КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р. Справа№ 925/1213/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Самсіна Р.І.

при секретарі судового засідання
Котовський С.О.

за участю представників:

від позивача: Житнікова Т.А. -
довіреність № 31-01-21, від 06.01.2014 року;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність
б/н, від 13.10.2014 року.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду
Черкаської області від 04.09.2014 року

у справі № 925/1213/14 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Черкаської міської ради

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 19377,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Черкаська міська рада,
звернулась до Господарського суду
Черкаської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
стягнення 19377,78 грн.

Рішенням господарського суду
Черкаської області від 04.09.2014 року у
справі № 925/1213/14 повністю було
задоволено позов Черкаської міської
ради до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 про стягнення 19377,78 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням,
особа-підприємець ОСОБА_4 звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Черкаської області від 04.09.2014 року по
справі №925/1213/14, та ухвалити нове
рішення, яким відмовити Черкаській
міській раді в задоволенні позову
повністю.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням норм процесуального права
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.10.2014 року у
складі колегії суддів: головуючий
суддя - Гончаров С.А., судді - Самсін Р.І.,
Шаптала Є.Ю., апеляційна скарга
прийнята до розгляду, порушено
апеляційне провадження у справі,
розгляд справи призначено на 12.11.2014
року.

Позивач, згідно з поданим до суду 12.11.2014
року відзивом, вважає, що доводи
відповідача, викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції,
а тому відсутні підстави для
скасування оскаржуваного рішення.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, присутніх в судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджується наступне.

Рішенням третьої сесії Черкаської
міської ради від 09.02.2012 року № 3-628
затверджено технічну документацію із
землеустрою щодо складання документа,
що посвідчує право користування
земельною ділянкою фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_4, надано їй
земельну ділянку площею 5346 кв. м. по
АДРЕСА_1 в оренду на 49 років під
нежитлові приміщення, зобов'язано її
укласти договір оренди землі з
Черкаською міською радою протягом двох
місяців з дати прийняття рішення.

13.08.2012 року позивачем - Черкаською
міською радою, як орендодавцем, та
відповідачем - ФОП ОСОБА_4, як орендарем,
укладено договір оренди землі, за
умовами якого орендодавець, на
підставі рішення Черкаської міської
ради від 09.02.2012 року № 3-628, зобов'язався
надати, а орендар прийняти в строкове
платне користування земельну ділянку
по АДРЕСА_1 в м. Черкаси, площею 5346 кв. м.
строком на 49 років, зі сплатою орендної
плати в розмірі 26953 грн. за рік. Договір
зареєстровано у міськрайонному
управлінні Держкомзему у м. Черкаси та
Черкаському районі Черкаської області,
про що у Державному реєстрі земель
вчинено запис від 29.10.2012 року за №
00385.

Підпунктом "і" пукту 31 зазначеного
договору оренди сторони договору
погодили умову договору, згідно з якою
орендар зобов'язався відшкодувати
орендодавцю суму упущеної вигоди (не
отриманого прибутку) в розмірі
орендної плати за весь період з дати
прийняття рішення від 09.02.2012 року № 3-628
до моменту набуття чинності логовору
оренди.

За розрахунком позивача розмір спірної
упущеної вигоди за 263 дні прострочення
складає 19377,78 грн.

Письмова вимога позивача від 19.06.2014
року № 1269-01-20 про сплату суми спірних
коштів відповідачем не виконана.

Вимоги позивача ґрунтуються на правах
та обов'язках, які виникли із договору
оренди землі від 13.08.2012 року, укладеного
сторонами. Договір чинний, зміни до
нього у встановленому порядку не
вносились, тому підлягає виконанню на
умовах, визначених у ньому.

Як зазначалось, позовними вимогами у
даній справі є стягнення, на підставі
підпункту "і" пукту 31 договору оренди
землі від 13.08.2012 року, укладеного між
ними, 19377,78 грн. заборгованості.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що в
наслідок невиконання відповідачем
грошового зобов'язання, передбаченого
підпунктом «і» пункту 31 договору та
порушенням ним вимог чинного
законодавства, міський бюджет м.
Черкаси недотримав за договором оренди
землі 19377,78 грн.

Судова колегія, оцінюючи подані докази
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні в судовому засіданні з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи їх взаємний
зв'язок, погоджується з висновками, з
яких виходив місцевий господарський
суд при прийнятті оскаржуваного
рішення з наступних підстав.

Статтями 509, 510 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.
До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України
встановлено, що за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.
Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та у
встановлений законом чи договором
строк, одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.

Згідно частини 7 статті 193
Господарського кодексу України не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає
договір як домовленість двох або
більше сторін, що спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, у
відповідності до підпунктом «і» пункту
31 договору, орендар зобов'язався
відшкодувати орендодавцю суму
упущеної вигоди (не отриманого
прибутку) в розмірі орендної плати за
весь період з дати прийняття рішення
від 09.02.2012 року № 3-628 до моменту набуття
чинності договором оренди.

Вимогою щодо виконання зобов'язання за
договором оренди землі №1269-01-20 від
19.06.2014 року позивач вимагав у орендаря
сплати, упущену вигоду за 263 дні, в
розмірі 19377,78 грн. до міського бюджету у
семиденний строк від дня пред'явлення
цієї вимоги.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем не було виконано
зобов'язання за договором оренди від
13.08.2012 року з дати прийняття рішення про
надання земельної ділянки від 09.02.2012
року до дати набуття чинності договору,
тобто до 29.10.2012 року, внаслідок чого у
відповідача утворилась заборгованість
в розмірі 19377,78 грн.

Матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили про сплату відповідачем
суми заборгованості за договором
оренди від 13.08.2012 року у розмірі 19377,78
грн.

З огляду на викладене позовні вимоги
Черкаської міської ради є
обґрунтованими та такими, що вірно
задоволені судом першої інстанції.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки відповідають дійсним
обставинам справи і підтверджуються
достовірними доказами, а тому рішення
господарського суду Черкаської
області від 04.09.2014 року у справі №
925/1213/14 відповідає чинному
законодавству, фактичним обставинам та
матеріалам справи і підстав для його
скасування не вбачається.

Разом з тим, доводи Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків господарського суду першої
інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
господарського суду Черкаської
області від 04.09.2014 року у справі №
925/1213/14 є необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення
Господарського суду Черкаської
області від 04.09.2014 року у справі №
925/1213/14 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Черкаської області від 04.09.2014 року у
справі № 925/1213/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 925/1213/14 повернути
до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
С.А. Гончаров

Судді
Є.Ю. Шаптала

Р.І. Самсін