь, 246045; вул.
Інтернаціональна, 8, м. Гомель,
Республіка Білорусь, 246045).

Як встановлено судом на момент
проведення судового засідання 12.11.2014 р.
в матеріалах справи наявна ухвала
арбітражного суду Смоленської області
від 20.10.2014 р. у справі № А62-6207/2014 про
виконання судового доручення
господарського суду Вінницької
області про вручення судових
документів з якої вбачається те, що
виконання судового доручення визнано
неможливим по причинам, які не залежать
від суду (неявка в судове засідання
представників ТОВ "Смолхлєбком"
належним чином повідомлених про дату,
час та місце такого судового
засідання).

При цьому варто відзначити, що
арбітражним судом Смоленської області
у зв'язку з неможливістю виконання
доручення про вручення документів
відповідачу повернуто господарському
суду Вінницької області надіслані
документи, а також виписку з єдиного
державного реєстру юридичних осіб, в
якій вказано адресу ТОВ "Смолхлєбком"
ідентичну тій за якою направлялись
ухвали у справі (вул.Лавочкіна, 104-А,
м.Смоленськ, Смоленська область,
Російська федерація, 214027).

Також матеріали справи містять ухвалу
економічного суду Мінської області від
від 24.10.2014 р. у справі № 35-13СП/14
відповідно до якої судове доручення
господарського суду Вінницької
області про вручення судових
документів ПП "Лєдаком" визнано
виконаним.

Враховуючи викладене суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача та третіх
осіб належним чином про час і місце
розгляду судової справи і забезпечення
явки останніх в судове засідання для
реалізації ними права на судовий
захист своїх прав та інтересів.

Суд констатує, що відповідачем та
третіми особами не подано клопотання,
заяви, телеграми, в тому рахунку і щодо
перенесення розгляду справи, її
відкладення чи неможливості
забезпечити участь в судовому
засіданні свого представника.

При цьому суд враховує, що статтею 6
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 року, ратифікованою
Верховною Радою України (Закон України
від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі
гарантовано право на справедливий і
відкритий розгляд при визначенні її
громадських прав і обов'язків впродовж
розумного строку незалежним і
безстороннім судом, створеним
відповідно до закону.

Враховуючи те, що норми ст.ст.38, 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.
129 Конституції України визначає одним з
принципів судочинства свободу в
наданні сторонами суду своїх доказів і
у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги
приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо
строків вирішення спору та той факт, що
неявка в засідання суду відповідача
або його представника, належним чином
та відповідно до законодавства
повідомленого про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами, відповідно до приписів ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України.

За відсутності відповідного
клопотання справа розглядається без
фіксації судового процесу технічними
засобами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті судом
встановлено наступне.

18.04.2014 р. між Публічним акціонерним
товариством "Барський машинобудівний
завод" (Продавець) та ТОВ "Смолхлєбком"
укладено контракт № 25м, згідно п. 1.1
якого сторонами передбачено що
Продавець виготовляє та реалізує, а
Покупець оплачує і приймає обладнання
для хлібопекарської промисловості,
надалі Товар згідно Специфікації
поставки (Додаток № 1) до даного
Контракту (а.с.12-14, т.1).

Згідно п.3.1 Контракту відвантаження
Товару по даному Контракту
здійснюється на протязі 30 днів після
підписання Контракту. Датою поставки
Товара вважається дата відмітки
документів митними органами України.

Базис поставки - СРТ - м.Гомель,
Республіка Білорусь (згідно Інкотермс
2010) (п.3.2 Контракту).

Вантажоодержувач: ПУП "Бєлхлєбсервіс"
Республіка Білорусь, Мінський район,
с.Тарасово, вул.Партизанська, 40Б, к.1-8
(п.3.3 Контракту).

Згідно п.п.4.1-4.3 Контракту обумовлено
загальну вартість - 117 500,00 доларів США,
валюту платежу - долари США, строк
оплати - на протязі 70 днів після
відвантаження Товару.

Сторонами підписано додаток № 1 до
Контракту "Специфікація поставки" в
якому останніми погоджено
найменування обладнання, одиниці
виміру, кількість, ціна тощо (а.с.15, т.1).

03.06.2014 р. сторонами підписано додаткову
угоду № 1 до Контракту, якою внесено
зміни в п.п.3.2-3.4 Контракту та визначено
Базис поставки - СРТ - м.Мінськ,
Республіка Білорусь (згідно Інкотермс
2010) та вантажоодержувача: ПП "Лєдаком"
Республіка Білорусь, Мінський район,
с.Тарасово, вул.Партизанська, 40Б, к.1-8
(а.с.16, т.1).

Як вбачається із матеріалів справи
позивач на виконання контракту згідно
рахунку-фактури № 5028 від 26.06.2014 р.,
вантажно-митної декларації
№ 401040000/2014/000772, міжнародної
товарно-транспортної накладної СМR
№ 469874, сертифікату про походження
товару (форма СТ-1) № 0987151 від 27.06.2014 р.
відвантажив відповідачу через
перевізника ПП ОСОБА_5 Товар
обумовлений Контрактом на загальну
суму 13 000 доларів США (а.с.17-22, т.1).

Із письмових пояснень від 20.10.2014 р. № 21
та долучених до нього доказів слідує,
що в рамках Контракту № 25м відповідачу
було поставлено Товар на загальну суму
117 500 доларів США трьома господарськими
операціями - 16.05.2014 р. на суму 79 500
доларів США, 06.06.2014 р. на суму 25 000
доларів США, 29.06.2014 р. на суму 13 000
доларів США за які останній провів
розрахунок на суму 24 998 доларів США
(а.с.90-97, т.1).

Судом встановлено, що відповідачем не
проведено оплату за отриманий Товар в
строки обумовлені Контрактом у зв'язку
з чим позивач звернувся до суду.

При цьому між сторонами підписано акти
звірки взаєморозрахунків за період з
01.01.2014 р. по 06.08.2014 р. та за період з 01.01.2014
р. по 10.10.2014 р. в яких сторони
зафіксували борг відповідача у розмірі
13 000 доларів США по вказаній вище
поставці (а.с.24, 89, т.1).

Також в підтвердження існування суми
боргу у вказаному розмірі позивачем
надано довідки ВОД АТ "Райффайзен Банк
Аваль" від 08.09.2014 р. № 35-8-6-00/1087, від 13.10.2014
р. № 35-8-6-00/1177 (а.с.23, 84, )

З врахуванням встановлених обставин
суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Беручи до уваги характер взятих на себе
сторонами зобов'язань за Контрактом №
25м від 18.04.2014 р., суд дійшов висновку про
те, що між сторонами виникли
зобов'язання які регулюються
параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу
України "Поставка".

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу ст.655 ЦК України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

В розумінні Інкотермс 2010, термін "СРТ"-
визначає: фрахт/перевезення оплачено
до ..." означає, що продавець здійснює
поставку товару шляхом його передання
перевізнику, призначеному ним самим.
Додатково до цього, продавець
зобов'язаний оплатити витрати
перевезення товару до названого місця
призначення.

Пункт А.4 терміну "СРТ"- встановлює що:
"Продавець зобов'язаний здійснити
поставку шляхом надання товару
перевізнику, з яким укладено договір
перевезення, у відповідності зі
статтею А.3, а за наявності декількох
перевізників - першому з них, для
транспортування товару до узгодженого
пункту в межах названого місця у
встановлену дату чи в межах
узгодженого періоду".

Згідно п.Б1 терміну "СРТ" покупець
зобов'язаний сплатити ціну товару у
відповідності з договором
купівлі-продажу.

Пункт Б.4 терміну "СРТ"- встановлює що:
"Покупець зобов'язаний прийняти
поставку товару, як тільки її здійснено
у відповідності з статтею А4, та
одержати товар від перевізника в
названому місці".

Згідно ст.692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін (ст.631 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Виходячи з викладеного, суд вважає
вимогу позивача про стягнення боргу в
розмірі 13 000 доларів США правомірною та
обґрунтованою з огляду на що
задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвал суду відповідач не подав
до суду жодних доказів в спростування
позовних вимог позивача щодо стягнення
боргу, в тому рахунку доказів
проведення розрахунків за Контрактом
(платіжні доручення, виписки
банківських установ щодо руху коштів
тощо).

За таких обставин, суд дійшов висновку
про задоволення позову в повному
обсязі.

Приймаючи рішення про задоволення
позову судом також враховано абз.3
пункту 14 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 18.12.2009 р. № 14 "Про
судове рішення у цивільній справі", в
якому роз'яснено, що суд має право
ухвалити рішення про стягнення
грошової суми в іноземній валюті з
правовідносин, які виникли при
здійсненні валютних операцій, у
випадках і в порядку, встановлених
законом (частина друга статті 192 ЦК,
частина третя статті 533 ЦК; Декрет
Кабінету Міністрів України від 19
лютого 1993 р. № 15-93 "Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю").

В п.19 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 29.06.2010
р. № 01-08/369 "Про деякі питання, порушені у
доповідних записках про роботу
господарських судів України у 2009 році
щодо застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
вказано, що господарський суд може
прийняти рішення про стягнення з
відповідача суми заборгованості саме в
іноземній валюті у спорах, пов'язаних
із здійсненням валютних операцій у
випадках і в порядку, встановлених
законом (частина друга статті 192,
частина третя статті 533 Цивільного
кодексу України, Декрет Кабінету
Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю"). При цьому законом
прямо не передбачено обов'язку
господарського суду зазначати в
резолютивній частині рішення про
стягнення заборгованості в іноземній
валюті еквівалент такої суми в гривнях.
Якщо ж у відповідних випадках позивач
просить зазначити в резолютивній
частині судового рішення зі спору,
пов'язаного зі стягненням суми
заборгованості в іноземній валюті,
також і гривневий еквівалент (за
офіційним курсом Національного банку
України) або лише гривневий еквівалент,
то суд з урахуванням конкретних
обставин справи може задовольнити
будь-яке з таких клопотань.

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідача відповідно
до ст.49 ГПК України.

12.11.2014 р. в судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49,
75, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смохлєбком",
вул.Лавочкіна, 104А, м.Смоленськ,
Смоленська область, Російська
Федерація, 214027 (ІПН , КПП ,
ОГРН 789, розрахунковий рахунок
№ в ВАТ "СКА-Банк",
м.Смоленськ, кор./рах
№ БІК 046614757) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Барський машинобудівний завод",
вул.Р.Люксембург, 5, м.Бар, Вінницька
область, 23000 (ідентифікаційний код -
14307570, Банк кореспондент: BKTRUS33.N 04-400-503
DEUTSHE BANK TRUST COMPANY, AMERICAN NEW YORK USA. Банк
бенефіціар: ПАТ "Райффайзен Банк Аваль",
м.Вінниця МФО 380805, SWIFT AVALUAKVIN рахунок №
3) - 13 000 доларів США боргу
еквівалент у гривнях за офіційним
курсом НБУ на дату подання позовної
заяви 166 688 грн 60 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Смохлєбком",
вул.Лавочкіна, 104А, м.Смоленськ,
Смоленська область, Російська
Федерація, 214027 (ІПН , КПП ,
ОГРН 789, розрахунковий рахунок
№ в ВАТ "СКА-Банк",
м.Смоленськ, кор./рах
№ БІК 046614757) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Барський машинобудівний завод",
вул.Р.Люксембург, 5, м.Бар, Вінницька
область, 23000 (ідентифікаційний код -
14307570, Банк кореспондент: BKTRUS33.N 04-400-503
DEUTSHE BANK TRUST COMPANY, AMERICAN NEW YORK USA. Банк
бенефіціар: ПАТ "Райффайзен Банк Аваль",
м.Вінниця МФО 380805, SWIFT AVALUAKVIN рахунок №
3) - 3 333 грн 77 коп. - відшкодування
витрат пов'язаних зі сплатою судового
збору.

4. Видати накази в день набрання
рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати відповідачу
та третім особам рекомендованим листом
з повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Повне рішення складено 17 листопада 2014
р.

Суддя Банасько
О.О.

віддрук. 5 прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу - вул. Лавочкіна, 104А, м.
Смоленськ, Смоленська область,
Російська Федерація, 214027.

3 - третій особі - вул. Партизанська, 40 Б,
к.1-2, с.Тарасово, Мінський район, Мінська
область, Республіка Білорусь, 223018.

4, 5- третій особі 2 - вул. Олімпійська, 5, м.
Гомель, Республіка Білорусь, 246045: юрид.
адреса: вул. Інтернаціональна,
8, м. Гомель, Республіка Білорусь, 246045.