номер провадження справи 8/113/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014
Справа № 908/3367/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ліна, ЛТД" (69041,
м.Запоріжжя, вул.. Кияшка, 32)

до відповідача Департаменту
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради (69105,
м.Запоріжжя, пр. Леніна, 206; факт. адреса:
69037, м.Запоріжжя, вул. 40 років
Радянської України, 60-б)

про стягнення вартості поліпшення
орендованого майна, які неможливо
відокремити від майна без заподіяння
йому шкоди, за договором оренди № 1151
від 28.04.2004 р. у розмірі 58120 грн. 90 коп.

Суддя І. А. Попова

Представники:

Позивача - Литвиненко О.О., протокол № 9
від 17.02.2004 р.

Відповідача - Медвідь С.Д., дов. № 002/01/01-07
від 08.01.2014 р.

Заявлено позовні вимоги про стягнення
з відповідача вартості поліпшення
орендованого майна, які неможливо
відокремити від майна без заподіяння
йому шкоди, за договором оренди № 1151
від 28.04.2004 р. у розмірі 58120 грн. 90 коп.

В судовому засіданні, відкритому 22.10.2014
р., оголошувалася перерва до 06.11.2014р.
Вступну та резолютивну частини рішення
оголошено в судовому засіданні 06.11.2014р.

Позивач підтримує вимоги з підстав,
викладених в позові, відповідно до ст.
ст. 776, 778, 877 ЦК України, ч. 3 ст. 23 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна». В обґрунтування
вимог вказує, що 28.04.2004 р. сторонами
укладено договір № 1151 оренди окремо
розташованої будівлі по вул.. Зачиняє
ва, 123 в м.Запоріжжя, що належить до
державної власності. Додатковою угодою
від 17.05.2013 р. договір розірвано за
згодою сторін та укладено стосовно
цього майна новий договір, а саме
договір відповідального зберігання
комунального майна. Тобто договірні
відносини щодо цього майна продовжують
існувати за новими правилами. Рішенням
виконавчого комітету Запорізької
міської ради №290/2 від 26.07.2007 р.
відповідач надав згоду на проведення
капітального ремонту орендованого
майна та узгодив кошторисну
документацію на цей ремонт. Листом № 2258
від 05.11.2007 р. відповідач ще раз
підтвердив про узгодження наданої
кошторисної документації на суму 178248
грн. Позивач вважає, що відповідно до
умов договору як орендар має право на
відшкодування витрат на поліпшення
орендованого майна за умови їх
здійснення за згодою орендодавця.
Позивач просить стягнути з відповідача
вартість поліпшення орендованого
майна, які неможливо відокремити від
майна без заподіяння йому шкоди, за
договором оренди № 1151 від 28.04.2004 р. у
розмірі 58120 грн. 90 коп.

Відповідач заявлені позовні вимоги не
визнав. У відзиві на позов вказує, що по
акту прийому-передачі від 17.05.2013 р.
об'єкт по договору оренди № 1151 від
28.04.2004 р. повернуто орендодавцю. Після
передачі вказаного майна сплив 1 рік.
Тому договір №1151 від 28.04.2004 р. оренди
окремо розташованої будівлі припинено.
Відповідач вважає, що строк звернення
до суду про відшкодування вартості
поліпшень орендованого майна ТОВ
«Ліна, ЛТД» по вказаній справі сплив з
моменту передачі орендованого майна
орендодавцю та просить застосувати
наслідки спливу позовної давності
відповідно до ст. 786 ЦК України.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд
встановив:

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно з ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 629 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу , інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за
договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності.

28 квітня 2004 р. Управлінням комунальної
власності Запорізької міської ради
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Ліна, ЛТД»
укладено договір № 1151 оренди окремо
розташованої будівлі, за умовами якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
будівлю загальною площею 498,71 кв.м. (літ.
Д, Д?) по вул.. Зачинява, 123, що
знаходиться у віданні управління
комунальної власності Запорізької
міської ради. До договору № 1151 від
28.04.2004 р., вносилися зміни, про що
сторонами укладалися додаткові угоди
від 27.05.2005 р., від 06.10.2005 р., від 16.10.2006 р.,
від 04.06.2007 р., від 20.01.2010 р., від 16.04.2010 р.,
від 29.04.2011 р., від 01.08.2011 р.

На підставі рішень Запорізької міської
ради від 18.02.2011 р. № 6 «Про структуру
виконавчих органів Запорізької
міської ради, загальну чисельність
апарату Запорізької міської ради», від
06.04.2011 р. № 20 «Про передачу департаменту
комунальної власності та приватизації
Запорізької міської ради окремих
повноважень щодо управління об'єктами
права комунальної власності
територіальної громади м. Запоріжжя»
додатковою угодою від 29.04.2011 р. змінено
сторону договору, а саме «орендодавця»
з Управління житлового господарства
Запорізької міської ради на
Департамент комунальної власності та
приватизації Запорізької міської ради.

Умовами вказаного договору оренди № 1151
сторони узгодили, що орендар має право
виконувати перепланування або
реконструкцію орендованої будівлі за
згодою орендодавця, (п. 5.6). Пунктом 10.5
договору оренди передбачено, що у разі
розірвання договору поліпшення
орендованого майна, здійснені
орендарем за рахунок власних коштів з
дозволу орендодавця, визнаються
власністю орендаря, якщо ці поліпшення
можливо відокремити без шкоди для
будівлі. Якщо орендар за рахунок
власних коштів здійснив за згодою
орендодавця поліпшення орендованого
майна, які неможливо відокремити від
майна без заподіяння йому шкоди,
орендодавець компенсує орендареві
вартість вказаних поліпшень у порядку,
передбаченому чинним законодавством.
Вартість покращень орендованого майна,
які здійснені без згоди орендодавця та
які неможливо відокремити без шкоди
для приміщення, відшкодуванню не
підлягають.

Як свідчать вивчені матеріали,
рішенням виконавчого комітету
Запорізької міської ради від 20.07.2007 р. №
290/2 надано згоду ТОВ «Ліна, ЛТД» на
проведення капітального ремонту
будівель літ. Д, Д?, літ. З, З? по вул..
Зачинява, 123. На звернення позивача про
узгодження кошторисної документації
на проведення капітального ремонту
будівель літ. Д, Д?, літ. З, З? по вул..
Зачинява, 123 орендодавець повідомив про
узгодження наданої кошторисної
документації на суму 178248 грн. (з ПДВ).
Відповідно до Акту, складеного 27.03.2009 р.
за результатами огляду будівель,
комісія установила, що вартість витрат
понесених ТОВ «Ліна, ЛТД» на здійснення
поліпшень орендованого майна -
будівель літ. Д, Д?, літ. З, З? по вул..
Зачинява, 123 в м.Запоріжжя склала 58120
грн. 90 коп.

Судом встановлено, що позивачем
виконано ряд робіт в орендованому ним
приміщенні. Даний факт підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами, а саме: кошторисною
документацією на капітальний ремонт
будівлі по вул.. Зачиняє ва, 123 в
м.Запоріжжя. Виконані позивачем
(орендарем) поліпшення орендованого
майна не можуть бути відокремлені від
самого майна, без пошкодження
останнього.

Додатковою угодою від 17.05.2013 р. договір
оренди від 28.04.204 р. № 1151 окремо
розташованих будівель по вул..
Зачиняєва, 123 розірвано за згодою
сторін.

Предметом даного спору є вимоги
позивача про стягнення з відповідача
витрат, понесених на проведення
капітального ремонту орендованого
приміщення, що знаходиться за адресою:
м.Запоріжжя, вул.. Зачиняєва, 123.

Обґрунтовуючи підстави позову позивач
посилається на те, що ним, за згодою
відповідача (орендодавця) проведено
ремонті роботи в орендованому за
договором оренди № 1151 від 28.04.2004 р.
приміщенні на загальну суму 58120 грн. 90
коп.; договір оренди припинився,
поліпшення орендованого майна не
можуть бути відокремлені без їх
пошкодження, що, як стверджує позивач,
надає йому право на відшкодування їх
вартості. Також позивач вказує, що
орендоване майно не повернуто
орендодавцю, оскільки сторонами
укладено договір відповідального
зберігання комунального майна
м.Запоріжжя від 17.05.2013 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар вправі залишити за собою
проведені ним поліпшення орендованого
майна, здійснені за рахунок власних
коштів, якщо вони можуть бути
відокремлені від майна без заподіяння
йому шкоди.

Якщо орендар за рахунок власних коштів
здійснив за згодою орендодавця
поліпшення орендованого майна, які
неможливо відокремити від майна без
заподіяння йому шкоди, орендодавець
зобов'язаний компенсувати йому
зазначені кошти в межах збільшення в
результаті цих поліпшень вартості
орендованого майна, визначеної в
установленому законодавством порядку,
яке відбулося в результаті таких
поліпшень, якщо інше не визначено
договором оренди.

Вказані норми кореспондуються з
положеннями договору оренди №1151 щодо
обов'язку відшкодувати орендарю
вартість зроблених останнім
невідокремлюваних поліпшень за
наявності згоди орендодавця.

Відповідно до Конституції України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів. Право на позов у
матеріальному розумінні - це право
позивача вимагати від суду задоволення
позову і, як наслідок, примусового
виконання. Зі спливом позовної
давності особа втрачає право на позов
саме в матеріальному розумінні.

Відповідно до ст. 786 ЦК України до вимог
про відшкодування збитків у зв'язку з
пошкодженням речі, яка була передана у
користування наймачеві, а також до
вимог про відшкодування витрат на
поліпшення речі застосовується
позовна давність в один рік. Перебіг
позовної давності щодо вимог
наймодавця починається з моменту
повернення речі наймачем, а щодо вимог
наймача - з моменту припинення договору
найму.

За змістом резолютивної частини
рішення Конституційного Суду України
від 03.07.2012 N 14-рп/2012 у справі №1-20/2012
приписи статті 786 ЦК України щодо
початку перебігу строку позовної
давності застосовується лише до
відповідних вимог наймодавця і
наймача, передбачених частиною першою
цієї статті.

Отже, враховуючи предмет позову у даній
справі - про стягнення вартості
поліпшень орендованого майна, а також
виходячи із наведених норм, суд
приходить до висновку про
застосування до даних правовідносин
спеціальної позовної давності строком
в один рік, перебіг якої почався з
моменту припинення договору, а саме: з
17.05.2013 р..

Позивач звернувся до суду із даним
позовом 15.09.2014 р., тобто з пропуском
строку позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачем.

Згідно зі ст. 267 ЦК України, сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Отже, при застосуванні позовної
давності (ст. 267 ЦК України) необхідно
досліджувати та встановлювати
насамперед обставини про те, чи
порушено право особи, про захист якого
вона просить, і у випадку, коли на
підставі досліджених у судовому
засіданні доказів суд установить, що
право позивача, про захист якого він
просить порушено і строк позовної
давності пропущено без поважних
причин, суд на підставі ст. 267 ЦК України
постановляє рішення, яким відмовляє в
позові у зв'язку із закінченням строку
давності (такої правової позиції
дотримується Верховний Суд України в
постанові від 11.12.2007 у справі №17-255-15/389).

Щодо посилань позивача на договір
відповідального зберігання, укладений
ним з відповідачем 17.05.2013 р., суд
зазначає, що по-перше, вищенаведені
норми законодавства щодо вимог наймача
перебіг строку позовної давності
встановлюють саме з моменту припинення
договору (а не повернення речі),
по-друге, відносини сторін щодо
відповідального зберігання майна
регулюються іншими нормами
законодавства, ніж відносини найму.

Суд не знаходить підстав вважати, що
строк позовної давності у даних
спірних правовідносинах переривався
або зупинявся відповідно до вимог
законодавства.

Виходячи з наведеного, суд зазначає про
пропуск позивачем спеціального строку
позовної давності на подання позову
про відшкодування вартості поліпшень
орендованого майна та не наведення ним
об'єктивних причин його пропуску,
внаслідок чого в задоволенні позовних
вимог про стягнення з відповідача 58120
грн. 90 коп. вартості поліпшень
орендованого майна відмовляється.

Судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, ст. ст. 267, 786 ЦК
України, ст.. 27 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна», керуючись ст.ст. 49, 82-84 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя
І.А. Попова

Повне рішення складено 12 листопада 2014
року.