ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року
Справа № 911/3348/14

за позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промснабресурс ХХІ»

69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, 121-а

69083, м. Запоріжжя, вул. Складська, 8

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз»

01030, м. Київ, вул. Богдана
Хмельницького, будинок 26, офіс 505

про стягнення заборгованості в сумі
272595,72 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Назарова Л.В., за
довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до суду з позовом
стягнути з відповідача грошову
заборгованість в загальній сумі 272595,72
грн., з яких: 245258,12 грн. - основний борг,
17036,76 грн. - втрати від інфляції, 10300,84
грн. - 3% річних.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі
умов договору поставки № 726 від 06.07.2012
року; додатку № 1 до договору № 726 від
06.07.12 р.; видаткової накладної № ПС-0000071
від 10.09.12 р. на суму 245258,12 грн.;
довіреності № 514/634 від 05.09.12 р.; акту
приймання-передачі товару від 10.09.12 р.
за договором № 726 від 06.07.12 р.; вимог про
сплату заборгованості № 5 від 24.01.13 р., №
10 від 15.02.13 р., № 25 від 29.03.13 р. та № 27 від
01.04.14 р.; листа відповідача № 04-1687 від
16.04.13 р.; рахунку-фактури № ПС-0000111 від
10.09.12 р.; норм ст. ст. 525, 551, 625, 629
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,
202, 203, 230 Господарського кодексу України
та мотивовані тим, що відповідач свої
зобов'язання щодо оплати за
поставлений товар не виконав, в зв'язку
з чим на теперішній час заборгованість
останнього перед позивачем складає
245258,12 грн.

Відповідач в судове засідання
свого представника двічі не направив,
хоча про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, про що
свідчать відмітки канцелярії суду на
зворотніх сторонах судових ухвал.

Водночас, відповідач у відзиві № 20-1081
від 19.11.14 р. по суті спору за заперечень
не висловив, але послався на існування
в спірних відносинах форс-мажорних
обставин з одночасним проханням
надання відстрочки виконання рішення,
посилаючись на норми ст. ст. 22, 121
Господарського процесуального кодексу
України.

20.11.2014 року за результатами розгляду
справи суд, на підставі ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представника позивача, суд -

встановив:

06 липня 2012 року між сторонами був
укладений договір поставки № 726 згідно
з предметом якого позивач, як
постачальник, зобов'язався в порядку та
на умовах, визначених цим договором,
передати у встановлений строк у
власність покупця товар згідно
специфікації № 1, а відповідач, як
покупець, взяв на себе зобов'язання
своєчасно прийняти товар і здійснити
його оплату на умовах цього договору.

Відповідно до умов пунктів 2.2, 2.3, 2.4 та 2.5
договору поставка товару здійснюється
протягом 14 днів з моменту отримання
постачальником письмової заявки від
покупця. Поставка товару може
здійснюватись партіями згідно зі
заявкою та необхідністю покупця. Право
власності на товар переходить з
моменту отримання товару покупцем та
підписання сторонами накладної та акту
прийому-передачі. Приймання товару по
кількості та якості проводиться
покупцем по адресу: База ПТОиК, АР Крим,
Сакський район, с. Каменоломня, вул.
Київська, 7.

Розділом 4 договору сторони обумовили,
що вартість договору складає 245258,12 грн.,
в тому числі ПДВ - 40876,35 грн. Ця ціна
товару є звичайною. Оплата
здійснюється шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок постачальника з відстрочкою
платежу протягом 120 днів після поставки
товару та підписання акту
прийому-передачі. Ціна товару
встановлюється в національній валюті
України.

Згідно пункту 7.1 договору покупець
зобов'язаний: своєчасно та в повному
обсязі оплатити поставлений товар.

Умовами п. 11.1 сторони дійшли згоди, що
цей договір вступає в силу з моменту
підписання його сторонами та діє до 31
грудня 2012 р.

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються положеннями
діючого законодавства про поставку.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договору № 726 позивач
поставив відповідачу, а останній за
довіреністю № 514/634 прийняв товар
згідно оформленої видаткової
накладної № ПС-000071 від 10.09.12 р. на
загальну суму 245258,12 грн.

Акт приймання-передачі товару за
договором № 726, складений та підписаний
між сторонами без зауважень 10.09.12 р.,
також свідчить про отримання товару
відповідачем від позивача в розмірі
245258,12 грн.

Але, рахунок-фактура № ПС-0000111 на
загальну суму 245258,12 грн., який для
оплати 10.09.12 р. позивач виставив
відповідачу, так і не був оплачений
останнім.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526
Цивільного кодексу України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За умовами п. 4.2 договору № 726 оплата
відповідачем за отриманий товар
повинна була бути здійснена протягом 120
днів після підписання акту (10.09.2012 р.),
отже до - 08.01.2013 р.

За наданими суду документальними
доказами вбачається, що відповідач так
і не виконав взяті на себе за договором
грошові зобов'язання, в зазначений в
договорі строк грошові кошти не
перерахував.

Отже, заборгованість відповідача перед
позивачем за даним договором дійсно
складає в розмірі 245258,12 грн.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не довів суду належними
доказами обставини, які спростовують
вимоги позивача. Посилання ж
товариства у клопотанні на
форс-мажорні обставини, не можуть
слугувати причиною та обставиною які
звільняють боржника від сплати
кредитору заборгованості за порушення
взятих на себе грошових зобов'язань по
спірним відносинам, виходячи з
наступного:

Так, дійсно, умовами пункту 9.1 договору
поставки від 06.07.2014 № 726 передбачено, що
сторони звільняються від
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання зобов'язань за
договором, у випадку виникнення
обставин непереборної сили, які не
існували під час підписання договору і
виникли незалежно від сторін (аварія,
стихійне лихо, епідемія, війна та ін.).

Але, по-перше, як вбачається з
Сертифікату про форс-мажорні обставини
№ 2671/05-4 від 28.08.14 р. Торгово-промислової
палати України, на який в обґрунтування
клопотання посилається відповідач,
події на території Автономної
Республіки Крим та міста Севастополь є
обставинами непереборної сили
(форм-мажорними обставинами) по
договору відповідального зберігання
від 20.06.2013 р. № 703/1, укладеного ПАТ «ДАТ
«Чорноморнафтогаз» та ТОВ
«Бурінком-Україна», який не
відноситься до спірних правовідносин
між сторонами по даній справі. По-друге,
початок дії форс - мажорних обставин - 27
лютого 2014 року, які продовжують діяти
по теперішній час. Відповідач же
повинен був розрахуватися з позивачем,
згідно з п. 4.2 договору № 726, до 08.01.2013 р.
По-третє, строк дії договору № 726
закінчився ще 31.12.2012 року.

За приписами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник не звільняється
від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Отже, на підставі вищенаведених норм та
обставин, враховуючи наявність та
розмір основного боргу відповідача
перед позивачем, суд перевірив
нарахування позивачем розмір збитків
від інфляції та 3% річних, і дійшов
висновку про правомірність стягнення
по даній справі з відповідача за період
з 09.01.13 р. по 03.06.14 р.: 3% річних в розмірі
10300,84 грн. та збитків від інфляції в
розмірі 17036,76 грн.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем документальні докази,
оцінивши їх у відповідності з вимогами
ст. 43 ГПК України, проаналізувавши
норми діючого законодавства, які
регулюють спірні відносини щодо
фактичних обставин справи, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
заявлених позовних вимог, а отже -
задоволенню їх в повному обсязі.

Прохання ж відповідача у відзиві № 20-1081
від 19.11.14 р. відстрочити, в порядку ст. 121
ГПК України, виконання рішення від
29.07.2014 р. господарського суду Київської
області від 01.01.2016 р. не може бути
задоволено судом з наступних причин:

- прохальна частина відзиву не
відповідає матеріалам господарської
справи № 911/3348/14;

- норми ст. 121 ГПК України регулюють
порядок звернення сторони з

відповідною заявою за
встановленою в даній статті
процедурою;

- представник позивача
категорично заперечив щодо здійснення
судом відповідних процесуальних дій в
даному судовому засіданні.

Отже, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82, 82-1,
84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Державне
акціонерне товариство
«Чорноморнафтогаз» (01030, м. Київ, вул.
Богдана Хмельницького, будинок 26, офіс
505, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промснабресурс ХХІ»
(69083, м. Запоріжжя, вул. Складська, 8, ) - 245258,12 грн. основного
боргу, 10300,84 грн. - 3% річних, 17036,76 грн. -
інфляційних та 5452,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено 21
листопада 2014 року.

Суддя
О.Г.Смородінова