ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Справа № 922/4748/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом ДП "Северодонецька
теплоелектроцентраль", м.
Северодонецьк до ФОП ОСОБА_1, м.
Сєверодонецьк про стягнення коштів в
сумі 4009,74 грн. за участю сторін:

позивача - Пальчик М.О.

відповідач - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" (далі - позивач)
звернулось до суду з позовною заявою до
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі
- відповідач) про стягнення з
відповідача основного боргу у розмірі
2418,61 гне., пені у розмірі 1219,68 грн., 3%
річних у розмірі 79,10 грн., інфляційні
витрати у розмірі 292,35 грн. за
опалювальний період з жовтня 2012 року по
квітень 2013 року та з жовтня 2013 року по
квітень 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору про постачання теплової
енергії в гарячій воді від 17.10.2005 року
№130, в частині оплати на за надані
послуги, у зв'язку з чим у останнього
утворилась заборгованість перед
позивачем.

Відповідно до Закону України № 2453-VI
"Про судоустрій і статус суддів",
розділу XII Прикінцеві положення ч.3.3 п.14
""Ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним особам
за повідомленою ними господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином".

В матеріалах справи міститься докази
про вручення поштового повідомлення
тобто за тією, котра вказана в позовній
заяві. Враховуючи вищевикладене, суд
вважає, що сторони були належним чином
повідомлені про дату та місце розгляду
справи ( а.с.67)

За таких обставин, справа
розглядається на підставі ст. 75 ГПК
України за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

16 жовтня 2005 року між Державним
підприємством "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" (позивачем,
енергопостачальною організацією) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідачем, споживачем) було
укладено договір № 130 про постачання
теплової енергії в гарячій воді (
а.с.16-17).

Відповідно до розділу 1 договору
енергопостачальна організація взяла
на себе зобов'язання постачати
споживачеві теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
споживач зобов'язався оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором.

Згідно пункту 10.1 договору, цей договір
набуває чинності з 17 жовтня 2005 року і
діє до 17 жовтня 2006 року і відповідно до
пункту 10.2 договору строк його дії
щорічно автоматично пролонгувався на
кожний наступний рік.

Відповідно до пункту 2.1 договору
теплова енергія постачається
споживачу у вигляді гарячої води на
такі потреби: опалення - в період
опалювального сезону; гаряче
водопостачання - протягом року у
приміщення за адресою, АДРЕСА_2,
загальною площею 125,20 кв.м..

Нежитлове приміщення відповідача
розташоване на першому поверсі
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_2. Зазначений житловий будинок
обладнаний системою централізованого
опалення, яка в свою чергу гідравлічно
та теплотехнічно об'єднана з системою
опалення нежитлового приміщення
відповідача, що разом становить єдину
систему централізованого опалення
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_2. Технічної можливості
відключення окремих приміщень від
централізованого опалення у даному
житловому будинку не передбачено.

Приміщення відповідача окремим
приладом обліку теплової енергії не
обладнано.

Згідно пункту 5.1 договору облік
споживання теплової енергії
проводиться за приладами обліку, а у
разі їх відсутності - розрахунковим
способом.

Відповідно до пункту 6.2. договору
розрахунковим періодом є календарний
місяць.

Згідно пункту 6.1 договору розрахунки за
спожиту теплову енергію, здійснюються
за рахунками, виписаними на підставі
показань приладів обліку теплової
енергії або розрахунковим способом,
виключно в грошовій формі відповідно
до діючих тарифів за розрахунковий
період (місяць), встановлених відділом
цін Луганської облдержадміністрації (
22 липня 2010 року - зі дня набрання
чинності Закону України "Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг" від 09.07.2010 року № 2479-У!, тарифи на
теплову енергію для суб*єктів
природних монополій встановлює
національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг ).

Вартість 1 Гкал. теплової енергії, що
поставлялась відповідачу складала: з 01
квітня 2012 року (тариф для потреб інших
споживачів) - 970,02 грн. (без ПДВ)
відповідно до наказу по підприємству
від 21 березня 2012 року № 70 "Про введення
тарифу на теплову енергію, що
відпускається бюджетним організаціям
та іншим споживачам", прийнятого на
підставі постанови НКРРКП України від
16 березня 2012 року № 136 "Про встановлення
тарифів на теплову енергію ДП
"Сєвєродонецька теплоелектроцентраль";

з 01 січня 2014 року по 31 березня 2014 року
(тариф для потреб інших споживачів) -
900,67 грн. (без ПДВ) відповідно до наказу
по підприємству від 14 січня 2014 року № 8
"Про введення тарифу на теплову
енергію, що відпускається бюджетним
організаціям та іншим споживачам",
прийнятого на підставі постанови
НКРРКП України від 31 грудня 2013 року № 485
"Про встановлення тарифів на теплову
енергію, її виробництво,
транспортування, постачання для
бюджетних установ та інших споживачів
(крім населення) ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль";

з 01 квітня 2014 року (тариф для потреб
інших споживачів) - 1085,63 грн. (без ПДВ)
відповідно до наказу по підприємству
від 31 березня 2014 року № 53 "Про введення
тарифу на теплову енергію для
бюджетних установ та інших споживачів",
прийнятого на підставі постанови
НКРРКП України від 31 березня 2013 року №
231 "Про встановлення тарифів на теплову
енергію, її виробництво,
транспортування, постачання для
бюджетних установ та інших споживачів
(крім населення) ДП "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль".

У опалювальних сезонах: 2012-2013 років: у
періоді з жовтня 2012 року по квітень 2013
року; 2013-2014 років: у періоді з жовтня 2013
року по квітень 2014 року, позивач
поставив теплової енергії у вигляді
гарячої води на опалення нежитлового
приміщення відповідача на загальну
суму 2418,61 грн.

Разом з тим, в порушення умов договору
та вимог чинного законодавства,
відповідач свої зобов'язання по
проведенню оплати виконав частково, а
саме відповідачем

Матеріали справи свідчать про те, що
відповідачу у наведених вище періодах
щомісяця надавалися рахунки, які є
також актами здавання - приймання
поставленої теплової енергії на
опалення нежитлового приміщення
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3.

Відповідно до з абзацем 3 статті 1
Закону України "Про електроенергетику"
енергія - електрична чи теплова
енергія, що виробляється на об'єктах
електроенергетики і є товарною
продукцією, призначеною для
купівлі-продажу.

Згідно статтей 1, 19 Закону України "Про
теплопостачання" теплова енергія
-товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу. Вироблена теплова
енергія постачається споживачу згідно
з договором купівлі-продажу.

Регулювання відносин у сфері
теплопостачання має певні особливості,
викликані такими об'єктивними умовами
функціонування систем
теплопостачання, як, крім іншого,
наявністю поділу господарської
діяльності у сфері теплопостачання на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії;
централізованим теплопостачанням
споживачів від теплоелектроцентралей
і котелень, які входять до об'єднаної
енергетичної системи України - стаття 5
Закону України "Про теплопостачання".

За змістом статті 1 Закону України "Про
теплопостачання" споживачем теплової
енергії визнається особа, яка
використовує теплову енергію на
підставі договору.

Зазначене кореспондує з положеннями
Правил користування тепловою енергією,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 03 жовтня 2007 року
№ 1198, за змістом яких споживач теплової
енергії - фізична особа, яка є власником
будівлі або суб'єктом підприємницької
діяльності, чи юридична особа, яка
використовує теплову енергію
відповідно до договору.

Відповідно до частини 6 статті 19 Закону
України "Про теплопостачання" споживач
повинен здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Згідно з частини 1 статті 275
Господарського кодексу України
України, за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
підігріту воду (енергію) споживачеві
(абоненту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відпуск енергії без оформлення
договору не допускається.

Відповідно до частин 1-2 статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема є:
договори та інші правочини; створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності:
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
юридичні факти; цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Згідно статті 174 Господарського
кодексу України договір є підставою
для виникнення господарських
зобов'язань.

Відповідно до положень статтей 525, 530, 629
Цивільного кодексу України договір є
підставою для виникнення зобов'язань,
які повинні виконуватися належним
чином і в установлений строк,
відповідно до умов договору;
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння заміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) - стаття 610
Цивільного кодексу України.

Згідно приписів статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін), якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час, а боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги.

Як встановлено пунктом 6.1 договору
передумовою здійснення відповідачем
розрахунків за спожиту теплову енергію
визначено виставлення рахунків, які
виписуються з урахуванням показань
приладів обліку теплової енергії або
визначаються розрахунковим способом.
Враховуючи, що договором не визначено
механізму надання рахунків та не
передбачено строку коли споживач
повинен оплатити надані рахунки, то
прострочення оплати послуг
починається після спливу семиденного
строку, встановленого частиною 2 статті
530 Цивільного кодексу України з моменту
отримання рахунку.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки.

Згідно частин 1 та 3 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Пунктом 7.2.3 договору встановлено, що
споживачу за несвоєчасне виконання
розрахунків за теплову енергію
нараховується пеня за 1 рік у розмірі 1 %
від належної до сплати суми за кожен
день прострочення.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги та утримання
прибудинкових територій" від 20 травня
1999 року № 686-XIV суб'єкти підприємницької
діяльності за несвоєчасні розрахунки
за спожиті комунальні послуги
сплачують пеню в розмірі 1% від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення, якщо інший розмір пені не
встановлено угодою сторін, але не
більше 100% загальної суми боргу.

Матеріали справи свідчать про те, що
загальна сума пені по рахункам за
періоди прострочення з 19 листопада 2013
року по 30 вересня 2014 року складає 1219,68
грн.

В силу приписів частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Розмір трьох процентів річних по
рахункам за відповідні періоди
прострочення з 19 листопада 2012 року по 30
вересня 2014 року складає 79,10 грн.

Також, відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу, з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Загальний розмір інфляційних
нарахувань по рахункам за відповідні
періоди прострочення з 19 листопада 2012
року по 30 вересня 2014 року становить 292,35
грн.

Згідно статей 55 Конституції України,
статей 15, 16 Цивільного кодексу України
кожна особа має право звернутись до
суду за захистом свого цивільного
права у разі його порушення, невизнання
або оспорювання.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що
позовні вимоги позивача є
обґрунтованими, законними,
підтвердженими матеріалами справи і
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору, у разі задоволення позовних
вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 6, 8, 13, 19, 124, 129, Конституції
України, статтями 11-16, 258, 520, 525, 526, 530,
549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України,
статтями 193, 216-218, 230, 231, 275-277
Господарського кодексу України,
статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (93413, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Державного
підприємства "Сєвєродонецька
теплоелектроцентраль" (93403, Луганська
область, м. Сєвєродонецьк-3,
ідентифікаційний код 00131050) 2418,61 грн.
основного боргу, 1219,68 грн.- пені, 79,10 грн.
3% річних, 292,35 грн. інфляційних витрат
та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 18.11.2014 р.

Суддя Л.С. Лаврова