ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
====================================================================УХ
11 листопада 2014 року
Справа № 2/250/09
Кредитор: Управління Пенсійного фонду
України в Заводському районі м.
Банкрут: Підприємство кольорової
металургії "Південна регіональна
Генерала Карпенка, 46, офіс 407).
Ліквідатор: Чульський Олександр
Сергійович (вул. Палубна, 9/4, м. Одеса,
Суддя Давченко Т.М.
при секретарі Берко О.В.
за участю представника кредитора: Лось
ліквідатор у судове засідання не
Суть справи: про визнання поточних
кредиторських вимог в сумі 2091,58 грн.
29.09.2014р. на адресу суду від Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва надійшла заява
про визнання поточних вимог до
банкрута у сумі 2091,58 грн. Ухвалою суду
від 04.07.2014р. розгляд зазначеної заяви
судом призначено на 11.11.2014р. та
зобов'язано ліквідатора розглянути
заяву кредитора та надати суду
На виконання вимог зазначеної
ухвали ліквідатор надав суду відзив на
заяву кредитора (вих..№ 01-21/143 від
05.11.2014р.) у якому заперечує щодо
включення заявлених кредитором вимог
до реєстру вимог кредиторів, оскільки
ці вимоги виникли безпосередньо в
ліквідаційній процедурі, про що
зазначено у п.29 Інформаційного листа
ВГСУ від 28.03.2013р. № 01-06/606/2013р. та у
Постанові Верховного суду України від
08.04.2014р. у справі 10/Б-711.
У судовому засіданні представник
кредитора просить суд визнати заявлені
поточні вимоги у повному обсязі.
Ліквідатор у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
Розглянувши матеріали заяви та справи,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні заяви Управління
Пенсійного фонду України в Заводському
районі м. Миколаєва про визнання
поточних кредиторських вимог з огляду
Статтею 1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
визначено поняття поточного кредитора.
Згідно з цією статтею кредитори за
вимогами боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство, є поточними.
Статтею 23 Закону визначено, що вимоги
за зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися лише в межах
ліквідаційної процедури.
Разом з тим, згідно з частиною 1 статті 23
Закону із дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури закінчується технологічний
цикл із виготовлення продукції, і
підприємницька діяльність банкрута
завершується. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.
Постановою господарського суду
Миколаївської області від 28.12.2009р.
Підприємство кольорової металургії
«Південна регіональна группа» ТОВ (код
відкрито відносно нього ліквідаційну
Таким чином, наведеними нормами Закону
визначено, що поточні вимоги кредитора
- це неоплачені боржником вимоги, які
виникли в процедурах банкрутства, за
період після порушення господарським
судом провадження у справі про
банкрутство і до винесення постанови
про визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури.
Аналогічна позиція викладена у
Постанові Верховного суду України від
08.04.2014р. у справі 10/Б-711.
Відповідно до заяви УПФУ про визнання
поточними кредиторських вимог
заборгованість з витрат на доставку
пільгових пенсій виникла за період з
01.07.2014р. по 17.09.2014р., тобто після визнання
постановою господарського суду
Миколаївської області від 28.12.2009р.
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури. Зазначені
вимоги УПФУ нараховано згідно ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та пункту 6.1
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1, відповідно до
яких не передбачено припинення
нарахування заборгованості на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у період відкриття
ліквідаційної процедури щодо боржника.
Проте, у даному випадку судом
застосовуються норми спеціального
закону - Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
які є пріоритетними відносно інших
законодавчих актів України у цих
правовідносинах, оскільки, постановою
Пленуму Верховного Суду України від 18
грудня 2009 року № 15 роз'яснено, що
провадження у справах про банкрутство
регулюється Законом України від 14
травня 1992 року № 2343-ХІІ «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції Закону від 30 червня 1999 р. №
784-ХІV, далі - Закон), ГПК України, іншими
законодавчими актами України. Закон
містить спеціальні норми, які мають
пріоритет у застосуванні при розгляді
справ про банкрутство щодо інших
законодавчих актів України.
Тому вимоги УПФУ в сумі 2091,58 грн. суд не
визнає поточними, оскільки вони мали
місце після визнання боржника
банкрутом і запровадження
ліквідаційної процедури, під час якої
нових зобов'язань не виникає.
Керуючись ст. 86 ГПК України, ст. ст. 1, 23, 24
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" у редакції від
30.06.1999р., господарський суд, -
Управління Пенсійного фонду України в
Заводському районі м. Миколаєва про
визнання поточних кредиторських вимог
до банкрута в сумі 2091,58 грн. відмовити
Суддя