ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

20.11.2014
Справа № 908/5080/14

Cуддя Зінченко Н.Г., розглянувши
позовні матеріали розглянувши позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ділер-Центр», (83054, м.
Донецьк, вул. Поліграфічна, буд. 1)

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, (85200, АДРЕСА_1)

про стягнення 135000, 00 грн.
заборгованості

ВСТАНОВИВ:

20.11.2014 р. до господарського суду
Запорізької області надійшла позовна
заява вих. № 59/14 від 23.06.2014 р. (вх.
№ 5293/09-05/14 від 20.11.2014 р.) Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ділер-Центр», м.Донецьк до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2,, Донецька
область, м.Дзержинськ про стягнення
135000, 00 грн. заборгованості.

Згідно Витягу з реєстру
автоматичного розподілу справи між
суддями від 20.11.2014р. справу № 908/5080/14
призначено до розгляду судді Зінченко
Н.Г.

У відповідності до п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду
якщо: до позовної заяви не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі; а
також не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Розглянувши матеріали позовної заяви
та з'ясувавши підстави для повернення
позовної заяви, передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України, суд дійшов висновку, що слід
повернути позовну заяву без розгляду
на підставі п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, виходячи з наступного.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено
вимоги щодо форми і змісту позовної
заяви та комплектності документів, які
повинні додаватися до неї. Зокрема, п. 3
ч. 1 статті 57 ГПК України передбачено,
що до позовної заяви, що подається до
господарського суду, мають бути додані
документи, які підтверджують сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Відповідно до статті 44 ГПК України (із
змінами згідно із Законом N 02/163-48
від 08.07.2011 р.) судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

В даному випадку розмір судового збору
визначено Законом України "Про судовий
збір", який набрав чинності з 01.11.2011 р.
Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Зокрема, згідно
пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру, ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.
Також, згідно п. 2.2.2 п. 2.2 цієї ж статті
за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
належить до сплати - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Згідно з п. 2.21 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7
від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України", п. 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-06/1260/2012
від 17.09.2012р. "Про оформлення платіжних
документів на перерахування судового
збору" платіжне доручення на
безготівкове перерахування судового
збору, квитанція установи банку про
прийняття платежу готівкою додаються
до позовної заяви (заяви, скарги) і
мають містити відомості про те, яка
саме позовна заява (заява, скарга, дія)
оплачується судовим збором. Відповідні
документи подаються до господарського
суду тільки в оригіналі; копії, у тому
числі виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо), цих
документів не можуть бути належним
доказом сплати судового збору.

В якості доказів сплати судового
збору позивачем надано копію
платіжного доручення №1791 від 19.06.2014р.
на суму 2700, 00 грн., про що свідчить акт
господарського суду Запорізької
області вх.№5293/09-05/14Д від 20.1.2014р., тоді
як необхідно подавати докази сплати
судового збору в оригіналі. При цьому,
навіть, довідки органу державної
казначейської служби України на
підтвердження факту зарахування до
Державного бюджету України сум
судового збору до позовної заяви не
додано. Будь-які інші докази сплати
судового збору в матеріалах позовної
заяви відсутні.

За таких обставин, суд вважає, що
позивачем не надано належних доказів
сплати судового збору у встановленому
порядку.

Приписами статті 56 ГПК України
передбачено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення. (Стаття 56 ГПК України в
редакції Закону України "Про внесення
зміни до статті 56 Господарського
процесуального кодексу України щодо
порядку надсилання копії позовної
заяви" № 9126837-11 від 19.05.2011 р.).

У відповідності до ст. 57 ГПК
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви та доданих до неї
документів.

Належним доказом направлення копії
позовної заяви з додатком відповідачу
відповідно до Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 05.03.2009 р. № 270, є оригінал
розрахункового документу (оригінал
поштової квитанції чи фінансового
чека), виданий відправникові поштового
відправлення та опису вкладення.

Зазначене підтверджується пунктом 2.1
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/208
від 13.04.2008 р. (з наступними змінами і
доповненнями), в якому зазначено, що
розрахунковий документ встановленої
форми, що підтверджує надання послуг
поштового зв'язку (касовий чек, поштова
квитанція тощо), може вважатися
належним доказом надсилання іншій
стороні (сторонам) у справі копії
позовної заяви.

Згідно з п. 61 Правил надання послуг
поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
№ 270 від 05.03.2009 р. (з наступними змінами і
доповненнями), у разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність опису, розписатися на
обох його примірниках і поставити
відбиток календарного штемпеля. Один
примірник опису вкладається до
поштового відправлення, другий
видається відправникові. На примірнику
опису, що видається відправникові,
працівник поштового зв'язку повинен
зазначити номер поштового
відправлення.

Крім того, відповідно до п. 3.5 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
разі коли до позовної заяви додано
докази надсилання відповідачеві копії
лише самої заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 63 ГПК.

З аналізу вище наведених норм чинного
процесуального законодавства слідує,
що належними доказами направлення
відповідачеві копії позовної заяви та
доданих до неї документів, в розумінні
ст. 56 ГПК України, є оригінали
розрахункового документу (оригінал
поштової квитанції або фінансового
чеку) та опису вкладення.

До позовної заяви вих. № 59/14 від 23.06.2014 р.
(вх. № 5293/09-05/14 від
20.11.2014р.) позивач у якості доказів
направлення відповідачеві копії
позовної заяви позивачем надано копії
фіскального чеку № 3185 від 27.06.2014 р. і
опису вкладення у цінний лист,
скріпленого відбитком календарного
штемпелю відділення підприємства
поштового зв'язку за 27.06.2014 р., про що
свідчить акт господарського суду
Запорізької області вх.№5293/09-05/14Д від
20.1.2014р., які не можуть бути прийняті як
належні докази направлення
відповідачеві копії позовної заяви з
додатками до неї з огляду на вище
наведені норми чинного процесуального
законодавства.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до п. 3.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63 ГПК
України.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити про наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 1 Закону
України «Про здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції» справи, розгляд яких не
закінчено і які перебувають у
провадженні місцевих, апеляційних
судів, розташованих в районі
проведення антитерористичної
операції, в разі неможливості
здійснювати правосуддя передаються
судам відповідно до встановленої
згідно з цим Законом підсудності
протягом десяти робочих днів з дня
прийняття розпорядження головою
відповідного вищого спеціалізованого
суду.

У разі неможливості передачі
матеріалів справи відповідно до
встановленої згідно з цим Законом
підсудності, вчинення необхідних
процесуальних дій здійснюється за
документами і матеріалами, поданими
учасниками судового процесу, за умови,
що такі документи і матеріали є
достатніми для ухвалення відповідного
судового рішення.

До господарського суду ТОВ
«Ділер-Центр» направлено позовні
матеріали разом із заявою за №126/14 від
14.11.2014р., проте із представлених
позивачем копій документів не
вбачається, що за позовною заявою, яку
подано до господарського суду
Запорізької області, порушувалось
провадження у справі господарським
судом Донецької області. Отже, копії
матеріалів позовної заяви, які
направлено позивачем до
господарського суду Запорізької
області, не є матеріалами справи
поданими учасником судового процесу в
розумінні Закону України «Про
здійснення правосуддя та
кримінального провадження у зв'язку з
проведенням антитерористичної
операції».

За таких обставин, позивачу при
повторному зверненні до суду, слід
дотримуватися вимог ст. ст. 54, 55, 56, 57 ГПК
України щодо форми, змісту та додатків
до позовної заяви.

Також, суд звертає увагу позивача на те,
що при повторному звернення до суду з
даним позовом позивачу необхідно
врахувати, що у зв'язку із проведенням
АТО на території Донецької області, що
викликало ускладнення в пересиланні
поштової кореспонденції адресатам
Донецької області, для забезпечення
належного повідомлення учасників
судового процесу про дату і час
судового слухання справи в позовній
заяві необхідно обов'язково зазначати
номера телефонів учасників судового
процесу або будь-які інші засоби для
зв'язку із ними.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику, що у відповідності до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з ним
у господарський суд у загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Керуючись п., п. 4, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального
кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ділер-Центр», м.Донецьк до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2,, Донецька
область, м. Дзержинськ про
стягнення 135000, 00 грн. заборгованості, та
додані до неї документи повернути
позивачу без розгляду.

Копію даної ухвали направити
сторонам у справі.

Додаток: на 26-и аркушах.

Суддя
Н.Г.Зінченко