ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.Справа № 922/4101/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Кубах
І.М.

розглянувши справу

за позовом Товариство з обмеженою
відповідальністю Компанії "Оріона",
м. Сєвєродонецьк до Сєвєродонецької
міської ради, м. Сєвєродонецьк про
внесення змін до договору за участю
представників сторін:

позивача - Забашта О.О., довіреність №3
від 03.10.2014 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Компанії "Оріяна"
(позивач) звернулося до господарського
суду із позовною заявою до
Сєвєродонецької міської ради
(відповідача), в якій просить суд, з
урахуванням заяви про відмову від
частини позовних вимог (вх.№36548 від
16.10.2014 р.), визнати укладеною Додаткову
угоду до договору №52 оренди землі
від 29.08.2006 р. у редакції, викладеній у
позовній заяві.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між
позивачем та відповідачем було
укладено договір №52 оренди землі
від 29.08.2006 р., за умовами якого
відповідач надав позивачеві у строкове
платне користування до 28.08.231 р.
земельну ділянку - землі промисловості
(під 76/100 часток будівель га споруд), яка
знаходиться за адресою: Сєвєродонецьк,
вул. Єгорова, 11, квартал 32.

Додатковою угодою від 07.02.2012 р. до
договору оренду землі було внесено
зміни щодо розміру орендної плати. Дану
Додаткову угоду було укладено на
виконання рішення сесії
Сєвєродонецької міської ради № 431 від
29.03.2011 р. "Про затвердження нормативно
грошової оцінки земель населених
пунктів м.
Сєвєродонецьк, селища Синенький,
селища Павлоград, селища Лісова Дача,
села Воєводівка" та рішення сесії
міської ради №516 від 28.04.2011 р. "Про
затвердження коефіцієнтів орендної
плати за земельні ділянки, які
передаються в оренду із земель міської
ради" (надалі - рішення Сєвєродонецької
міської ради № 431 від 29.03.2011 р., №516 від
28.04.201 р.).

Згодом, рішення Сєвєродонецької
міської ради № 431 від 29.03.2011 р. та №516 від
28.04.2011 р. були визнані незаконними та
скасовані, що підтверджується
постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 30.10.2012 р. у
справі №2а/1227/3809/2012 та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
01.04.2014 р. у справі №К/9991/65360/12.

У зв'язку із визнанням недійсними та
скасуванням рішень Сєвєродонецької
міської ради №431 від 29.03.2011 р., №516 від
28.03.2011 р. позивач, керуючись п.35 договору
оренди землі, надіслав відповідачеві
10.07.2014 р. пропозицію щодо внесення змін
до договору оренди землі на підставі
зміни нормативної грошової оцінки та
орендної плати. Водночас позивач
направив відповідачеві проект
Додаткової угоди до договору оренди
землі. Однак, відповідач ані відповіді
на клопотання позивача щодо внесення
змін до договору оренди землі, ані
підписаного примірника Додаткової
угоди до договору оренди землі
позивачеві не надіслав, що стало і
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

У своєму позові позивач також зазначив,
що розмір орендної плати у Додатковій
угоді до договору оренди землі,
викладеній у позовній заяві,
розраховано у відповідності до рішення
сесії міської ради "Про внесення змін
до рішення 42-ої (позачергової) сесії
міської ради №1978 від 06.03.2008 р. "Про
затвердження коефіцієнтів орендної
плати за земельні ділянки, які
передаються в оренду земель міської
ради" від 19.02.2009 р. за №2930, на підставі
якого здійснено розрахунок орендної
плати у Додатковій угоді №2 від 19.05.2009 р.
до договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на приписи ст. ст. 632, 651, 652
ЦК України та 30 Закону України "Про
оренду землі".

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, просить суд позов
задовольнити. Крім того, позивач подав
до суду заяву (вх.№39755 від 11.11.2014 р.) про
долучення до матеріалів справи копії
рішення Сєвєродонецької міської ради
Луганської області №4176 від 31.10.2014 р.
Додане рішення долучено судом до
матеріалів справи.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Ухвалою суду від
07.10.2014 р. було задоволено клопотання
відповідача про розгляд справи по суті
за відсутності його представника. У
відзиві на позов (вх.№35486 від 10.10.2014 р.)
позовні вимоги не визнає, просить суд в
позові відмовити, наполягаючи на тому,
що Додаткова угода до договору оренди
землі у редакції, викладеній у позовній
заяві, суперечить нормам чинного
законодавства, оскільки позивач
невірно здійснив розрахунок орендної
плати, а також не вірно визначив строк
внесення орендної плати (з 01.07.2011 р.).

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, вивчивши
матеріали справи, всебічно та повно
дослідивши надані сторонами докази у
їх сукупності, суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Зі змісту ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу
України вбачається, що передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 792 ЦК України за
договором найму (оренди) земельної
ділянки наймодавець зобов'язується
передати наймачеві земельну ділянку на
встановлений договором строк у
володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі - це
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.08.2006 р. між позивачем (орендодавець) та
відповідачем (орендар) було укладено
договір №52 оренди землі, за
умовами якого відповідач на підставі
рішення сесії Сєвєродонецької міської
ради за №2901 від 23.03.2006 р. надав
позивачеві у строкове платне
користування земельну ділянку - землі
промисловості (під 76/100 часток будівель
га споруд), яка знаходиться за адресою:
Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 11, квартал
32 (а.с. 13-14).

Згідно з п. 2. договору оренди землі в
оренду було надано земельну ділянку
загальною площею 0,7441 га., у тому числі:
капітальна одноповерхова - 0,1025 га.,
капітальна трьох і більше поверхова -
0,2048 га., тимчасова - 0,0259 га., під
спорудами - 0,0186 га., під радами та
площадками - 0,2794 га., під зеленими
насадженнями - 0,1129 га.

За умовами п. 8 договору оренди землі
відповідачеві надано в оренду земельні
ділянки строком до 28.08.2031 р.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
оренду землі" орендарі набувають права
оренди земельної ділянки на підставах
і в порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу
України право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Договір оренди землі зареєстровано у
встановленому законом порядку
Сєвєродонецьким міським реєстраційним
офісом Луганської регіональної філії
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" при
Державному Комітеті України по
земельних ресурсах за №52 від
06.09.2006 р. (а.с. 14).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про
оренду землі" передача об'єкта оренди
орендарю здійснюється орендодавцем у
строки та на умовах, що визначені в
договорі оренди землі, за актом
приймання-передачі.

Факт передачі земельних ділянок
позивачеві підтверджується Актом
передачі-прийняття земельної ділянки в
натурі від 06.09.2006 р. (а.с. 15).

За умовами п. 9 договору оренди землі
орендна плата вноситься орендарем
самостійно у грошовій формі та розмірі
9 965,36 грн. на рік.

Судом встановлено, що Додатковими
угодами від 17.04.2008 р., 19.05.2009 р. та 07.02.2012 р.
до договору оренди землі вносились
зміни щодо розміру орендної плати.

Позивач просить суд визнати укладеною
Додаткову угоду до договору оренди
землі у редакції, викладеній у позовній
заяві, у зв'язку із визнанням
незаконними та скасуванням рішень
Сєвєродонецької міської ради №431 від
29.03.2011 р., №516 від 28.03.2011 р., на виконання
яких було укладено Додаткову угоду від
07.02.2011 р.

Дослідивши надані сторонами матеріали
справи та проаналізувавши
вищенаведені доводи позивача, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач обґрунтовує необхідність
внесення змін до договору оренди землі
шляхом укладення Додаткової угоди до
договору оренди землі у редакції,
викладеній у позовній заяві, у зв'язку
із визнанням незаконними та
скасуванням рішень сесії
Сєвєродонецької міської ради № 431 від
29.03.2011 р. та №516 від 28.04.2011 р., на
виконання яких між сторонами
07.02.2011 р. було укладено Додаткову угоду
до договору оренду землі, якою було
внесено зміни в частині орендної плати
(а.с. 39).

Рішенням Сєвєродонецької міської ради
№ 431 від 29.03.2011 р. з 01.07.2011 р. був
затверджений новий розмір нормативної
грошової оцінки земельних ділянок
зазначених населених пунктів.

На виконання рішень сесії
Сєвєродонецької міської ради № 431 від
29.03.2011 р. та №516 від 28.04.2011 р. між
сторонами було укладено Додаткову
угоду від 07.02.2012 р. до договору оренди
землі, якою було внесено зміни щодо
орендної плати (а.с. 39).

Згодом постановою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 30.10.2012 р. у справі №2а/1227/3809/2012 було
визнано незаконним та скасовано з
30.10.2012 р. рішення Сєвєродонецької
міської ради № 431 від 29.03.2011 р., а також
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 01.04.2014 р. у справі №К/9991/65360/12
було визнано незаконним та скасовано з
01.04.2014 р. рішення Сєвєродонецької
міської ради №516 від 25.05.2011 р.

При цьому правомірність Додаткової
угоди від 07.02.2012 року, укладеної на
підставі скасованих рішень, позивачем
не оспорено, на момент розгляду даної
справи дана Додаткова угода є чинною та
підлягає виконанню сторонами договору
відповідно до вимог статті 629 ЦК
України (договір є обов'язковим для
виконання сторонами).

Так, згідно з п. 12 договору оренди землі
розмір орендної плати переглядається
при зміні індексації грошової оцінки
земельної ділянки у разі:

- зміни розмірів земельного податку,
підвищення цін, тарифів, у тому числі
внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами;

- в інших випадках передбачених
законом.

За умовами п. 35 договору оренди землі
зміна умов договору здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору, спір розв'язується
у судовому порядку.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено бо розірвано
за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом. Істотним є таке порушення
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Згідно зі ст. 30 Закону України „Про
оренду землі" зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
такої згоди спір вирішується в
судовому порядку.

10.07.2014 р. позивач надіслав
відповідачеві пропозицію №39/14 від
03.07.2014р. про внесення змін до договору
оренди землі шляхом підписання
Додаткової угоди до договору оренди
землі у редакції, викладеній у позовній
заяві, в частині розміру орендної плати
(а.с. 36).

Згідно змісту Додаткової угоди до
договору оренди землі у редакції,
викладеній у позовній заяві, орендна
плата вноситься орендарем самостійно у
грошовій формі в розмірі з 01.07.2011 р. - 61
797,51 грн. на рік, що складає 5,0% від
нормативної грошової оцінки. При цьому
орендна плата вноситься в такі строки:
щомісячно в розмірі з 01.07.2011 р. - 5 149,79
грн., протягом 30 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного місяця.

Зі змісту Додаткової угоди від 07.02.2012 р.
до договору оренду землі, яка є
невід'ємною частиною договору оренди
землі, орендна плата вноситься у такі
строки: щомісячно в розмірі з 01.07.2011 р.
по 31.12.2011 р. - 5 695,06 грн., з 01.01.2012 р. по
31.12.2012 р. - 7 322,22 грн., з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р.
- 8 135,80 грн., з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. - 8 949,38
грн., з 01.01.2015 р. - 9 762,96 грн. протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
місяця.

Проаналізувавши зміст Додаткової
угоди від 07.02.2012 р. до договору оренди
землі та зміст Додаткової угоди до
договору оренди землі у редакції,
викладеній у позовній заяві, суд дійшов
висновку про те, що в них зазначено один
і той же момент зміни зобов'язань зі
сплати орендних платежів за договором
оренди (початок періоду внесення
зміненої орендної плати - з 01.07.2011 р.).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України).

При цьому статтею 654 ЦК України
передбачено, що зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до частини 3 ст. 653 ЦК України
у разі зміни договору зобов'язання
змінюється з моменту досягнення
домовленості про зміну договору, якщо
інше не встановлено договором чи не
обумовлено характером його зміни. Якщо
договір змінюється у судовому порядку,
зобов'язання змінюється з моменту
набрання рішенням суду про зміну
договору законної сили.

Отже, момент, з якого зобов'язання
сторін за договором вважаються
зміненими залежить від того, як
здійснено зміну договору: за згодою
сторін чи за рішенням суду. Відповідно
до ч. 3 ст. 653 ЦК України при згоді
(домовленості) сторін діє правило про
те, що зобов'язання змінюється з
моменту досягнення домовленості про
зміну договору. Оскільки угода
(домовленість) про зміну договору є
сама договором, то відповідно момент її
укладення повинен визначатися за
загальними правилами, встановленими
щодо моменту укладення договору (ст. 640
ЦК України), тобто з моменту одержання
особою, яка направила пропозицію,
відповіді про її прийняття. У випадку,
коли зміна договору відбувається у
судовому порядку, діє імперативне
правило про те, що зобов'язання
вважаються зміненими з моменту
набрання рішенням законної сили.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги позивача про визнання
додаткової угоди укладеною з
визначеного позивачем періоду часу,
тобто з 01.07.2011 року, є такими, що
суперечать приписам ч. 3 статті 653 ЦК
України. При цьому, суд вважає
неможливим самостійне виключення
та/або вибір судом умов
запропонованого проекту додаткової
угоди, оскільки запропонована редакція
договору має свою структуру та
взаємозв'язок умов.

Крім того, відповідно до статті 1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи,
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність, мають право
звертатися до суду за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Суд вважає, що позивач має право на
захист в судовому порядку права на
внесення до діючого договору оренди
землі змін, що стосуються розміру
орендної плати в зв'язку із змінами, що
відбулися в нормативній грошовій
оцінці землі.

Разом з тим, суд вважає, що обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права (з огляду на визначений позивачем
момент зміни зобов'язання) не призведе
до відновлення цього права, а навпаки
сприятиме виникненню нових спірних
питань між сторонами договору,
оскільки процесуальна доля
попередньої додаткової угоди до
договору оренди землі від 07.02.2012 р., яка
протягом тривалого періоду часу
породжувала певні правові наслідки,
залишиться невирішеною.

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу (ст. 33 ГПК України).

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини і
норми закону, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача є
неправомірними та необґрунтованими, у
зв'язку з чим у їх задоволенні слід
відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судового
збору, суд керується ст. 49 ГПК України,
покладаючи судовий збір на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
13, Конституції України, ст. ст. 59, 79
Законом України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст. ст. 125, 126
Земельного кодексу України, ст. ст. 6, 13,
17 Закону України "Про оренду землі", ст.
188 Господарського кодексу України, ст.
ст. 11, 626, 628, 629, 651, 654, 792 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 33, 43, 44, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя О.В. Макаренко