ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
Справа № 922/4252/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І.,
суддя Плужник О.В.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився.

першого відповідача - Мальчев В.Є.

другого відповідача - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу першого відповідача
(вх. № 3465 Х/3) на ухвалу господарського
суду Харківської області від 14.10.2014 р. у
справі № 922/4252/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Промдизель", м. Харків

до 1. Приватного акціонерного
товариства "Запорізький
електровозоремонтний завод", м.
Запоріжжя

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробнича
фірма "Екостар МК ЛТД", м. Харків

про стягнення 341744,94 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Приватне акціонерне товариство
"Промдизель" звернулося до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просило солідарно стягнути з
відповідачів Приватного акціонерного
товариства "Запорізький
електровозоремонтний завод" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю науково-виробничої
фірми "Екостар МК ЛТД" 341744,94 грн. з яких:
306410,00 грн. основного боргу, 13260,46 грн.
пені, 22074,48 грн. 3% річних та судові
витрати у розмірі 6834,70 грн., посилаючись
на невиконанням своїх грошових
зобов'язань за договором поставки №
130014 від 10.04.2013 р.

14.10.2014 р. позивач звернувся до
господарського суду Харківської
області з клопотанням про вжиття
заходів забезпечення позову, в якому
просив забезпечити позов шляхом
накладення до закінчення розгляду
справи по суті та виконання рішення
арешту на грошові кошти в розмірі 341744,94
грн., що знаходяться на всіх
розрахункових рахунках Приватного
акціонерного товариства "Запорізький
електровозоремонтний завод".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 14.10.2014 р. у
справі № 922/4252/14 заява позивача про
вжиття заходів до забезпечення позову
задоволена.

Вжито заходів до забезпечення позову
по справі № 922/4252/14 шляхом накладення
арешту на грошові кошти в розмірі 341744,94
грн., що знаходяться на всіх
розрахункових рахунках Приватного
акціонерного товариства "Запорізький
електровозоремонтний завод", у тому
числі:

р/р № 9001, відкритий у ПАТ "Надра",
МФО 380764,

р/р № 0204, відкритий у філії
"Комунарське відділення
Промінвестбанку", МФО 313344,

р/р № 0204, відкритий у філії
"Комунарське відділення
Промінвестбанку", МФО 313344,

р/р № 0204, відкритий у філії
"Комунарське відділення
Промінвестбанку", МФО 313344,

р/р № 0204, відкритий у філії
"Комунарське відділення
Промінвестбанку", МФО 313344,

р/р № 0204, відкритий у філії
"Комунарське відділення
Промінвестбанку", МФО 313344,

р/р № 1525, відкритий в ПАТ
Промінвестбанк", МФО 300012;

р/р № 8797, відкритий в ПАТ
Промінвестбанк", МФО 300012;

р/р № 8798, відкритий в ПАТ
Промінвестбанк", МФО 300012;

р/р № 8796, відкритий в ПАТ
Промінвестбанк", МФО 300012;

р/р № 8922, відкритий в ПАТ
Промінвестбанк", МФО 300012;

р/р № 1483, відкритий в ГУ ДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015;

р/р № 1, відкритий у філії ВАТ "Банк
Кіпру" у м. Мелітополь, МФО 313281;

р/р № 9201, відкритий в ПАТ "Неос
Банк", МФО 320940;

р/р № 906, відкритий в АТ
"Укрексімбанк" м. Запоріжжя, МФО 313979;

р/р № 0, відкритий у філії
Запорізького обласного управління АТ
"Ощадбанк", МФО 313957;

р/р № 0620, відкритий у філії
Запорізького обласного управління АТ
"Ощадбанк", МФО 313957;

р/р № 0001, відкритий в АКБ
"Індустріалбанк", МФО 313849;

р/р № 1, відкритий у філії ВАТ "Банк
Кіпру" в м. Запоріжжя, МФО 313407;

р/р № 7337, відкритий у філії ВАТ
"Банк Кіпру" в м. Запоріжжя, МФО 313407;

р/р № 601, відкритий в АБ
"Експрес-Банк", МФО 322959;

р/р № 602, відкритий в АБ
"Експрес-Банк", МФО 322959;

р/р № 6, відкритий в АБ
"Експрес-Банк", МФО 322959;

р/р № 601, відкритий в АБ
"Експрес-Банк", МФО 322959;

р/р № 1890, відкритий у Запорізькому
РУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 313399.

Відповідач з ухвалою господарського
суду Харківської області від 14.10.2014 р. у
справі № 922/4252/14 не погодився та
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на неповне з'ясування
місцевим господарським судом обставин,
що мають значення для справи,
недоведеність обставин, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, невідповідність
викладених в ухвалі суду висновків,
обставинам справи, порушення та
неправильне застосування норм
матеріального і процесуального права,
просив ухвалу скасувати, а заяву
позивача про вжиття заходів до
забезпечення позову залишити без
задоволення, з мотивів та підстав,
зазначених в апеляційній скарзі.

10.11.14 р. позивач звернувся до суду з
клопотанням про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
прибуття у призначене судове
засідання.

Проте, зазначене клопотання не
підлягає задоволенню, оскільки на
підтвердження обставин, викладених в
ньому, його заявником не надано жодного
належного доказу, в тому числі стосовно
наявності відповідних перешкод для
участі у судовому засіданні.

Разом з тим, відповідно до статті 77 ГПК
України, господарський суд відкладає
справу в межах строків, встановлених
статтею 69 цього кодексу, і тільки в разі
якщо за якихось обставин спір не може
бути вирішено в даному засіданні. При
цьому обставин, які б перешкоджали
розгляду апеляційної скарги в даному
судовому засіданні колегія суддів не
вбачає.

Позивач та другий відповідач у
призначене судове засідання не
з'явилися.

Враховуючи факт належного
повідомлення позивача та другого
відповідача про час та місце розгляду
апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38
ГПК України, щодо обов`язку
господарського суду витребувати у
сторін документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору,
кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, судова колегія вважає,
що судом в межах наданих ним
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

Неявка в судове засідання представника
позивача та другого відповідача не
перешкоджає розгляду апеляційної
скарги по суті.

Згідно зі ст. 102 ГПК України, апеляційна
скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
винесення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судова колегія, повторно розглянувши
справу, перевіривши законність та
обґрунтованість рішення встановила
наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, з
урахуванням обґрунтування позовних
вимог заборгованість у першого
відповідача перед позивачем виникла у
зв'язку з невиконанням своїх грошових
зобов'язань за договором поставки №
130014 від 10.04.2013 р. та складає 341744,94 грн.

Як свідчить оскаржувана ухвала, суд при
її прийнятті взяв до уваги доводи
позивача про те, що відповідач протягом
тривалого часу ухиляється від
погашення наявної у нього
заборгованості перед позивачем, у
зв'язку з чим, невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду у даній справі та
ін..

Викладені вище висновки
господарського суду, на думку колегії
суддів, відповідають фактичним
обставинам спору та матеріалам справи,
їм надана правильна та належна правова
оцінка, в зв'язку з чим відсутні
підстави для задоволення апеляційної
скарги і скасування прийнятої по
справі ухвали.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК
України, доказами у справі є будь -які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Статтею 66 ГПК України передбачено, що
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов
забезпечується зокрема накладанням
арешту на майно або грошові суми, що
належать відповідачу.

Тобто, у вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд
має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням такого: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу (п. 1.1.
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 12.12.2006
р. № 01-8/2776 "Про деякі питання практики
забезпечення позову").

Відповідно до п. 3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" від 26.12.2011 р. № 16, умовою
застосування заходів до забезпечення
позову за вимогами майнового характеру
є достатньо обґрунтоване припущення,
що майно (в тому числі грошові суми,
цінні папери тощо), яке є у відповідача
на момент пред'явлення позову до нього,
може зникнути, зменшитись за кількістю
або погіршитись за якістю на момент
виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи,
заявлений позивачем позов у даній
справі мотивований тим, що відповідач
на протязі значного проміжку часу
ухиляється від сплати заборгованості
за отриманий від позивача товар в сумі
306410,00 грн. за укладеним між сторонами
договором № 130014 від 10.04.2013 р.

Як зазначає позивач, у зв'язку з
тривалим ухиленням відповідача від
розрахунку та ігноруванням звернень
позивача, демонструючи свою
бездіяльністю та небажання погасити
борг з боку першого відповідача. Крім
того, позивач зазначив, що йому стало
відомо про намір розпочати процедуру
банкрутства ПАТ "Запорізький
електровозоремонтний завод",
встановити мораторій на задоволення
вимог кредиторів, завдяки чому
вирішити питання багатьох боргів
підприємства. При цьому, з причини
наявності великої для позивача
заборгованості, на одержання якої він
розраховував при плануванні напрямків
розвитку на 2014-2015 роки, виникла загроза
невиплати заробітної плати
працівникам за жовтень-листопад,
непогашення зобов'язань перед
Державним бюджетом України.

Беручи до уваги викладене, а також те,
що предметом спору у даній справі є
грошові кошти в значній сумі, і саме на
грошові кошти судом накладено арешт; що
відповідач у разі не застосування
судом заходів до забезпечення позову
не обмежений у вчиненні дій щодо цих
коштів, тобто не вжиття заходів щодо
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду, в разі його
винесення на користь позивача,
висновки господарського суду про
вжиття заходів для забезпечення позову
у вигляді накладання арешту на грошові
кошти в розмірі заявлених позивачем
вимог, які знаходяться на рахунках
відповідача судова колегія вважає
адекватними, розумними відносно
обставин справи, дійсно пов'язаними з
предметом спору і не виходячими за його
межі.

Враховуючи викладене, оскаржувана
ухвала суду про вжиття заходів щодо
забезпечення позову підлягає
залишенню без змін, а вимоги першого
відповідача про її скасування
задоволенню не підлягають.

Таким чином, висновки, викладені в
ухвалі господарського суду
відповідають вимогам чинного
законодавства та фактичним обставинам
справи, а мотиви заявника скарги, з яких
вони оспорюються не можуть бути
підставою для її скасування.

Керуючись ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105-106
ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 14.10.2014 р. у
справі № 922/4252/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу -без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано 17.11.2014
р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Плужник О.В.