ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2014 року Справа № 903/344/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Карабаня В.Я.,

суддів
Жаботиної Г.В., Ковтонюк Л.В.,

у відкритому судовому засіданні за
участю представників сторін:

від позивача: у засідання не прибули,

від відповідача: Мельник О.В.,
довіреність,

від третіх осіб: у засідання не
прибули,

розглянувши касаційну скаргу
Державного підприємства "Цуманське
лісове господарство"

на постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
13.10.2014р.

у справі № 903/344/14 Господарського суду
Волинської області

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АРЗУ"

до відповідача Державного
підприємства "Цуманське лісове
господарство"

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Головне
управління Державної казначейської
служби України у Волинській області,
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Ківерцівському районі Волинської
області, Волинське обласне управління
лісового та мисливського господарства,

про стягнення 626 712,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "АРЗУ" звернулось до
Господарського суду Волинської
області з позовом до Державного
підприємства "Цуманське лісове
господарство" про стягнення 616712,16 грн.
заборгованості. У подальшому позивач
зменшив свої позовні вимоги до 569762,16
грн.

До участі в справі в якості третіх осіб,
які не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
залучено Головне управління Державної
казначейської служби України у
Волинській області, Головне управління
Державної казначейської служби
України у Ківерцівському районі
Волинської області, Волинське обласне
управління лісового та мисливського
господарства.

Рішенням Господарського суду
Волинської області від 17.06.2014р. (суддя
Костюк С.В.), яке залишено без змін
постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014р.
(колегія суддів у складі: Петухов М.Г.,
Гулова А.Г., Маціщук А.В.), припинено
провадження в справі на суму 56950 грн., а
в решті позов задоволено.

Не погодившись в вказаними судовими
рішеннями, Державне підприємство
"Цуманське лісове господарство"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права, заявило вимоги про скасування
рішення суду першої інстанції та
постанови суду апеляційної інстанції,
а також направлення справи на новий
розгляд до Господарського суду
Волинської області.

Розглянувши касаційну скаргу,
перевіривши правильність застосування
господарськими судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Звертаючись до господарського суду з
позовом у даній справі, позивач заявив
позовні вимоги про стягнення з
позивача заборгованості в сумі 569762,16
грн., яка складається із заборгованості
за договором підряду №А-8 від 01.08.2013р. у
сумі 314219,76 грн. та за договором
субпідряду №20-20/13 від 05.11.2013р. у сумі
255542,40 грн. (з урахуванням уточнення).

Суди першої та апеляційної інстанцій
встановили, що між сторонами у справі
укладено договір підряду №А-8 від
01.08.2013р., за умовами якого позивач взяв
на себе зобов'язання виконати роботи з
капітального ремонту дороги урочища
"Розвилка" - село Сильне Сильненського
лісництва протяжністю 2,125 км
договірною вартістю 922943 грн. Згідно з
п.п. 5.2, 5.3 договору розрахунки за
виконані роботи здійснюються між
замовником і підрядником на підставі
акта виконаних робіт ф.КБ-2в і довідки
про вартість виконаних робіт та витрат
ф.КБ-3, складених у відповідності з
положеннями чинних ДБН та ВБН; кінцеві
розрахунки за виконані роботи
здійснюються протягом 10 календарних
днів після підписання акту виконаних
робіт.

Факт виконання позивачем робіт за
даним договором на загальну суму 602134,16
грн. підтверджується довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
ф.КБ-3 та актами приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2013 року
№№1, 2, 3, підписаними сторонами без
жодних зауважень.

Зважаючи на погашення відповідачем
після порушення провадження в справі
заборгованості на суму 56950 грн. та
зменшення у зв'язку з цим вимог
позивачем, суд першої інстанції
правильно припинив провадження в
частині позовних вимог про стягнення
вказаної суми на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Встановивши наявність заборгованості
за названим договором у сумі 314219,76 грн.,
суди першої та апеляційної інстанцій
позовні вимоги в цій частині
задовольнили, керуючись положеннями
ст.ст. 11, 526, 530, 610, 837, 838, 844, 846, 854, 879,
Цивільного кодексу України та ст.ст.
173-175, 193 Господарського кодексу України.

У силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

При цьому ціна у договорі підряду може
бути визначена у кошторисі; якщо робота
виконується відповідно до кошторису,
складеного підрядником, кошторис
набирає чинності та стає частиною
договору підряду з моменту
підтвердження його замовником;
кошторис на виконання робіт може бути
приблизним або твердим; кошторис є
твердим, якщо інше не встановлено
договором; зміни до твердого кошторису
можуть вноситися лише за погодженням
сторін (ч.ч. 1-3 ст. 844 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 854, ч. 4 ст. 879 ЦК
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково; оплата робіт
провадиться після прийняття
замовником збудованого об'єкта
(виконаних робіт), якщо інший порядок
розрахунків не встановлений за
погодженням сторін.

Заперечуючи проти висновків судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позову в цій частині, касатор
посилається на те, що роботи по
капітальному ремонту ділянки дороги
від урочища "Розвилка" до с. Сильне в
Сильненському лісництві виконані зі
значним порушенням ДБН, оскільки
згідно з кошторисною документацією
товщина щебеневого одношарового
покриття становить 15 см (мінімальний
конструктивний шар в щебеневих
дорогах), а підрядник згідно з актом
вклав товщину шару щебеню лише 8 см.

Обов'язок замовника прийняти роботу,
виконану підрядником, встановлено ст.
853 ЦК України, згідно з ч.ч. 1-4 якої
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.
Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі. Замовник, який прийняв роботу
без перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).
Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника. У разі виникнення між
замовником і підрядником спору з
приводу недоліків виконаної роботи або
їх причин на вимогу будь-кого з них має
бути призначена експертиза.

Тобто прийнявши виконані позивачем
роботи шляхом підписання без зауважень
актів приймання виконаних будівельних
робіт за грудень 2013 року №№1, 2, 3,
відповідач втратив право у подальшому
посилатися на певні відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі. При чому нездійснення
відповідачем як замовником перевірки
роботи, зокрема погодження з
інспектором технічного нагляду
кількості та якості виконаних
будівельних робіт, не надає йому права
посилатися на явні недоліки. Обставини
ж виявлення у встановленому законом
порядку прихованих недоліків судами
під час розгляду справи не встановлені
та відповідачем не доводились.

Отже, встановивши факт засвідчення
уповноваженою особою відповідача
довідки про вартість виконаних
будівельних робіт та актів приймання
виконаних будівельних робіт за
договором підряду №А-8 від 01.08.2013р., суди
першої та апеляційної інстанцій дійшли
правильного висновку про виникнення у
відповідача обов'язку з оплати
виконаних на його користь робіт, які
були ним прийняті, тому правильно
задовольнили позовні вимоги в цій
частині.

Викладені ж у касаційній скарзі доводи
відповідача в цій частині спору не
відповідають вимогам вищевказаних
правових норм, зокрема ст. 853 ЦК України,
та по суті зводяться до переоцінки
судом касаційної інстанції наданих
сторонами доказів та встановлення
інших обставин, ніж встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій, що не
входить до визначених ст. 1117 ГПК
України меж перегляду справи в
касаційній інстанції.

Крім того, суди встановили, що 05.11.2013
року між сторонами у справі укладено
договір субпідряду №20-20/13, за умовами
якого позивач (субпідрядник)
зобов'язався виконати роботи з
капітального ремонту по здійсненню
заходів щодо запобігання підтоплення
населених пунктів лісогосподарських
угідь на території Сильненського
лісництва Ківерцівського району
Волинської області, відновлення
(капітальний ремонт)
гідромеліоративної мережі (ділянка №2).

Відповідно до п.п. 3, 4, 30 договору склад
та обсяги робіт, що доручаються до
виконання підряднику, визначені
проектною документацією; строк
виконання робіт листопад-грудень 2013
року.

Згідно з п.п. 7, 23, 24 договору договірна
ціна робіт визначена на основі
твердого кошторису, що є невід'ємною
частиною договору, є твердою і складає
255542,40 грн.; фінансування робіт
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету; розрахунки за
виконані роботи будуть здійснюватися
із врахуванням положень загальних
умов, затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 01.08.2005 року №668 на
підставі типових форм №КБ-2в, КБ-3
проміжними платежами в міру виконання
робіт за видами.

У п. 30 договору сторони погодили, що
приймання-передача закінчених робіт
(об'єкта будівництва) буде
здійснюватися відповідно до вимог
Загальних умов та інших нормативних
актів, які регламентують прийняття
закінчених об'єктів в експлуатацію.

Виконання відповідачем робіт за
договором субпідряду №20-20/13 від 05.11.2013р.
на суму 255542,40 грн. підтверджено
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт ф.КБ-3 та актом
приймання виконаних будівельних робіт
ф.КБ-2в за листопад 2013 року, які
підписані генпідрядником - ДП
"Цуманське лісове господарство" та
субпідрядником - ТОВ "АРЗУ", скріплені
їх печатками.

Зважаючи на встановлення вказаних
обставини виконання позивачем
відповідних робіт за договором
субпідряду №20-20/13 від 05.11.2013р. та їх
прийняття позивачем, висновок судів
щодо задоволення позовних вимог про
стягнення заборгованості за ці роботи
відповідає вимогам ст.ст. 526, 837, 838, 853, 854,
879, 882 Цивільного кодексу України та ст.
193 Господарського кодексу України.

У касаційній скарзі відповідач щодо
цієї частини спору посилається на те,
що п. 23 договору субпідряду №20-20/13 від
05.11.2013р. фінансування робіт
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету, а для оплати
відповідних робіт кошти з держбюджету
не були профінансовані.

Судова колегія вважає, що такі доводи
відповідача правильно відхилені
судами першої та апеляційної
інстанцій, оскільки відсутність
бюджетних коштів не є достатньою
підставою для звільнення від виконання
зобов'язання з огляду на практику
Європейського суду з прав людини,
зокрема, у справі "Терем ЛТД, Чечеткін
та Оліус проти України", яка підлягає
обов'язковому врахуванню в силу ст. 17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини".

Отже, перевіривши відповідно до ч. 2 ст.
1115 Господарського процесуального
кодексу України юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення в оскарженій постанові,
касаційна інстанція не вбачає підстав
для її скасування та задоволення
касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Цуманське лісове
господарство" залишити без
задоволення, а постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
13.10.2014р. у справі №903/344/14 Господарського
суду Волинської області - без змін.

Головуючий суддя
Карабань В.Я.

Судді
Жаботина Г.В.

Ковтонюк Л.В.