м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9253/14 17.11.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІВЕНТ ТЕХНОЛОДЖІ" (м.
Москва, Російська Федерація)
про стягнення 37 262,52 дол. США, що
еквівалентно 438 375,70 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Мієнко В.К.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Студія 1+1" (далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІВЕНТ ТЕХНОЛОДЖІ"
(далі-відповідач) про стягнення 37 262,52
дол. США, з яких: - 23 809,92 дол. США -
основний борг, 13 452,60 дол. США - пеня.
Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язанння згідно договору про
надання послуг від 01.03.2013 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.05.2014 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 21.08.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
02.06.2014 р. Господарський суд міста Києва
звернувся із судовим дорученням до
Арбітражного суду міста Москви про
вручення ухвали суду від 16.05.2014 р. про
порушення провадження у справі та
позовної заяви з додатками Товариству
з обмеженою відповідальністю "ІВЕНТ
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.06.2014 р. зупинено провадження
у справі № 910/9253/14 у зв'язку зі звернення
з судовим дорученням про надання
правової допомоги (вручення
документів) до Арбітражного суду міста
Так, з матеріалів справи, зокрема,
повідомлення про вручення поштового
відправлення, вбачається, що 08.07.2014 р.
Арбітражним судом міста Москви
отримано судове доручення про вручення
судових документів, однак станом на
23.10.2014 р. до Господарського суду міста
Києва не надійшло жодних відомостей
про виконання судового доручення,
зокрема вручення ухвали суду від 16.05.2014
р. про порушення провадження у справі
та позовної заяви з додатками
Товариству з обмеженою
відповідальністю "ІВЕНТ ТЕХНОЛОДЖІ".
При цьому, суд відзначає, що
відповідачу у справі направлялася
ухвала суду від 02.06.2014 р. безпосередньо
на адресу останнього, однак до суду
повернувся конверт з ухвалою суду з
відміткою «за невостребованием».

Отже, суд дійшов висновку, що розумний
строк виконання судового доручення
сплив, відповідно Товариство з
обмеженою відповідальністю "ІВЕНТ
ТЕХНОЛОДЖІ" вважається повідомленим
про розгляд даної справи належним
чином.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.10.2014 р. поновлено
провадження у справі № 910/9253/14, розгляд
справи призначено на 17.11.2014 р.

У даному судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився.

Так, згідно ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 17.11.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Студія 1+1" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІВЕНТ ТЕХНОЛОДЖІ"
укладено договір № 12-SH/01/03 про надання
послуг з популяризації імені або
найменування та/чи знаку для товарів і
послуг, умовами якого передбачено, що
на умовах та в порядку, передбачених
даним договором та додатками до нього
позивач на замовлення відповідача
надає йому за плату послуги.

Відповідно до п. п. 4.1 та 4.2. договору,
ціна договору становить вартість
послуг, що їх надає відповідачу позивач
за даним договором (з урахуванням
податків), яка визначається сторонами
шляхом підписання додатків до цього
договору. Оплата послуг здійснюється
відповідачем шляхом попередньої
оплати, якщо інше не передбачене в
додатках до даного договору. На
підставі рахунків, що їх виставляє
позивач, та в строки, зазначені у таких
рахунках є датою вимоги за даним
договором. Оплата здійснюється в
доларах США.

Згідно п. 4.3. договору, відповідач
перераховує вартість послуг, на
поточний рахунок позивача за
реквізитами, зазначеними в даному
договорі. Днем оплати заданим
договором вважається день зарахування
грошових коштів, перерахованих
відповідачем в якості оплати вартості
послуг, на банківський рахунок
позивача.

За невиконання (неналежне виконання)
зобов'язань за даним договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законодавством України (п. 5.1. договору).

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, у
разі невиконання (неналежне виконання)
відповідачем зобов'язань, передбачених
пунктами 3.1., 4.2., 4.4 даного договору,
внаслідок чого позивача буде
позбавлено можливості належним чином
виконувати свої зобов'язання за даним
договором, позивач не несе
відповідальності за можливі збитки
відповідача, завдані таким
невиконанням нею своїх зобов'язань. При
цьому, у разі прострочення виконання
відповідачем зобов'язань, передбачених
пунктами 3.1.4, 4.2, 4.4. даного договору
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі 0,1 % від простроченої суми за
кожен день прострочення.

Відповідно до п.6.1. договору, всі спори,
що можуть виникнути з даного договору
або у зв'язку з ним, підлягають
розв'язанню Господарським судом м.
Києва відповідно до процедури
передбаченої чинним законодавством
України.

Даний договір набуває чинності від
дати його підписання уповноваженими
представниками сторін та діє до 31.12.2013
р. (п.7.1. договору).

01.03.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Студія 1+1" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ІВЕНТ ТЕХНОЛОДЖІ"
укладено додаток № 1 до договору №
12-SH/01/03 про надання послуг з
популяризації імені або найменування
та/чи знаку для товарів і послуг від
01.03.2013 р.

Відповідно до п.1. додатку до договору,
на умовах та в порядку передбачених
договором та даним додатком, позивач на
замовлення відповідача зобов'язується
надати йому в період березень - травень
2013, жовтень - грудень 2013 р. послуги з
популяризації ТМ «Scarlet», на наступних
умовах:

Передача: Вечірній квартал 95;

День трансляції: п'ятниця;

Час трансляції: 20:15;

Кількість передач: 6;

Згідно з п.2 додатку до договору, даним
додатком сторони погодили також
загальну вартість послуг, що надаються
позивачем відповідачу за даним
договором, а саме:

Вартість послуг - 39 683, 20 дол. США, ПДВ (20
%) - 7 936, 64 дол. США, загальна вартість
послуг складає (у т.ч. ПДВ) 47 619, 84 дол.
США.

Оплата послуг за даним додатком
здійснюється відповідачем шляхом
попередньої оплати, на підстав рахунку,
що його виставляє позивач (п. 3 додатку
до договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були надані послуги згідно
умов договору на загальну суму 47 619, 84
дол. США, що підтверджується актами
здачі-прийому виконаних робіт №PST00000128
від 31.03.2013 р., №PST00000206 від 30.04.2014 р.,
№PST00000278 від 31.05.2013 р., №PST00000683 від 31.12.2013
р., які підписані представниками сторін
та скріплені їх печаткам (копії в
матеріалах справи).

Матеріалами справи підтверджується, що
відповідач за надані послуги
розрахувався частково у розмірі 23 809, 92
дол. США, що підтверджується платіжним
дорученням і ношеній валюті від 08.08.2013
р. (копія в матеріалах справи), в
результаті чого відповідачем
утворилась заборгованість у розмірі 23
809, 92 дол. США

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
зазначає, що відповідач неналежним
чином виконує свої зобов'язання щодо
оплати наданих послуг, зокрема
погашення заборгованості у розмірі 23
809, 92 дол. США. Крім того, позивач просить
стягнути з відповідача 13 452, 60 дол. США -
пені.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору №12-SH/01/03 про надання
послуг з популяризації імені або
найменування та/чи знаку для товарів і
послуг від 01.03.2013 р., суд дійшов
висновку, що за своєю правовою природою
він і є договором про надання послуг.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати
послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України вставлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу
України визначено, що особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
При цьому відсутність своєї вини
відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного
кодексу України доводить особа, яка
порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем було
порушено умови договору №12-SH/01/03 про
надання послуг з популяризації імені
або найменування та/чи знаку для
товарів і послуг від 01.03.2013 р., положення
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України, а
тому підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення 23 809, 92 дол. США
основної заборгованості.

Щодо позовної вимоги про стягнення з
відповідача 13 452, 60 дол. США - пені, суд
відзначає наступне.

Так, відповідно до п. 5.1. договору, за
невиконання (неналежне виконання)
зобов'язань за даним договором сторони
несуть відповідальність, передбачену
законодавством України.

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, у
разі невиконання (неналежне виконання)
відповідачем зобов'язань, передбачених
пунктами 3.1., 4.2., 4.4 даного договору,
внаслідок чого позивача буде
позбавлено можливості належним чином
виконувати свої зобов'язання за даним
договором, позивач не несе
відповідальності за можливі збитки
відповідача, завдані таким
невиконанням нею своїх зобов'язань. При
цьому, у разі прострочення виконання
відповідачем зобов'язань, передбачених
пунктами 3.1.4, 4.2, 4.4. даного договору
відповідач сплачує позивачу пеню у
розмірі 0,1 % від простроченої суми за
кожен день прострочення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 Господарського кодексу
України, підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинення ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведено, що ним вжито усіх
належних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

В силу положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. Діючим господарським
законодавством не передбачена
можливість нарахування пені більше ніж
за півроку і цей строк є присікальним.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 ГК України встановлено,
що штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
визначено, що розмір пені, передбачений
статтею 1 цього Закону, обчислюється
від суми простроченого платежу та не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Так, відповідно до абзацу 7 п. 8.1.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від 17
грудня 2013 року N 14 вимоги щодо
застосування заходів відповідальності
за порушення грошових зобов'язань,
визначених в іноземній валюті, мають
заявлятися в національній валюті
України (гривнях) за офіційним курсом
Національного банку України на день
заявлення відповідної вимоги (крім
випадків, коли стороною зобов'язання, у
якому виник спір, одержано відповідну
ліцензію Національного банку України).
При цьому стягнення інфляційних
нарахувань на суму основної
заборгованості не є можливим, оскільки
індекс інфляції розраховується лише
стосовно національної валюти України
(гривні).

Отже, враховуючи норми чинного
законодавства України, оскільки
позивачем нараховано пеню в іноземній
валюті та у прохальній частині
позовної заяви не зазначено
еквівалентної суми пені в національній
валюті України (гривнях), суд приходить
до висновку, що вимога в цій частині не
підлягає задоволенню.

Крім того, під час судового розгляду
буду встановлено, що позивачем було
недоплачено судовий збір в необхідному
розмірі за заявлену вимогу майнового
характеру (ставка судового збору за
заявлену вимогу майнового характеру
становить 2 % ціни позову, але не менше 1,5
мінімальної заробітної плати - 1 827, 00
грн. та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат - 73 080, 00
грн.)

Так, відповідно до п. 2.23. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21 лютого 2013 року №7 «Про
деякі питання практики застосування
розділу VI Господарського
процесуального кодексу України», якщо
факт недоплати судового збору
з'ясовано господарським судом у
процесі розгляду прийнятої заяви
(скарги), суд у залежності від
конкретних обставин справи може: -
зобов'язати позивача (заявника,
скаржника) доплатити належну суму
судового збору і подати суду
відповідні докази у встановлений ним
строк та за необхідності відкласти
розгляд справи або оголосити перерву в
засіданні (стаття 77 ГПК); - у разі
неподання доказів оплати - стягнути
належну суму судового збору за
результатами вирішення спору з
урахуванням приписів частин першої -
четвертої статті 49 ГПК або ж залишити
позов (заяву, скаргу) без розгляду на
підставі пункту 5 частини першої статті
81 названого Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 8 580, 45 грн., при цьому позовні
вимоги заявлено на суму 438 375, 70 грн.,
відповідно розмір судового збору у
даній справі складає 8 767, 51 грн.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути
з позивача суму недоплаченого судового
збору у розмірі 187, 06 грн. в дохід
Державного бюджету України.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Телерадіокомпанія "Студія 1+1"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ІВЕНТ ТЕХНОЛОДЖІ
(Російська Федерація, 107140, м. Москва,
провулок Красносельський 1-й, буд. 3,
приміщення 1, кімната 79, ІПП - ), з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
судового рішення, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Студія 1+1" (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд.
23, ідентифікаційний код - 23729809) 23 809
(двадцять три тисячі вісімсот дев'ять)
92 дол. США - заборгованості та 5 602 (п'ять
тисяч шістсот дві) грн. 23 коп. - судового
збору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Телерадіокомпанія
"Студія 1+1" (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд.
23, ідентифікаційний код - 23729809) до
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 187 (сто вісімдесят сім) грн. 06
коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 20.11.2014 р.

Суддя
Бондарчук В.В.