ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.11.14р. Справа № 904/8402/14

За позовом комунального підприємства
Дніпродзержинської міської ради
"ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА",
м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська
область

до Департаменту житлово-комунального
господарства та будівництва
Дніпродзержинської міської ради,
м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська
область

про стягнення заборгованості за
договором на відпуск теплової енергії
№167т від 01.11.09р.

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Миткалик Є.В.
- довіреність № 00.01.0136 від 10.07.14р.;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство
Дніпродзержинської міської ради
"Дніпродзержинськтепломережа",
м.Дніпродзержинськ, Дніпропетровська
область (далі по тексту - позивач)
звернулося до господарського суду з
позовною заявою до департаменту
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради (далі по тексту -
відповідач) про стягнення 7045,03грн. -
основного боргу; 1668,80грн. - пені. Судові
витрати по справі позивач просив суд
стягнути з відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. № 00.01.1774 від 23.10.14р. ухвалою
суду від 28.10.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 20.11.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 06.11.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду 04.11.14р.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 06.11.14р. з
відміткою представника відповідача
про отримання ухвали суду 03.11.14р.

20.11.14р. повноважний представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача в
судове засідання не з'явився,
клопотання про відкладення розгляду
справи не заявляв, відзив на позов не
надав, витребуванні судом документи не
представив, про розгляд справи
повідомлений належним чином.

Абзацом 1 п. 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.11р. за №18 визначено, що у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

На думку суду неявка у судове засідання
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи за
наявними матеріалами.

В судовому засіданні оглянуто всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
20.11.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.13р. між комунальним підприємством
Дніпродзержинської міської ради
"Дніпродзержинськтепломережа" (далі по
тексту - позивач, постачальник) та
департаментом житлово-комунального
господарства та будівництва
Дніпродзержинської міської ради (далі
по тексту - відповідач, споживач)
укладено договір №167Т про відпуск
теплової енергії) (далі по тексту -
договір). Відповідно до умов п. 1.1
договору його предметом є продаж
постачальником споживачеві теплової
енергії для потреб опалення вентиляції
та гарячого водопостачання в
кількості, у строки та на інших умовах,
що зазначені в цьому договорі.

Пунктом 2.2 договору визначено, що
постачальник проводить відпуск т/е для
потреб опалення, вентиляції та
гарячого водопостачання згідно з
діючими ДБН по об'єктах споживача,
згідно адрес: вул. Спортивна, 38; Джерело
- ДТЕЦ. Загальна опалювальна площа -
304,78грн. Планове (середнє) теплове
навантаження на опалення 11,23 Гкал/міс;
67,36 Гкал/рік.

Пунктом 2.3 договору визначено, що облік
теплової енергії проводиться
розрахунковим способом.

Розділом 3 договору визначено права та
обов'язки сторін. Серед інших на
відповідача покладено обов'язок вчасно
проводити розрахунки за спожиту
теплову енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунки
за т/е, що споживається проводяться в
грошовій формі відповідно до тарифів
встановлених рішенням виконавчого
комітету Дніпродзержинської міської
ради (Облдержадміністрацією), або в
іншій формі згідно з чинним
законодавством. Рішення ВК ДМР від
27.10.2009 №528. Тариф за 1 Гкал складає
582,56грн. з ПДВ.

Інформація про зміну тарифів
доводиться до споживача через засоби
масової інформації і не є підставою для
переукладення договорів. Постачальник
має право примінити нові узгоджені
тарифи без додаткової згоди із
споживачем.

Розрахунковим періодом є календарний
місяць, споживач самостійно одержує
платіжну вимогу у постачальника, після
10-го числа наступного за розрахунковим
місяця.

Споживач на протязі розрахункового
періоду сплачує постачальнику
вартість зазначеної в договорі
місячної кількості т/е, з урахуванням
залишкової суми (сальдо) розрахунків на
початок місяця. Остаточний розрахунок
до 20 числа наступного за розрахунковим
місяця.

За несвоєчасне виконання розрахунків
за т/е нараховується пеня у розмірі 1%
належної до сплати суми за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ. Нарахування пені
проводиться постачальником, після 20
числа наступного за розрахунковим
місяця, при наявності заборгованості у
споживача.

Споживач щомісячно зобов'язаний
проводити звірку розрахунку за т/е в
бухгалтерії постачальника, у разі
невиконання звірки на протязі кварталу
сума боргу нараховується в безспірному
порядку.

Пунктом 5.2 договору визначено, що всі
розрахунки за цим договором
виконуються на підставі платіжних
вимог та двостороннього акту про
постачання т/е, що виписує постачальник
споживачу.

Двосторонній акт про постачання т/е
споживач підписує і один екземпляр
повертає постачальнику в 5-ти денний
термін. В разі неповернення акту в
зазначений термін та відсутності
мотивованої (письмової) відмови,
кількість отриманої т/е вважається
беззаперечною та прийнятою до сплати.

Цей договір набуває чинності з дня його
підписання обома сторонами та діє до
01.11.10р., а в частині проведення
розрахунків - до повного їх здійснення.
Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде заявлено однією із
сторін (пункт 9.1 договору).

На виконання умов укладеного між
сторонами договору позивач здійснював
поставку відповідачу теплової енергії
в період з жовтня 2011 року по квітень 2013
року на загальну суму 134623,57грн., що
підтверджується актами про постачання
теплової енергії за вказаний період,
які частково підписані представником
відповідача та засвідчені печаткою
відповідача, а решта не заперечувалися,
у зв'язку з чим обґрунтованим є
висновок, що акти погоджені та
прийняті, а саме:

за жовтень 2011 року - Акт №А.10-1735 на суму
2868,04грн.;

за листопад 2011 року - Акт №А.11-5648 на суму
15206,11грн. (а.с.29);

за грудень 2011 року - Акт №А.12-5452 на суму
20224,20грн. (а.с.20);

за січень 2012 року - Акт №А.1-004557 на суму
15297,61грн. (а.с.27);

за лютий 2012 року - Акт №Акт-8-3489 на суму
7510,50грн. (а.с.26);

за лютий 2012 року - Акт №Акт-8-3488 на суму
11404,25грн. (а.с.25);

за березень 2012 року - Акт №А.3-004807 на
суму 7060,05грн. (а.с.24);

за квітень 2012 року - Акт №А.4-5099 на суму
2172,50грн. (а.с.23);

за жовтень 2012 року - Акт №А.10-2103 на суму
475,09грн. (а.с.22);

за листопад 2012 року - Акт №А.11-6116 на суму
8145,89грн. (а.с.21);

за грудень 2012 року - Акт на суму 11132,72грн.
(а.с.19);

за січень 2013 року - Акт №А.1-005341 на суму
12218,83грн. (а.с.18);

за лютий 2013 року - Акт № А.2-5485 на суму
10589,66грн. (а.с.15);

за березень 2013 року - Акт №А.3-4177 на суму
8960,48грн. (а.с.16);

за квітень 2013 року - Акт №А.4-55382 на суму
1357,64грн. (а.с.17).

Позивач звертає увагу суду, що
супровідним листом за вих.№00.09.0794/1 від
08.07.14р. на адресу відповідача були
направлені акти про постачання
теплової енергії за спірний період,
однак досі не повернулися від
відповідача, у зв'язку з чим
обґрунтованим є висновок, що вони
відповідачем прийняті та погоджені.

Враховуючи, що відповідач в
установлений договором строк не
розрахувався з позивачем за теплову
енергію в повному обсязі, а погасив
заборгованість лише частково у розмірі
127578,54грн. позивач звернувся до суду з
позовною заявою про стягнення з
відповідача на користь позивача
7045,03грн. основного боргу.

В свою чергу, відповідач доказів
належного виконання своїх зобов'язань
по вищезазначеному договору на момент
розгляду спору до господарського суду
не надав. Крім того, відповідач не
скористався наданим йому правом на
судовий захист, наведених позивачем
обставин не спростував.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання, та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача у
розмірі 7045,03грн., слід визнати
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Доказів оплати теплової енергії в сумі
7045,03грн. відповідач не надав, доводи
позивача, наведені в обґрунтування
позову, не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України визначено, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання грошових
зобов'язань, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано (ч. 6 ст.
232 Господарського кодексу України).

Як встановлено пунктом 5.1 договору за
несвоєчасне виконання розрахунків за
т/е нараховується пеня у розмірі 1%
належної до сплати суми за кожен день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ. Нарахування пені
проводиться постачальником, після 20
числа наступного за розрахунковим
місяця, при наявності заборгованості у
споживача.

На підставі пункту 5.1. договору
позивачем була нарахована пеня у
розмірі 1668,80грн., розрахунок якої судом
перевірений та визнаний вірним, а
вимога є такою, що підлягає задоволенню
у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином та в установлені строки.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

З урахуванням положень ст.49
Господарського процесуального кодексу
України стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір у
розмірі 1827,00грн.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612,
625, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 33, 34, 36,
44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з департаменту
житлово-комунального господарства та
будівництва Дніпродзержинської
міської ради (51931, Дніпропетровська
область, м.Дніпродзержинськ,
вул.Москворецька, 14; ідентифікаційний
код 34827358) на користь комунального
підприємства Дніпродзержинської
міської ради
"Дніпродзержинськтепломережа" (51914,
Дніпропетровська область,
м.Дніпродзержинськ, вул.Петровського,
буд. 168, ідентифікаційний код 03342573)
7045,03грн. (сім тисяч сорок п'ять грн. 03
коп.) - основний борг; 1668,80грн. (одна
тисяча шістсот шістдесят вісім грн. 80
коп.) - пеня; 1827,00грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) -
судовий збір, видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

20.11.14р.

Суддя І.В. Петренко