ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.Справа №
923/1379/14Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Шевченко В.В.

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
сформовано згідно із розпорядженням
голови суду № 2602 від 24.10.2014 року)

(Склад колегії суддів Одеського
апеляційного господарського суду
змінено згідно із розпорядженням
голови суду № 785 від 13.11.2014 року)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Корчевний О.В.
(довіреність № 675 від 10.11.2014 року)

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Жилтранс"

на рішення господарського суду
Херсонської області від " 07" жовтня 2014
року, повний текст якого складено та
підписано " 08" жовтня 2014 року

по справі № 923/1379/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Херсонавтокомунсервіс"

до відповідача Приватного
підприємства "Жилтранс"

про стягнення 52 297,70 грн.

В С Т А Н О В И В :

19.09.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Херсонавтокомунсервіс" (далі по тексту
- позивач) звернулося до господарського
суду Херсонської області з позовною
заявою до Приватного підприємства
"Жилтранс" (далі по тексту - відповідач)
про стягнення заборгованості у сумі
52297,70 грн., з яких 50 818,74 грн. - основна
заборгованість, 279,05 грн. - 3 % річних,
індекс інфляції у розмірі 1 199,91 грн., а
також вартість по сплаті судового
збору.

07.10.2014 року позивачем в порядку ст.22 ГПК
України було заявлено клопотання про
стягнення з відповідача суму боргу у
розмірі 40 318,74 грн., індекс інфляції у
розмірі 1 199,91 грн., 3% річних у сумі 279,05
грн., у зв'язку з частковим погашенням
боргу останнім (а.с.63).

Позовні вимоги мотивовані порушенням
відповідачем умов укладеного між
сторонами договору про надання послуг
з вивезення побутових відходів № 50002
від 29.12.2010 року, в частині сплати за
надані послуги з вивезення ТПВ, у
зв'язку з чим за ним виникла основна
заборгованість у період з березня по
липень 2014 року, на яку позивачем згідно
умов договору були нараховані 3 % річних
та збитки від інфляції.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 07.10.2014 року по
справі № 923/1379/14 (суддя Чернявський В.В.)
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Херсонавтокомунсервіс" задоволені.
Стягнуто з Приватного підприємства
"Жилтранс" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Херсонавтокомунсервіс"
заборгованість за надані послуги у
розмірі 52 297,70 грн. та судові витрати
понесені при розгляді справи.

Такий висновок суду мотивований тим, що
відповідач порушив норми чинного
законодавства та умови договору,
позивачем це встановлено та
підтверджено відповідними доказами,
заборгованість за надані послуги з
вивезення та захоронення побутових
відходів у період з квітня по липень 2014
року повністю не погашена, а тому такі
позовні вимоги є правомірними,
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі з
урахуванням 3 % річних та збитків від
інфляції.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, Приватне підприємство "Жилтранс"
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить оскаржуване
рішення скасувати і прийняти нове
рішення, яким відмовити повністю в
задоволенні позову. Скаржник в своїх
доводах та запереченнях посилається на
те, що суд повно та всебічно не
перевірив всі обставини справи, не дав
належну правову оцінку доказам,
порушив та невірно застосував норми
чинного законодавства, в зв'язку з чим
виніс незаконне і необґрунтоване
рішення, яке не відповідає обставинам
справи і вимогам закону.

За твердженням апелянта, в матеріалах
справи відсутні докази отримання ним
позовної заяви, а тому відповідач не
знав про заявлені до нього вимоги та не
мав можливості належним чином
підготовитись до засідання.

Крім того скаржник зазначає, що
місцевим господарським судом не
розглядалася можливість вирішення
спору шляхом укладання мирової угоди, у
зв'язку з фінансовими труднощами
відповідача.

Позивачем надано до суду відзив на
апеляційну скаргу, в якому він в
судовому засіданні просили апеляційну
скаргу Приватне підприємство
"Жилтранс" залишити без задоволення, а
рішення місцевого господарського суду
- без змін, вважаючи його правомірним,
обґрунтованим, відповідаючим
матеріалам справи та нормам чинного
законодавства.

Відповідач в судове засідання 18.11.2014
року не з'явився без поважних причин,
про причини неявки суд не повідомив,
будь-яких клопотань не заявляв, хоча
був належним чином повідомлений про
час та місце слухання справи, що
підтверджується відповідним поштовим
повідомленням б/н від 27.10.2014 року, а тому
судова колегія вважає за можливе
розглянути справу за його відсутністю.

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу та відзив на
неї, заслухавши в судовому засіданні
пояснення представників позивача,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та підтверджено в
ході апеляційного провадження, 29.12.2010
року між ТОВ "Херсонавтокомунсервіс"
(виробник) та ПП "Жилтранс" (замовник)
було укладено договір про надання
послуг з вивезення та захоронення
побутових відходів № 50002 (а.с.12-14).

Договір діє з 01.01.2011 року до 31.12.2011 року
(п.30).

02.02.2011 року сторонами був складений та
підписаний Протокол узгодження
розбіжностей до Договору про надання
послуг з вивезення та захоронення
побутових відходів від 29.12.2010 року № 50002
(а.с.18-19).

Пункт 1 договору сторони виклали в
наступній редакції: Замовник,
відповідно до умов Договору з
балансоутримувачем житлового фонду,
замовляє послуги з вивезення та
захоронення твердих побутових
відходів та зобов'язується своєчасно
оплачувати їх у строки та на умовах
передбачених Договором, а Виконавець
приймає на себе обов'язки щодо
своєчасного надання послуг з вивезення
та захоронення твердих побутових
відходів згідно з графіком.

Пунктом 2 договору у редакції Протоколу
узгодження розбіжностей вартість
послуг визначається згідно розрахунку,
наведеного в додатку №1 до цього
договору, що є невід'ємною його
частиною.

Обсяг надання послуг розраховується
виконавцем на підставі норм,
затверджених органами місцевого
самоврядування. Розрахунок обсягу і
вартості послуг здійснюється згідно з
додатком 3 до Правил з вивезення
побутових відходів (п.п.10.11).

Відповідно до п.12 договору,
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Пункт 13 договору, протоколом
розбіжностей викладено в наступній
редакції, у разі застосування
щомісячної системи оплати послуг,
платежі вносяться таким чином: 45 % в
строк до 13 числа місяця, наступного за
розрахунковим; 35 % - в строк до 20 числа
місяця, наступним за розрахунковим; 20 %
в строк до 25 числа місяця, наступного за
розрахунковим .

За змістом п.23 Договору, замовник несе
відповідальність згідно із законом і
по цьому договору за: несвоєчасне
внесення плати за послуги; невиконання
зобов'язань, визначених договором і
законом. Виробник несе
відповідальність за: ненадання або
надання не в повному обсязі послуг, що
призвело до заподіяння збитків
замовнику, шкоди його життю чи здоров'ю;
невиконання зобов'язань, визначених
цим договором і законом

Договір вважається таким, що
продовжений, якщо за місяць до
закінчення строку його дії, одна
сторона не заявила про відмову від
договору або про його перегляд. Дія
договору припиняється у разі, коли:
закінчився строк, на який його
укладено, відпала потреба в наданні
послуг або Замовник відмовився від
Виробника (п.п.32, 33).

Додатком № 1 до Договору від 19.12.2010 року
сторонами визначена вартість послуг з
вивезення та захоронення твердих
побутових відходів, так, за тверді
побутові відходи у обсягу їх вивезення
у кількості 375 м.куб./міс з урахуванням,
що тариф за 1 куб. ТПВ становить 31,37 грн.,
сума за вивіз ТПВ за місяць складає 11
763,75 грн. (а.с.15).

Додатком № 2 до Договору № 5002 від 29.12.2010
року, сторонами передбачена
Дислокація, кількість контейнерів,
графік вивезення ТПВ (а.с.16).

Правила експлуатації контейнерів
сторонами визначені у додатку №3 до
Договору (а.с.17).

На виконання умов Договору та додатків
до нього узгодженим сторонами
протоколом розбіжностей, у період з
31.03.2014 року по 31.07.2014 року ТОВ
"Херсонавтокомунсервіс" надало ПП
"Жилтранс" послуги з вивезення ТПВ на
загальну суму 58 818,75 грн., що
підтверджується складеними та
підписаними без зауважень обома
сторонами Актами надання послуг по
Договору № 50002 від 29.12.2010 року.

Позивачем були виставлені на оплату
послуг по вивезенню ТПВ
рахунки-фактури у період з березня 2014
року - по липень 2014 року у загальному
розмірі 58 818,75 грн. Проте в матеріалах
справи містяться платіжні доручення та
прибутковий касовий ордер, якими
відповідачем були частково сплачені
кошти за отримані послуги, а саме:

- 29.09.2014 року ПП "Жилтранс"
відповідно до прибуткового касового
ордеру № 4114 було сплачено 10 000,00 грн.
(а.с.66);

- 02.10.2014 року - 500 грн.,
відповідно до платіжного доручення №
1717 (а.с.67).

Таким чином, місцевим господарським
судом встановлено, що з урахуванням
здійснених відповідачем часткових
проплат за отримані від ТОВ
"Херсонавтокомунсервіс" послуги, сума
основної заборгованості складає 40 318,74
грн. (50 818,74 грн. - 10 000, 00 грн. - 500,00 грн.), на
яку позивачем нараховані 3 % річних та
індекс інфляції.

20.08.2012 року ТОВ "Херсонавтокомунсервіс"
звернулося до ПП "Жилтранс" з
претензією, згідно з якою просило
протягом семі календарних днів з
моменту отримання претензії
перерахувати 58 818,74 грн. заборгованості
по сплаті за надані/отримані послуги та
попереджено відповідача, що у разі
несплати зазначеної суми боргу, ТОВ
"Херсонавтокомунсервіс" змушено бути
звернутися до суду. Також позивачем
був направлений Акт звіряння
розрахунків з 01.03.2014 року по 19.08.2014 року.
Дана претензія та Акт отриманні
відповідачем поштою 22.08.2014 року (а.с.30-23).

Між тим, така претензія залишена ПП
"Жилтранс" без відповіді та
задоволення, що і стало підставою для
звернення ТОВ "Херсонавтокомунсервіс"
до суду з відповідним позовом.

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з висновками місцевого
господарського суду про задоволення
позовних вимог ТОВ
"Херсонавтокомунсервіс" та вважає, що
доводи, заперечення і вимоги ПП
"Жилтранс", викладені в апеляційній
скарзі, є безпідставними,
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199
Господарського кодексу України
визначають, що господарськими
зобов'язаннями, включаючи виконання
грошових зобов'язань, визначаються
зобов'язання, що виникають між
суб'єктами господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, які можуть виникати
безпосередньо із закону, іншого
нормативно-правового акту, що регулює
господарську діяльність договору. При
цьому, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, у
встановлений строк, відповідно до
закону, інших правових актів, статуту,
Цивільного кодексу України. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами, договорами, статутними та
уставними документами. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання в разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням з
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
статуту товариства, Закону України
„Про господарські товариства", інших
законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу , яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку , що встановлені договором.

Отже, як встановлено під час розгляду
даної справи, у відповідності із цими
нормами чинного законодавства, між
сторонами - ТОВ
"Херсонавтокомунсервіс", як виробником,
та ПП "Жилтранс", як замовником,
склалися правовідносини про надання
послуг, а саме з вивезенням побутових
відходів, про що 29.12.2010 року було
укладено відповідний Договір про
надання послуг № 50002.

Так, Договір № 50002 від 29.12.2010 року є
підставою для виникнення у сторін за
цим договором господарських
зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК
України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і
згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим
для виконання його сторонами.

Відносно порядку сплати за послуги,
сторонами умовами договору від 29.12.2010
року з урахуванням протоколу
розбіжностей до нього від 02.02.2011 року.,
передбачено у разі застосування
щомісячної системи оплати послуг,
платежі вносяться таким чином: 45 % в
строк до 13 числа місяця, наступного за
розрахунковим; 35 % - в строк до 20 числа
місяця, наступним за розрахунковим; 20 %
в строк до 25 числа місяця, наступного за
розрахунковим (п.13).

Отримання послуг з вивезення ТПВ за
спірний період підтверджується
складеними та підписаними обома
сторонами без зауважень Актами надання
послуг по Договору № 50002 від 29.12.2010 року
на загальну суму 50 818,74 грн.(а.с.25-29).

Між тим матеріалами справи
встановлено, що ТОВ
"Херсонавтокомунсервіс", надавши в
період з березня 2014 року по липень 2014
року ПП "Жилтранс" послуги з вивезення
побутових відходів на загальну суму 40
318,74 грн. (з урахуванням часткових
проплат замовника) виконало покладені
на нього Договором № 50002 від 29.12.2010 року
та нормами чинного законодавства
обов'язки.

Проте відповідач, за отримані від
позивача послуги, в порушення умов
укладеного між сторонами Договору та
вищезазначених норм чинного
законодавства, свої зобов'язання
належним чином не виконав, а саме не
розрахувався у повному обсязі,
залишивши і наданий час не погашеною
заборгованість у розмірі 40 318,74 грн.

Таким чином, судова колегія
погоджується з твердженнями та
розрахунками ТОВ
"Херсонавтокомунсервіс", що за ПП
"Жилтранс" утворилася та наявна
заборгованість за надані/отримані
послуги в період березня 2014 року по
липень 2014 року у розмірі 40 318,74 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія дійшла до висновку про
обґрунтованість, правомірність та
доведеність належним чином і в повному
обсязі позовних вимог ТОВ
"Херсонавтокомунсервіс" про стягнення
заборгованості за послуги у сумі 40 318,74
грн.

У зв'язку з наведеним, такі позовні
вимоги ТОВ "Херсонавтокомунсервіс"
щодо стягнення основного боргу
підлягають задоволенню в повному
обсязі, що і було вірно та законно було
зроблено місцевим господарським судом.

Крім того, згідно із ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст.612 ЦК України).

Як вже зазначалось, свій обов'язок
оплатити отримані від виробника у
період з березня 2014 року по липень 2014
року послуги з вивезення побутових
відходів замовник не виконав, чим
порушило умови договору та норми
чинного законодавства. Отже, має місце
прострочення виконання відповідачем
зобов'язання з оплати за отримані
послуги.

При цьому невиконання зобов'язання або
виконання зобов'язання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) згідно ст.610
Цивільного кодексу України є
порушенням зобов'язання.

В свою чергу у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: 1) припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; 2) зміна умов
зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)
відшкодування збитків та моральної
шкоди (ст.611 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За приписами статті 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення
(частин 1 та 2).

Крім того, слід зазначити і те, що право
кредитора вимагати сплату боргу з
урахуванням зазначеного індексу
інфляції та процентів річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредитору.

Відповідно до частині 2 ст. 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши суму нарахувань 3% річних
та інфляційних нарахувань за період з
березня 2014 року по липень року колегія
суддів погоджується з висновком суду
про стягнення з відповідача 279,05 грн. 3 %
річних та інфляційних збитків за весь
час прострочення у сумі 1 199,91 грн.

Доводи скаржника відносно того, що ним
не було отримано копії позовної заяви з
додатками від позивача у зв'язку з чим
зауважує, що на момент винесення
рішення не знав про заявлені до нього
вимоги до уваги колегією суддів не
приймається з наступних підстав.

В матеріалах справи містяться докази
наплавлення цінним листом з описом
вкладення до нього копії позовної
заяви з додатками від 19.09.2014 року на
адресу ПП "Жилтранс": 73000, вул. 21 Січня, 50.

За зазначеною адресою відповідач
отримає поштову кореспонденцію, а саме
усі процесуальні документи місцевого
господарського суду та Одеського
апеляційного господарського суду, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи поштовими повідомленнями.
Проте, під час прийняття оскаржуваного
рішення 07.10.2014 року відповідач до
господарського суду не з'явився без
поважних причин та не скористався
своїм правом на участь у судовому
засідання. Водночас після прийняття
місцевим судом рішення, 07.10.2014 року від
представника ПП "Жилтранс" до суду
одержано клопотання про ознайомлення з
матеріалами справи. 10.10.2014 року
представник відповідача з матеріалами
справи ознайомився, про що міститься
відповідна відмітка останнього. (а.с.74).

Посилання ПП "Жилтранс" в апеляційній
скарзі на те, що місцевим господарським
судом не розглядалось питання, щодо
можливості затвердження сторонами
мирової угоди, не є належним та
допустимим доказом непогашення
заборгованості та неналежне виконання
відповідачем зобов'язань відповідно до
умов Договору.

Частинами 1, 2, 3 5, Пунктом 3.19 Постанови
пленуму Вищого господарського суду
України, від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
встановлено, що одним із способів
вирішення господарського спору є
мирова угода сторін, яка може
стосуватися лише прав і обов'язків
сторін щодо предмета позову (частини
перша і третя статті 78 ГПК). Мирова
угода підписується особами,
уповноваженими представляти сторони в
господарському суді (стаття 28 ГПК).

Мирова угода може бути укладена і
стосовно певної частини позовних
вимог. Умови мирової угоди мають бути
викладені чітко й недвозначно з тим,
щоб не виникало неясності і спорів з
приводу її змісту під час виконання.

Господарський суд не затверджує мирову
угоду, якщо вона не відповідає закону,
або за своїм змістом вона є такою, що не
може бути виконана у відповідності з її
умовами, або якщо така угода остаточно
не вирішує спору чи може призвести до
виникнення нового спору. Мирова угода
не може вирішувати питання про права і
обов'язки сторін, які можуть виникнути
у майбутньому, а також стосуватися прав
і обов'язків інших юридичних чи
фізичних осіб, які не беруть участі у
справі або, хоча й беруть таку участь,
але не є учасниками мирової угоди.
Укладення мирової угоди неможливе і в
тих випадках, коли ті чи інші відносини
однозначно врегульовані законом і не
можуть змінюватись волевиявленням
сторін.

Дійсно, використовуючи надане законом
право, сторони вправі скористатися
передбаченою чинним законодавством
можливістю вирішити спір шляхом
укладання мирової угоди, за умов якої
відповідач протягом визначеного
періоду часу зобов'язаний вчинити
певні дії, відносно належного
виконання умов договору.

В матеріалах справи відсутні будь-які
заяви сторін, щодо мирного
врегулювання даного спору, а тому
зазначений вище довід скаржника
відносно не розглядання судом першої
інстанції питання щодо мирової угоди,
спростовується вищевикладеним.

Водночас, після набрання оскаржуваного
рішення законної сили, відповідач не
позбавлений права звернутися до
місцевого господарського суду із
відповідною заявою про затвердження
мирової угоди.

Судова колегія також вважає, що усі
доводи, заперечення та вимоги ПП
"Жилтранс", викладені в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими,
безпідставними та підлягають
відхиленню з підстав, викладених в
мотивувальній частині постанови та
виходячи з наступних підстав.

ПП "Жилтранс" ніяких додаткових
пояснень та відповідних доказів до
суду апеляційної інстанції не надало, а
тому зазначені вище факти скаржником
під час розгляду апеляційної скарги в
суді апеляційної інстанції нічим
спростовані не були, а відповідно, в
порушення статті 33 Господарського
процесуального кодексу і не були
доведені ті обставини, на які скаржник
посилався як на підставу своїх вимог,
доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує
доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, на підставі чого
судова колегія дійшла до висновку про
правомірність та обґрунтованість
винесеного місцевим господарським
судом рішення про задоволення позовних
вимог з уточненням до них Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Херсонавтокомунсервіс".

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Херсонської області від 07.10.2014 року по
справі № 923/1379/14 відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам
справи, підстави для його скасування
або зміни відсутні, а тому воно
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга ПП "Жилтранс" - без
задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105
Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Жилтранс" залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Херсонської області від „07" жовтня 2014
року по справі № 923/1379/14 залишити без
змін.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України протягом двадцяти днів з дня
набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „19" листопада 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
В.В. Шевченко