Господарський суд Чернігівської
========================================================================
========================================================================
====================
Р І Ш Е Н Н Я

14 листопада 2014р.
справа №927/1457/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

До відповідача: Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Івківці" Інституту сільського
господарства Північного сходу
Національної академії аграрних наук
України,

с.Івківці, Прилуцький
район, Чернігівська область, 17580

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_3

АДРЕСА_2

про стягнення 1 761 150 грн.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: 11.11.2014р. та 14.11.2014р. ОСОБА_4
представник довіреність № 689 від
18.09.2014р., 14.11.2014р. - ОСОБА_5 представник
довіреність № 689 від 18.09.2014р.

Від відповідача: 11.11.2014р. та 14.11.2014р.
Гавриленко Ю.С. представник
довіреність від 01.02.2013р.

Від третьої особи: 11.11.2014р. та 14.11.2014р. не
з'явився

Рішення приймається після оголошеної в
судовому засіданні з 11.11.2014р. по 14.11.2014р.
перерви на підставі ст.77
Господарського процесуального кодексу
України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача 1 761 150 грн. збитків. В
обґрунтування позову позивач
посилається на те, що відповідач
самостійно збираючи врожай зернових та
олійних сільськогосподарських
культур, що належить спільній
діяльності згідно договору №1/4 від
17.04.2013р., та звертаючи його на свою
користь без визначення результатів
спільної діяльності, витрат сторін і
без розподілу набутого між сторонами
договору, в односторонньому порядку
відмовився від виконання договору, що
суперечить нормам закону. Також
позивач посилається на те, що згідно з
текстом договору №1/4 від 17.04.2013р.
сторона-2 та сторона-3 (позивач та третя
особа) діють разом і узгоджено як одна
сторона договору, що ФОП ОСОБА_3 18.04.2013р.
була видана довіреність ФОП ОСОБА_1 на
право представляти інтереси ОСОБА_3 під
час ведення спільних справ за
договором №1/4 від 17.04.2013р., а також у
відносинах з третіми особами, у тому
числі отримати належне ФОП ОСОБА_3 за
договором №1/4 від 17.04.2013р. майно або
грошову компенсацію. Згідно з
договором від 19.02.2014р. право вимоги
ОСОБА_3 за договором про спільне
вирощування зернових та олійних
сільськогосподарських культур
перейшло до ФОП ОСОБА_1

Ухвалою від 12.09.2014р. суд,
відповідно до статті 27 Господарського
процесуального кодексу України,
залучив до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_3.

Позивач в судовому засіданні 23.09.2014р.
надав клопотання про залучення
документів до матеріалів справи, яке
задоволено судом, документи долучені
до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні 23.09.2014р. надав заяву від
23.09.2014р., в якій просив у складі судових
витрат стягнути з відповідача 17 611,50грн.
витрат по оплаті послуг адвоката.
Вказана зава позивача не суперечить
діючому законодавству, прийнята судом
до розгляду та долучена до матеріалів
справи.

Від позивача надійшло пояснення від
06.10.2014р., в якому зазначив, що частина
документів, передбачених договором №1/4
від 17.04.2013р., (карта землекористування,
докази виконання дискування та оранки,
акт виконаних робіт) відповідачем не
були надані, а частина документів
(калькуляція та акт розподілу)
відповідачем в порушення договору не
підписані. Позивач вважає, що подані до
матеріалів справи документи
підтверджують виконання робіт та
проведення витрат ФОП ОСОБА_1 на суму
823468,95грн. та ФОП ОСОБА_3 на суму
842910,50грн., що всі документи у сукупності
підтверджують кількість зібраного
позивачем і 3-ю особою врожаю: кукурудзи
на площі 346га у кількості 10382ц (1038,2т),
соняшнику на площі 155га у кількості 2325ц
(232,5т), що складені ДП «Івківці» ТТН
підтверджують кількість зібраного
сторонами 2 і 3 врожаю та свідчать про
порушення відповідачем умов договору,
вчинення перешкод у збирані врожаю
згідно п.3.1 договору. Позивач пояснює,
що при визначенні складу та розміру
збитків керувався ст.225 ГК України,
згідно з якою до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання іншою
стороною. Внаслідок сумісної
діяльності за договором №1/4 від 17.04.2013р.
була створена власність у вигляді
вирощеного врожаю, згідно з умовами
договору та Закону (ст.355, 356, 1134 ЦК
України) ця власність до її розподілу є
спільною частковою, кожен із
співвласників має право на надання
йому у володіння тієї частини
спільного майна в натурі, яка
відповідає його частці, договором
передбачений розподіл спільного майна
пропорційно зробленим витратам на
підставі Акту розподілу продукції.
Отже, до визначення часток учасників та
розподілу врожаю жодна із сторін
договору не має права чинити іншим
сторонам перешкоди у його виконанні,
звертати спільну власність на свою
користь та розпоряджатися нею, вказані
умови договору і Закону відповідачем
порушені. Позивач зазначив, що
відповідач порушив ст.7 договору - не
надав карти землекористування (додаток
№1 до договору); п.2.1.2 договору - не
виконав роботи, дані про витрати не
надав; п.2.1.3 договору - не склав акт
виконаних робіт; п.3.1 договору -
перешкоджав виконанню обов'язків по
вбиранню врожаю позивачем та 3-ю особою;
п.4.2 договору - не взяв участь у
розподілі врожаю і не підписав акт
розподілу; п.4.2 договору, ст.364, 1134 ЦК
України - не маючи на це права
самостійно зібрав частку врожаю,
звернув його на свою користь та
розпорядився ним на свій розсуд
всупереч договору. Позивач вважає, що
внаслідок таких порушень договору
відповідачем, інші його сторони
позбавилися права на частку вирощеної
продукції пропорційно їх витратам, на
яку розраховували при укладанні і
виконанні договору, розмір спричинених
відповідачем збитків в даному випадку
прямо не залежить від понесених
позивачем та 3-ю особою прямих витрат, а
визначається тільки розміром частки
учасників, які понесли ці витрати. Так
як витрати сторін для цілей розподілу
за договором підтверджені тільки для
позивача і 3-ї особи, перебільшують
вартість зібраної ними частки врожаю і
складають 100% всіх витрат, то розподілу
в такому випадку на їх користь підлягає
весь урожай, у т.ч. і та частка, що була
самостійно зібрана відповідачем на
суму 1 761 150грн. Отже, предметом позову є
вартість втраченої позивачем частки
зібраного відповідачем і не
розподіленого на користь позивача
врожаю кукурудзи із площі 337га на суму 1
162 650грн. та соняшника із площі 133га на
суму 598 500грн., а всього на суму 1 761 150грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні 07.10.2014р. надав клопотання про
залучення документів до матеріалів
справи, яке задоволено судом, документи
долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 07.10.2014р. суд
перейшов до розгляду справи по суті.

Представник позивача в судовому
засіданні 13.10.2014р. надав клопотання від
13.10.2014р. про залучення документів до
матеріалів справи, яке задоволено
судом, документ долучений до
матеріалів справи.

Представник позивача в судовому
засіданні надав клопотання від 04.11.2014р.
про залучення документів до матеріалів
справи, в т.ч. копії пояснення ФОП
ОСОБА_7 від 29.10.2014р. у справі №927/1457/14
адресоване господарському суду
Чернігівської області. Вказане
клопотання представника позивача
задоволено судом, документи долучені
до матеріалів справи.

У поясненні від 29.10.2014р. ФОП ОСОБА_7
повідомляє про свою домовленість з ФОП
ОСОБА_1 та ДП «Івківці» про спільне
вирощування кукурудзи та соняшника на
землях ДП та про укладення 14.04.2013р. з ДП
«Дослідне господарство «Івківці»
договору про спільну діяльність №1/4
від 14.04.2013р., про домовленість з ФОП
ОСОБА_1, що він буде повністю
представляти інтереси ФОП ОСОБА_7 у
спільній діяльності, у зв'язку з чим
була видана довіреність ФОП ОСОБА_1 У
поясненні ФОП ОСОБА_7 також зазначає
про спільне виконання робіт та витрат з
ФОП ОСОБА_1, на придбання добрив та
посівного матеріалу, що ДП "Івківці"
вказувало на яких полях розпочинати
вбирання врожаю і виписувало
транспортні накладні на зерно, що у
жовтні 2013 року ДП створило перешкоди у
вбиранні врожаю, не допустило техніку
на поля та самостійно вбрало решту
врожаю. ФОП ОСОБА_7 вважає, що ДП
"Івківці" нічого не вклало у спільну
діяльність і не мало права отримувати
від неї прибуток, збирати та
привласнювати врожай. Документи щодо
розподілу врожаю, та документи про
витрати сторін договору ДП складати
відмовилось, телеграми, листи, вимоги
залишені ДП без відповіді. ФОП ОСОБА_7
повідомляє, що підтримує позовні
вимоги та просить їх задовольнити. У
вказаному поясненні ФОП ОСОБА_7
повідомляє, що йому відоме місце та час
судового засідання господарського
суду, яке відбудеться 04.10.2014р. о 10:30 та
просить розглядати справу у його
відсутності у зв'язку із великою
зайнятістю, що документи на
підтвердження його витрат по договору
про спільну діяльність №1/4 від 14.04.2013р.
передав ФОП ОСОБА_1 і вони додані до
матеріалів справи.

Суд зазначає, що розгляд справи №927/1457/14
не призначався на 04.10.2014р., а згідно
ухвали суду від 13.10.2014р. розгляд справи
відкладався на 04.11.2014р. о 10:30, що до суду
безпосередньо від ФОП ОСОБА_7 не
надходило пояснення від 29.10.2014р.

Представник відповідача в судовому
засіданні 04.11.2014р. надав пояснення від
03.11.2014р., в якому проти позову
заперечував та навів правову оцінку
доказів наданих позивачем, правову
оцінку договору №1/4 від 17.04.2013р.,
правову оцінку договору уступки права
вимоги від 19.02.2014р. та просив суд
визнати договір №1/4 від 17.04.2013р.
недійсним та відмовити у задоволенні
позову. Відповідач стверджує, що
власною технікою, персоналом, з
використанням власних
паливно-мастильних матеріалів провів
дискування на 938,0га площі земельних
ділянок, яка є частиною земельної
ділянки площею 5128,7га, що знаходиться на
території Івковецької сільської Ради
народних депутатів Прилуцького району
Чернігівської області з цільовим
призначенням - ведення сільського
господарства і належить на підставі
актів на право постійного користування
землею: серія 1-ЧН№000017 від 07.072003р. та
серія 11-№000384 від 21.05.2004р. Відповідач
зазначає, що постійно діючою комісією
при управлінні агропромислового
розвитку Прилуцького району були
обстежені поля, на яких позивач та
третя особа вирощували кукурудзу і
соняшник, та здійснено висновок, що
були допущені порушення вирощування
даних культур, рослини заросли
бур'янами, що негативно позначилось на
урожайності. Відповідач вважає, що не
може бути доказом поданий позивачем
акт здачі-прийняття робіт, оскільки не
відповідає вимогам ст.9 ЗУ "Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні", що акт чомусь
затверджений директором ДП ДГ "Івківці"
і ніяких інших підписів сторін на цій
стороні аркуша не має, що у відповідача
є в наявності оригінал акта на одному
аркуші і який заповнений тільки з
однієї сторони, а отримана
відповідачем копія акта разом з
позовною заявою заповнена з обох
сторін і на зворотній стороні маються
підписи і печатка ФОП ОСОБА_1 і ФОП
ОСОБА_3, а підпис і печатка відповідача
відсутні. Відповідач посилається на те,
що при укладенні спірного договору
сторонами не було дотримано вимог
чинного законодавства, які необхідні
для чинності правочину, не було
досягнуто згоди щодо суттєвих умов
договору, а саме: яка із сторін повинна
здійснювати координацію спільних дій,
ведення спільних справ, підрахунок
витрат і збитків учасників договору,
щодо місця зберігання продукції до її
розподілу, надання посівного
матеріалу, мінеральних добрив, засобів
захисту рослин від бур'янів та
шкідників, паливно-мастильних
матеріалів, використання техніки і
персоналу, відповідальність за техніку
безпеки під час проведення робіт. З
договору не вбачається, які саме роботи
повинна виконати сторона-2, а які
сторона-3 і які саме затрати кожної із
сторін , що унеможливлює розподіл
отриманої продукції між всіма
учасниками договору, а це суперечить
природі самого договору про співпрацю,
так як за такими умовами його не можна
виконати. Окрім того, відповідач
зазначає, що на підтвердження
існування права вимоги до боржника
первісний кредитор передав новому
кредитору підписаний в
односторонньому порядку акт виконаних
робіт і не надано жодного документу, що
підтверджував заборгованість
відповідача перед третьою особою, що
згідно з нормами чинного законодавства
відступлення права вимоги може
здійснюватися тільки відносно вимоги,
що існувала на момент переходу цих
прав.

Представник відповідача в судовому
засіданні 04.11.2014р. надав клопотання від
04.11.2014р. про продовження терміну
розгляду справи на 15 днів у зв'язку з
необхідністю надати додаткові
документи по справі. Представник
позивача не заперечував проти
клопотання відповідача про
продовження терміну розгляду справи.

Ухвалою від 04.11.2014р. суд продовжив строк
розгляду спору на 15 днів до 26.11.2014 року
включно.

Представники позивача та відповідача в
судовому засіданні 11.11.2014р. надали
клопотання про нездійснення технічної
фіксації судового процесу, які
задоволені судом.

Представник позивача в судовому
засіданні 11.11.2014р. надав заперечення на
відзив від 11.11.2014р., в якому зазначив, що
надані відповідачем документи на
підтвердження оранки і дискування
складені у 2012р. до укладання спірного
договору, вказані роботи виконувались
поза межами договору, не враховані у
переліку робіт, що підлягали виконанню
за договором відповідачем. Крім того,
самі заперечення носять непослідовний
і суперечливий характер, так як з
одного боку відповідач стверджує, що
договір є дійсним і виконувався
відповідачем згідно з його умовами, а з
іншого боку наполягає на його
недійсності з огляду на відсутність
погодження з президією НААН України.
Позивач зазначив, що згідно контракту з
керівником відповідача від 04.07.2012р. п.13,
він діє від імені підприємства без
довіреності та має право укладати
господарські та інші угоди,
здійснювати правочин, таким чином,
право керівника на укладання угод
Статутом і Контрактом не обмежене,
погодження з Органом управління
окремих угод не є елементом форми
правочину або угоди, та не впливає на її
чинність. Спірний договір не
передбачає розпорядження земельною
ділянкою, а тільки спільне вирощування
на ній врожаю без будь-якого переходу,
постійного чи тимчасового, прав на
земельну ділянку від ДП до іншої особи.
Позивач вважає неправомірним
посиланням відповідача на
розпорядження КМУ №703-р від 07.05.2008р.
"Питання укладання деяких договорів",
так як воно втратило чинність 11.04.2012р.,
посилання на порушення при укладанні
договору норми ЗУ "Про управління
об'єктами державної власності" є
неправомірним, так як згідно ст.3 п.3
цього Закону його дія не поширюється на
управління об'єктами власності
Українського народу, визначеними ч.1
ст.13 Конституції України, до яких
віднесена земля, з цієї ж підстави
Постанова КМУ від 11.04.2012р. №296, діюча в
даний час, застосуванню до спірних
відносин не підлягає, так як прийнята
відповідно до підпункту "л" п.18 ч.2 ст.5 ЗУ
"Про управління об'єктами державної
власності". Позивач вважає, що розмір
витрат відповідача не може
перевищувати вартість оранки і
дискування, що підлягали виконанню
відповідачем за погодженою у додатку 2
ціною: 40грн. за 1га оранки і 20 грн. за 1га -
дискування, а загалом 60грн. за 1га на
суму 56 280грн. (938га обробленої землі за
поясненнями відповідача). У відношенні
судових витрат позивач пояснив, що у
відповідності із ст.44 ГПК України до
складу судових витрат віднесена оплата
послуг адвоката, пов'язаних з розглядом
справи, витрати, що підлягають сплаті
за послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому ЗУ "Про
адвокатуру", ст.30 якого встановлює, що
порядок обчислення гонорару
(фіксований розмір, погодинна оплата),
підстави для зміни розміру гонорару,
порядок його сплати, умови повернення
тощо визначаються в договорі про
надання правової допомоги, що при
встановленні розміру гонорару
враховуються складність справи,
кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини, гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час, що встановлення у
договорі на надання адвокатських
послуг винагороди у розмірі 1% від суми
позову відповідає закону, враховує
вищевказані обставини, тому є розумним
і обґрунтованим.

Представник відповідача в судовому
засіданні 11.11.2014р. надав додаток до
пояснення від 03.11.2014р., в якому зазначив,
що для задоволення позову про
стягнення збитків у вигляді упущеної
вигоди позивач має довести за
допомогою документів бухгалтерського
та податкового обліку розмір завданих
збитків (упущеної вигоди), причинний
зв'язок між порушенням зобов'язання та
не отриманими доходами (прибутком),
зазначити (з відповідним
документальним підтвердженням) на
заходи, вжиті ним щодо одержання
доходів, обґрунтувати з яких міркувань
він виходив при визначенні розміру
упущеної вигоди (докази того факту, що
при відсутності порушення
відповідачем зобов'язання, позивач
одержав би зазначений розмір доходу),
будь-яких доказів на підтвердження
вищевказаних обставин позивачем не
надано, розрахунок втрат позивача,
доданих до позовної заяви є явно
надуманим. Розмір не отриманого
прибутку нічим не обґрунтований,
надана позивачем довідка видана
агрономом ТОВ "Федунка" Шишацького
району в тім, що у відповідача в 2013 році
урожайність зібраної кукурудзи
становила 30 ц/га, а урожайність
соняшника 15 ц/га, не може бути доказом
по справі, так як ніякого відношення до
відповідача агроном ТОВ "Федунка" не
має. Крім того, позивачем не надано
жодних доказів відносно розміру площ, з
яких був зібраний врожай стороною-1,
стороною-2, стороною-3 договору.
Посилання позивача на порушення
відповідачем п.3.1 договору та наданий
на підтвердження цього акт недопущення
до виконання польових робіт, складений
позивачем та комбайнером ТОВ "Федунка"
ОСОБА_8., завідуючим господарством ТОВ
"Федунка" Білоконь В.І. є безпідставним,
оскільки яке відношення дані особи
мають до спірного договору невідомо. За
настанням несприятливих погодних умов
позивачем самостійно було перервано
збирання врожаю і більше комбайни на
полях не з'являлися, а тому відповідач
був змушений самостійно збирати
залишки врожаю на полях. На думку
позивача відповідачем порушено п.4.2
договору - відповідач не взяв участь у
розподілі врожаю і не підписав акт
розподілу, по-перше, акта розподілу
продукції не було і не має на даний час,
по-друге, як можна поділити вирощену
продукцію (пропорційно сумі витрат
кожної сторони п.4.2 договору), коли
невідомо, які витрати сторони-2, а які
сторони-3, і немає ніякого
документального підтвердження.

Від відповідача надійшов лист від
12.11.2014р. з додатком документів, який
долучений судом до матеріалів справи.

Від третьої особи заяв та клопотань до
суду не надходило. Ухвали про
відкладення розгляду справи від
23.09.2014р., від 07.10.2014р., від 13.10.2014р.,
направлені на адресу третьої особи
вказану у позовній заяві, повернулися
до суду з відміткою відділу поштового
зв'язку за закінченням терміну
зберігання. Ухвала про відкладення
розгляду справи від 04.11.2014р. та лист про
оголошення перерви від 11.11.2014р.,
направлені на адресу третьої особи
рекомендованим листом з повідомленням.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив:

Згідно виписки серія АГ №784933 з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 06.05.2014р. в
державному реєстрі міститься Державне
підприємство "Дослідне господарство
"Івківці" Інституту сільського
господарства Північного Сходу
Національної академії аграрних наук
України", ідентифікаційний код 00729847,
місцезнаходження: село Івківці,
Прилуцький район, Чернігівська обл.

Згідно ст.1 п.1.5 Статуту (нова редакція)
позивача, затвердженого Президентом
Національної академії аграрних наук
України 19.03.2014р. та номер запису
реєстрації, вчиненого 30.04.2014р.
державним реєстратором, 6001916,
чинне найменування господарства -
Державне підприємство "Дослідне
господарство "Івківці" Інституту
сільського господарства Північного
Сходу Національної академії аграрних
наук України" визначене наказом
Національної академії аграрних наук
України від 18.12.2013р. №198 "Про
перепідпорядкування Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Івківці". Господарство є
правонаступником в частині майна,
землі, майнових та немайнових прав і
зобов'язань Державного підприємства
"Дослідне господарство "Івківці"
Інституту сільськогосподарської
мікробіології та агропромислового
виробництва Національної Академії
аграрних наук України.

Згідно ст.1 п.1.3 вказаного Статуту
Державне підприємство "Дослідне
господарство "Івківці" Інституту
сільського господарства Північного
Сходу Національної академії аграрних
наук України" підпорядковане Інституту
сільського господарства Північного
Сходу Національної академії аграрних
наук України (Наукова установа);
загальне підпорядкування:
Національній академії аграрних наук
України, як органу по управлінню
державним майном, закріпленим за
господарством.

За приписами п.1 ч.2 ст.11 Цивільного
кодексу України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно ст.174 Господарського кодексу
України, господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, із
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін
(ст.202 Цивільного кодексу України).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ст.1130 Цивільного кодексу
України, за договором про спільну
діяльність сторони (учасники)
зобов'язуються спільно діяти без
створення юридичної особи для
досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

За приписами ст.1131 Цивільного кодексу
України, договір про спільну
діяльність укладається у письмовій
формі.

Умови договору про спільну діяльність,
у тому числі координація спільних дій
учасників або ведення їхніх спільних
справ, правовий статус виділеного для
спільної діяльності майна, покриття
витрат та збитків учасників, їх участь
у результатах спільних дій та інші
умови визначаються за домовленістю
сторін, якщо інше не встановлено
законом про окремі види спільної
діяльності (ч.2 ст.1131 Цивільного кодексу
України).

Як вбачається із матеріалів справи,
17.04.2013р. Державне підприємство дослідне
господарство "Івківці" (сторона-1) в
особі директора Піщенка В.П., що діє на
підставі Статуту, з однієї сторони та
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
(сторона-2), а також фізична
особа-підприємець ОСОБА_3 (сторона-3), з
другої сторони, (далі по тексту
договору всі разом іменуються як
сторони) підписали договір №1/4.

Відповідно до розділу 1 договору №1/4
від 17.04.2013р. сторони домовились у рамках
чинного законодавства України та у
відповідності до Статутів сторін, що
уклали цей договір, про вирощування
зернових культур на земельних ділянках
загальною площею 700, олійних культур на
земельних ділянках загальною площею 300.
Кожна із сторін має право залучати для
виконання своїх зобов'язань за даним
договором третіх осіб, беручи на себе
відповідальність перед другою
стороною за їх дії.

У розділі 2 договору №1/4 від 17.04.2013р.
сторони визначили зобов'язання
сторони-1 (відповідача у справі), згідно
якого сторона-1 зобов'язується: у термін
протягом 15 днів із моменту підписання
цього договору надати земельні
ділянки, згідно додатку №1, що є
невід'ємною частиною даного договору
(п.2.1.1); виконати наступні роботи на
земельних ділянках (Дод.№1): дискування,
оранка (п.2.1.2).

Згідно п.2.1.3 договору №1/4 від 17.04.2013р. за
результатами робіт відповідно до даних
сторін складається Акт
прийому-передачі виконаних робіт, у
якому вказується об'єм, якість та
вартість виконаних робіт. Акт
підписується стороною-1, з одного боку
та стороною-2 або стороною-3, з іншого
боку, і є невід'ємною частиною даного
договору.

У розділі 3 договору №1/4 від 17.04.2013р.
сторони визначили зобов'язання
сторони-2 (позивача у справі) і сторони-3
(третьої особи у справі), згідно якого
сторона-2 і сторона-3 зобов'язуються:
виконати наступні роботи: обробіток
ґрунту (культивація), сівба та посадка,
внесення гербіцидів, мінеральних та
органічних добрив, підкорм посівів,
збиральні роботи, інші роботи,
передбачені технологічно картою
вирощування культур. Роботи
виконуються відповідно до Додатку №2,
що є невід'ємною частиною даного
договору (п.3.1.1). Згідно п.3.1.2 договору
№1/4 від 17.04.2013р. за результатами робіт
відповідно до даних сторін складається
Акт прийому-передачі виконаних робіт, у
якому вказується об'єм, якість та сума
виконаних робіт. Акт підписується
стороною-1, з одного боку та стороною-2
або стороною-3, з іншого боку, і є
невід'ємною частиною даного договору.

У розділі 4 договору №1/4 від 17.04.2013р.
сторони обумовили порядок розрахунків.
Так, у п.4.1 вказаного договору сторони
передбачили, що підбиття підсумків
діяльності і розподіл отриманої в
результаті виконання даного договору
продукції між сторонами здійснюється
після виконання передбачених
договором робіт, але не пізніше 1 грудня
2013р. на підставі Актів прийому-передачі
виконаних робіт, складених сторонами,
накладних, інших документів.

За умовами п.4.2 договору №1/4 від 17.04.2013р.
отримана в результаті виконання даного
договору продукція розподіляється між
стороною-1, стороною-2 і строною-3
пропорційно сумі витрат кожної із
сторін на виконання даного договору, а
саме: виконаних робіт згідно Актів
прийому-передачі виконаних робіт,
накладних, інших підтверджених
документально витрат. Суми витрат
кожної із сторін визначаються на
основі Акту узгодження вартості робіт,
засобів захисту рослин, міндобрив та
інших витрат (Дод. №2) і є невід'ємною
частиною договору.

У п.6.1 договору №1/4 від 17.04.2013р. сторони
встановили, що договір набуває
чинності з моменту його підписання
сторонами і діє до моменту повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором. Умови даного договору
можуть бути змінені за взаємною згодою
сторін з обов'язковим складанням
письмового документу (п.6.2 вказаного
договору).

У п.6.3 та п.6.4 договору №1/4 від 17.04.2013р.
сторони зазначили, що договір може бути
розірваний за взаємною згодою сторін.
Одностороннє розірвання договору
можливе лише у випадках, передбачених
цим договором та законодавством
України. Кожна із сторін має право
розірвати цей договір в
односторонньому порядку, попередньо
письмово попередивши про це другу
сторону за 15 днів. Якщо жодна із сторін
в термін за 15 днів до закінчення даного
договору не заявить про намір його
розірвати, даний договір автоматично
пролонговується на термін один рік.

Позивачем до матеріалів справи подано
претензію від 12.02.2014р. за підписом ФОП
ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3, в якій фізичні
особи-підприємці повідомляють
відповідача про розірвання договору в
односторонньому порядку відповідно до
п.6.4 договору з 05.03.2014р. Вказана
претензія отримана відповідачем
18.02.2014р., що підтверджується поштовим
повідомленням №034.

У розділі 7 договору №1/4 від 17.04.2013р.
сторони визначили наступні додатки до
нього: згідно п.7.1 договору - Додаток №1
(схеми, карти землекористування,
технологічні карти вирощування с/г
культур) та згідно п.7.2 договору -
Додаток №2 (Акт узгодження вартості
робіт, насіння, засобів захисту,
міндобрив).

Як свідчать матеріали справи та
підтверджують сторони, додаток №1,
схеми, карти землекористування,
технологічні карти вирощування с/г
культур до договору №1/4 від 17.04.2013р. не
складалися, сторонами не визначено
земельні ділянки, їх площі, місце
розташування, на яких повинно було
відбутися виконання робіт (зобов'язань)
стороною-1, стороною-2 і стороною-3,
вирощування сільськогосподарських
культур, не відбулося надання
відповідачем позивачу та третій особі
земельних ділянок згідно Додатку №1.

Позивачем до матеріалів справи подано
підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з
поставленням відбитку печатки
позивача додаток №2 на одному аркуші
"Акт узгодження цін на с/г роботи,
насіння, засоби захисту, міндобрива,
ПММ" до договору №1/4 від 17.04.2013р., на
якому також міститься відмітка без
дати "Узгоджено директор дослідного
госп-ва "Івківці" Піщенко В.П." та підпис,
якого скріплений печаткою відповідача.

Матеріали справи не містять доказів
ведення сторонами податкового та
бухгалтерського обліку на підставі
договору про спільну діяльність №1/4
від 17.04.2013р.

Згідно ст.3.9 Статуту (нова редакція)
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Івківці" Інституту
сільськогосподарської мікробіології
та агропромислового виробництва
Національної академії аграрних наук
України, затвердженого в.о.президента
Національної академії аграрних наук
України 22.12.2011р., дата державної
реєстрації змін до установчих
документів 28.12.2011р., номер запису
2000104 (в редакції яка діяла на час
підписання сторонами спірного
договору №1/4 від 17.04.2013р.), з метою
відпрацювання моделі співпраці
державних підприємств мережі Академії
з підприємницькими структурами,
об'єднання зусиль підприємств (їх
об'єднань), заснованих на змішаній
формі власності, для підтримки
основної статутної діяльності
господарства, впровадження
науково-технічних розробок та
технологій, зміцнення
експериментальної бази, підвищення
ефективності використання майна та
залучення додаткових коштів для своєї
діяльності господарство, з дозволу
Президії Академії, має право брати
участь у спільній діяльності суб'єктів
господарювання, інших комерційних
структур і вести підприємницьку
діяльність за своїм виробничим
профілем. Використання коштів
Державного бюджету України на такі
цілі забороняється.

Дослідивши зміст спірного договору №1/4
від 17.04.2013р. та додаток №2 до нього, суд
дійшов висновку, що вказаний договір не
містить істотних умов договору про
спільну діяльність, визначених у ч.2
ст.1131 Цивільного кодексу України,
зокрема сторони не домовились щодо
координації спільних дій учасників
(сторони-1, сторони-2 та сторони-3) або
ведення їхніх спільних справ, щодо
правового статусу виділеного для
спільної діяльності майна, щодо
покриття витрат та збитків учасників
(сторони-1, сторони-2, сторони-3), їх
участь у результатах спільних дій, не
розмежовано витрати сторони-2 та
сторони-3, сторони не домовились про
розподіл прибутку, а тому між ними не
виникли правовідносини із спільної
діяльності по вирощуванню кукурудзи та
соняшника, норми Цивільного кодексу
України, що регулюють правовідносини
саме спільної діяльності застосуванню
не підлягають.

Укладений між сторонами договір
№1/4 від 17.04.2013р. не є за своєю правовою
суттю ні договором про спільну
діяльність, ні договором, укладення
якого передбачено "Порядком укладення
державними підприємствами, установами,
організаціями, а також господарськими
товариствами, у статутному капіталі
яких частка держави перевищує 50
відсотків, договорів про спільну
діяльність, договорів комісії,
доручення та управління майном",
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів від 11.04.2012 р. № 296, а тому не
потребує погоджень з президією
Національної академії аграрних наук
України або з Кабінетом Міністрів
України.

З огляду на зроблені вище
висновки, суд не вбачає підстав для
визнання недійсним договору №1/4 від
17.04.2013р. саме, як договору про спільну
діяльність за клопотанням відповідача,
викладеному у письмовому поясненні від
03.11.2014р.

При цьому посилання позивача по тексту
позовної заяви, наданих до матеріалів
справи пояснень, заперечень, що спірний
договір №1/4 від 17.04.2013р. за правовою
природою є господарським договором про
спільну діяльність, судом визнаються
необґрунтованими, оскільки суд прийшов
до висновку про відсутність
правовідносин спільної діяльності між
сторонами на підставі договору №1/4 від
17.04.2013р.

Згідно ч.1 ст.512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Як вбачається із матеріалів справи,
19.02.2014р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (первісний
кредитор) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (новий
кредитор) було укладено договір про
відступлення права вимоги у
зобов'язанні.

Згідно п.1.1 договір про відступлення
права вимоги від 19.02.2014р. первісний
кредитор передає новому кредитору
право вимоги, належне первісному
кредитору, згідно з Договором №1/4 від
17.04.2013р. про спільне вирощування
зернових та олійних
сільськогосподарських культур (надалі
- основний договір) щодо розподілу і
отримання результатів спільної
діяльності, а новий кредитор приймає
право вимоги, що належне первісному
кредитору за основним договором.

Відповідно до п.2.1.1. договору про
відступлення права вимоги від 19.02.2014р.
первісний кредитор зобов'язався
відступити новому кредитору право
вимоги згідно з умовами цього договору,
на підставі чого новий кредитор
набуває право вимоги за договором №1/4
від 17.04.2013р. щодо розподілу і отримання
результатів спільної діяльності.

Матеріали справи свідчать про
складання і підписання між ФОП ОСОБА_3
(первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1
(новий кредитор) акту
приймання-передачі (додаток №1 до
договору про відступлення права вимоги
від 19.02.2014р.), в якому зазначено, що ФОП
ОСОБА_3 передав, а ФОП ОСОБА_1 прийняв
розрахункові, облікові та платіжні
документи стосовно виконання договору
№1/4 від 17.04.2013р. про спільне вирощування
зернових та олійних
сільськогосподарських культур на
підтвердження права вимоги ФОП ОСОБА_3

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора в обсязі і
на умовах, що існували на момент
переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Із змісту договору про відступлення
права вимоги від 19.02.2014р. не вбачається
передача первісним кредитором та
отримання новим кредитором дійсних
(визначених та конкретизованих) вимог
щодо розподілу і отримання результатів
спільної діяльності, в тому числі
визначена родовими ознаками продукція,
її найменування, кількість, якість,
вартість, права на які існували у ФОП
ОСОБА_3 на момент укладення договору
від 19.02.2014р. Окрім того, договір про
відступлення права вимоги від 19.02.2014р.
не містить умов щодо відступлення ФОП
ОСОБА_3 новому кредитору права вимоги
збитків, не визначено їх розмір.

Відповідно до положень ст. 517
Цивільного кодексу України, первісний
кредитор повинен передати новому
кредитору дійсну вимогу та
зобов'язаний передати йому необхідні
документи, що свідчать про право
вимоги.

Дійсною може вважатися лише вимога, що
реально існує і заснована на
передбачених законом підставах
укладеного договору.

Враховуючи, вище викладене, аналізуючи
договір про відступлення права вимоги
від 19.02.2014р. та приймаючи до уваги
висновок суду, що договір №1/4 від
17.04.2013р. за своєю правовою суттю не є
договором про спільну діяльність, не
можна зробити беззаперечного висновку
про те, яку саме дійсну вимогу, яка
реально існує, було передано
позивачеві фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (третьою
особою).

За таких обставин суд доходить
висновку про відсутність дійсної
вимоги, по якій було передано
позивачеві відступлення права вимоги.

Судом не приймаються до уваги
твердження відповідача про виконання
робіт з оранки та дискування на
виконання договору №1/4 від 17.04.2013р.,
оскільки подані документи (акти
виконаних робіт, облікові листи
тракториста) складені в
односторонньому порядку, окрім того,
ряд документів складені відповідачем
до укладення між сторонами спірного
договору.

Стягнення з відповідача збитків у
вигляді неодержаного прибутку
(втраченої вигоди), що становить
вартість втраченої позивачем частки
зібраного відповідачем і не
розподіленого на користь позивача
врожаю кукурудзи із площі 337га на суму
1162650грн. та соняшника із площі 133га на
суму 598 500грн., а всього на суму 1 761 150грн.
позивач обґрунтовує невиконанням та
порушенням відповідачем договору №1/4
від 17.04.2013р., який за твердженням
позивача є господарським договором про
спільну діяльність.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно з ст.16 Цивільного кодексу
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути, зокрема
відшкодування збитків.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною (ч. 2 ст. 224
Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включається, серед
іншого, неодержаний прибуток (втрачена
вигода), на який сторона, яка зазнала
збитків, мала право розраховувати у
разі належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків
у вигляді упущеної (втраченої) вигоди,
необхідна наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення: 1)
протиправної поведінки; 2) збитків; 3)
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками; 4) вини
та встановлення заходів, вжитих
стороною для одержання такої вигоди.

Згідно ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Тобто, саме на
позивача покладено обов'язок довести
факт спричинення йому збитків у
вигляді неодержаного прибутку,
обґрунтувати їх розмір та
безпосередній причинний зв'язок між
правопорушенням, вчиненим
відповідачем та заподіянням йому
збитків. Частиною 4 ст. 623 Цивільного
кодексу України на кредитора
покладений також обов'язок довести
розмір збитків. При цьому кредитор
повинен не лише точно підрахувати
розмір збитків, але і підтвердити їх
документально.

Позивач повинен довести також, що він
міг і повинен був отримати визначені
доходи, і тільки неправомірні дії
відповідача стали єдиною і достатньою
причиною, яка позбавила його
можливості отримати такий прибуток.

В обґрунтування своїх вимог про
стягнення з відповідача збитків у сумі
1761150,00грн., позивач посилається на
понесення ним та третьою особою витрат
під час виконання договору №1/4 від
17.04.2013р., який за твердженням позивача є
господарським договором про спільну
діяльність та підставою для розподілу
продукції, отриманої в результаті його
виконання, а понесені ФОП ОСОБА_1 та ФОП
ОСОБА_3 витрати відображені в Акті
здачі-прийняття робіт від 25.06.2013р. (а.с.22
т.1), який підписаний виконавцями ФОП
ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3 та затверджений
директором ДП ДГ «Івківці» Піщенко В.П.

Відповідач щодо поданого позивачем
Акту здачі-прийняття робіт від 25.06.2013р.
заперечує, посилаючись на те, що він не
відповідає вимогам ст.9 ЗУ «Про
бухгалтерський облік і фінансову
звітність в Україні», що акт чомусь
затверджений директором ДП ДГ
«Івківці» і ніяких інших підписів
сторін на цій стороні аркуша не має, що
у відповідача є в наявності оригінал
акта на одному аркуші і який заповнений
тільки з однієї сторони, а отримана
відповідачем копія акта разом з
позовною заявою заповнена з обох
сторін і на зворотній стороні маються
підписи і печатка ФОП ОСОБА_1 і ФОП
ОСОБА_3, а підпис і печатка відповідача
відсутні.

В судовому засіданні судом були
оглянуті оригінали спірного Акту
здачі-прийняття робіт, відповідно
надані представником позивача та
відповідача. Так, наданий позивачем
оригінал Акту здачі-прийняття робіт
складається із двох окремих аркушів, на
першій сторінці якого не зазначено
місце, дата його складання, відсутні
підписи ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3 та
відповідача, а мається відмітка про
затвердження директором ДП ДГ
«Івківці» Піщенко В.П., підпис якого
скріплений печаткою відповідача. На
другому аркуші проставлені підписи ФОП
ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3, які скріплені
відповідно їх печатками, проставлена
дата 25.06.2013р., а підпис або будь-які інші
відмітки відповідача відсутні.

Наданий відповідачем оригінал Акту
здачі-прийняття робіт складається із
одного аркуша, на першій сторінці якого
не зазначено місце, дата його
складання, відсутні підписи ФОП ОСОБА_1,
ФОП ОСОБА_3 та відповідача, мається
відмітка про затвердження директором
ДП ДГ «Івківці» Піщенко В.П. без
печатки підприємства.

При візуальному огляду примірників
спірного Акту здачі-прийняття робіт,
вбачається співпадіння інформації яка
внесена на першому аркуші у розділі 1
«Сільськогосподарські роботи» та
розділі 2 «Витрати дизельного палива» .

Таким чином у сторін існують різні
примірники акту здачі-прийняття робіт.

В наведеному розрахунку збитків
позивач визначає, що позивачем та
третьою особою було зібрано кукурудзи
на площі 346га, соняшнику - на площі 155га,
що відповідач самостійно зібрав
кукурудзи на площі 337га та соняшника на
площі 133га.

Однак, в матеріалах справи відсутні
належні та беззаперечні докази щодо
земельних ділянок та площі збирання
врожаю, як позивачем так і
відповідачем, відсутні докази щодо
фактичного розміру площі збирання
врожаю кукурудзи та соняшника.

Надані позивачем до матеріалів справи
товарно-транспортні накладні, реєстри
прийому зерна вагарем, накладні,
видаткові накладні, квитанції,
складські квитанції, фіскальні чеки
судом не приймаються до уваги з огляду
на те, що судом встановлено факт
відсутності правовідносин спільної
діяльності, а іншими правовідносинами
позивач не обґрунтовує позовні вимоги.

Окрім того, подані позивачем документи,
не спростовують висновок суду, що у
сторін не виникли правовідносини із
спільної діяльності по вирощуванню
кукурудзи та соняшника.

Оскільки під час розгляду даної справи
судом було встановлено, що спірний
договір №1/4 від 17.04.2013р. не містить
істотних умов договору про спільну
діяльність, визначених у ч.2 ст.1131
Цивільного кодексу України, а тому у
сторін не виникли правовідносини із
спільної діяльності по вирощуванню
кукурудзи та соняшника, а відповідно
відсутні зобов'язання відповідача
перед позивачем та вчинення
відповідачем винних дій саме по
правовідносинам спільної діяльності, у
зв'язку з чим відсутній склад
правопорушення відповідача в межах
правовідносин спільної діяльності.

За таких обставин, приймаючи до уваги
вищевикладене, оцінюючи надані
документальні докази та доводи сторін,
викладені у судових засіданнях, в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги позивача необґрунтовані і
задоволенню не підлягають.

Представник позивача в судовому
засіданні 23.09.2014р. надав заяву від
23.09.2014р., в якій просив у складі судових
витрат стягнути з відповідача 17 611,50грн.
витрат по оплаті послуг адвоката на
підставі договору про надання
адвокатських послуг від 22.08.2014р.,
сплачених по платіжному дорученню №19
від 18.08.2014р.

Згідно з ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 48 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що витрати, які підлягають
сплаті за послуги адвоката,
визначаються у порядку, встановленому
Законом України "Про адвокатуру".

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати, які підлягають сплаті за
послуги адвоката покладаються на
позивача при відмові в позові.

Оскільки у позові позивачу відмовлено
в повному обсязі, то відповідно до
приписів ст.49 Господарського
процесуального кодексу України вимоги
про стягнення з відповідача 17 611,50 грн.
витрат по оплаті послуг адвоката
задоволенню не підлягають та судовий
збір у сумі 35 223,00 грн. покладається на
позивача.

Керуючись ст. 20, 179, 180, 181, 193, 224, 225
Господарського кодексу України, ст. ст.
15, 16, 22, 509, 512, 514, 623, 626, 1130, 1131 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 33, 34, 49, 77, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повний текст рішення складено 19.11.2014р.

Суддя
Н.Ю.Книш

.