ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 р.
Справа № 914/3419/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керхер", м. Київ

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Львів

про стягнення 15 944, 28 грн.

Суддя Мороз Н.В.

При секретарі Н.Кривці

Представники:

Від позивача: Сивоконь С. А.

Від відповідача: н/з

Суть спору:

Позовну заяву подано товариством з
обмеженою відповідальністю "Керхер", м.
Київ до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Львів про стягнення 15 944, 28
грн.

Ухвалою господарського суду від
26.09.2014р. порушено провадження у справі
та призначено до розгляду на 21.10.2014р.

Для об"єктивного та всестороннього
вирішення спору, ухвалою суду від
21.10.2014р. розгляд справи відкладався з
підстав, викладених у відповідній
ухвалі.

В судове засідання 18.11.2014р. представник
позивача з"явився, позовні вимоги
підтримав з підстав, наведених у
позовній заяві, позов просить
задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, хоча належним
чином був повідомлений про час і місце
судового засідання, вимог ухвал суду
від 26.09.2014р. та 21.10.2014р. не виконав,
відзиву на позов не подав.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
05.11.2014р., фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1,
куди і скеровувались ухвали
господарського суду Львівської
області рекомендованими листами з
повідомленням про вручення, котрі
повернуті з відміткою про вручення.

Враховуючи наведене, суд вважає за
доцільне розглянути справу без участі
відповідача або його представника та
за відсутності його відзиву на позов, в
порядку ст.75 ГПК України, за наявними у
справі доказами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення повноважного
представника позивача, оцінивши подані
докази в їх сукупності, суд встановив:

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
зобов"язання вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов"язку.

Однією з підстав виникнення
зобов"язань, згідно ст.11 ЦК України,
зокрема є договори та інші правочини.

01.01.2011р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Керхер» (позивач, за
договором - постачальник) та фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1
(відповідач, за договором -
дистриб'ютор) укладено договір №UA-2011/32.

Відповідно до умов п.1.1 договору,
постачальник зобов'язується передати у
власність дистриб'ютору товар,
визначений у прайс-листі
постачальника, а також не виключні
права на збут товару в Україні, а
дистриб'ютор зобов'язується прийняти
та оплатити товар, а також
дотримуватись встановлених договором
обов'язків при подальшій реалізації
товару третіми особами.

Згідно п.1.2 договору, постачання товару
здійснюється постачальником
дистриб'ютору окремими партіями. Ціни,
кількість, номенклатура та вартість
товару зазначатимуться в
рахунках-фактурах на кожну окрему
поставку товару.

Пунктом 4.1 договору, передбачено умови
поставки товару, а саме, постачальник
відвантажує товар дистриб'ютору за
цінами, що зазначаються в
рахунках-фактурах на кожну окрему
поставку товару та відповідають цінам,
які зазначені в прайс-листах
постачальника, що діють на дату
поставки, з урахуванням попередньо
погоджених умов. Діючі на момент
підписання договору прайс-листи
містяться у додатку №1 до договору, що є
невід'ємною частиною договору.

У відповідності до умов п.7.2. договору,
розрахунки між постачальником та
дистриб'ютором проводяться на підставі
рахунків-фактур, шляхом переведення
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника, вказаний у реквізитах
сторін договору протягом 30 (тридцяти)
днів з дати поставки товару. Датою
поставки вважається дата зазначена у
видатковій накладній. Датою платежу за
договором є дата зарахування грошових
коштів на рахунок постачальника (п. 7.3
договору).

На виконання взятих на себе зобов'язань
позивачем поставлено товар на загальну
суму 15 944, 28 грн., що підтверджується
підписаними та скріпленими печатками
двох сторін видатковими накладними від
05.10.2011р. № на суму 10 695, 77 грн. та від
31.10.2011р. № на суму 5 248, 51 грн. (в
матеріалах справи).

Виставлені позивачем рахунки - фактури
на оплату від 05.10.2011р. та від 31.10.2011р.
відповідач не оплатив, внаслідок чого
виникла заборгованість в розмірі 15 944, 28
грн.

Станом на день розгляду справи факт
проведення відповідачем оплати
вартості поставленого позивачем
товару підтверджений не був, відтак,
заборгованість відповідача перед
позивачем не змінилась та становить 15
944, 28 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України та ст.193
ГК України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином згідно
умов договору та актів цивільного
законодавства, а при відсутності таких
вказівок - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до приписів ст. 599 ЦК
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст.32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статей 33, 38 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Зазначені вище норми процесуального
закону спрямовані на реалізацію статті
4-3 ГПК України. Згідно з положеннями
цієї статті судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку
про те, що матеріалами справи
підтверджено невиконання відповідачем
своїх зобов'язань, а відповідачем не
спростовано доводів позовної заяви, не
надано суду належних та допустимих
доказів про наявність інших обставин
ніж ті, що досліджені в ході судових
засідань, а відтак, позовні вимоги
підлягають до задоволення повністю.

З огляду на те, що спір виник з вини
відповідача, судові витрати,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
покладаються на останнього.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 526, 530, 599, 629 ЦК
України, ст.193 ГК України, ст.ст. 43, 32, 33, 38,
49, 75, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України,
господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_2) на користь з товариства з
обмеженою відповідальністю «Керхер»,
м. Київ, вул. Воровського, 33 () - 15 944, 28 грн. заборгованості та 1827,
00 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Рішення складено 21.11.2014р.

Суддя
Мороз Н.В.