ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Справа № 922/4637/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Кролівець М.О.

розглянувши справу

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Сватівському районі
Луганської області, м. Сватове до ДП
"Луганський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України",
м.Луганськ про стягнення коштів в
сумі 4845,68 грн. за участю представників:

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління Пенсійного фонду
України в Сватівському районі
Луганської області, звернувся з
позовом до відповідача - Дочірнього
підприємства "Луганський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", про
стягнення заборгованості по сплаті
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій по списку 2 в
сумі 4845,68 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань з оплати відповідних
коштів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 22 жовтня 2014
року вказану позовну заяву було
прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі № 922/4637/14 і
призначено справу до слухання у
судовому засіданні на 17 листопада 2014
року.

В судове засідання сторони своїх
уповноважених представників не
направили, про причини неявки суд не
повідомили.

10 листопада 2014 року через канцелярію
суду від позивача надійшла заява (вх.№
39352 від 10.11.2014 р.), відповідно до якої
позивач, з посиланням на ст.ст. 78, 80 ГПК
України, відмовився від позову та
просив суд припинити провадження у
справі. Вказана заява була долучена
судом до матеріалів справи.

Суд, відповідно до вимог ст.ст. 64, 65 ГПК
України направляв за визначеними в
позовній заяві та в ЄДРПОУ адресами
ухвалу про порушення провадження у
справі та про відкладення розгляду
справи. Втім, сторони правом на участь в
судових засіданнях не скористались.

Враховуючи наведене, а також положення
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку,
беручи до уваги достатність наявних в
матеріалах справи доказів для
вставлення в повному обсязі фактичних
обставин справи, суд вважає за
необхідне вирішити спір у даній справі.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

20 травня 2002 року відповідача
зареєстровано в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців в якості юридичної
особи.

Таким чином, відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
Закону України "Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування", Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої Постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003 р. № 21-1, відповідач мав з коштів,
призначених на оплату праці, вносити до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 робіт, професій, посад і
показників, затверджених КБ України у
розмірі 20 % з наступним збільшенням її
щороку на 10% до 100% розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком.

Звертаючись з позовом до суду, позивач
посилався на наявність у відповідача
заборгованості по сплаті фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій по списку 2 в сумі 4845,68
грн.

Як свідчить банківська виписка, 07.10.2014
р. відповідач сплати позивачу в тому
числі вказану суму коштів (банківська
виписка від 07.10.2014 р. на суму 7268,52 грн.).

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним вище обставинам, суд дійшов
висновку про неможливість задоволення
вказаних позовних вимог.

Відповідно до ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними. Пенсії, інші види
соціальних виплат та допомоги, що є
основним джерелом існування, мають
забезпечувати рівень життя, не нижчий
від прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом (ч. 1 ст. 67
Конституції України).

На пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи: працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком N 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць. Працівникам, які мають
не менше половини стажу роботи з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, пенсії на пільгових
умовах призначаються із зменшенням
віку, передбаченого статтею 12 цього
Закону, на 1 рік за кожний повний рік
такої роботи чоловікам і на 1 рік 4
місяці - жінкам працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком N 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць
(ч.ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення").

Виплата пенсій провадиться за поточний
місяць загальною сумою у встановлені
строки, але не пізніше 25 числа місяця,
за який виплачується пенсія (ст. 85
Закону України "Про пенсійне
забезпечення").

Як свідчать матеріали справи та не
заперечує позивач, до звернення
останнього з даним позовом до суду
відповідач сплатив вартість
заборгованості, яка становила зміст
позовних вимог у даному провадженні.

На підставі викладеного, суд не вбачає
підстав для задоволення позовних
вимог.

Розглядаючи заяву позивача про відмову
від позову, суд зазначає наступне.

Суд, дослідивши матеріали справи та
відповідної заяви, встановивши, що
заявлена позивачем до стягнення
заборгованість була сплачена
відповідачем ще до подання
відповідного позову до суду, дійшов
висновку про неможливість прийняття
заяви позивача про відмову від позову,
оскільки предмета спору не існувало на
момент подання позивачем позовної
заяви.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України
та покладає витрати по сплаті судового
збору в розмірі 1827,00 грн. на позивача у
зв'язку з відмовою в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до п. 4.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21 лютого 2013 року N 7 у випадках коли
позивач звільнений від сплати судового
збору, якщо позов залишено без
задоволення - судовий збір не
стягується.

Враховуючи, що позивача звільнено від
сплати судового збору, відповідні
кошти стягненню не підлягають.

З огляду на наведене, відповідно до
ст.ст. 530, 612 ЦК України та керуючись
ст.ст. 1, 4, 4-2, 4-3, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий.

Повне рішення складено 20.11.2014 р.

Суддя Н.В. Калініченко