м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Соцземлеробство"
сільськогосподарської дослідної
Національної академії аграрних
До Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
Про визнання господарської угоди
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
від позивача не з'явився
від відповідача Цецик І.М. -
представник (дов. № 09/01/14 від 09.01.2014 р.)
Державне підприємство "Дослідне
господарство "Соцземлеробство"
сільськогосподарської дослідної
станції Національної академії
аграрних наук України" звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Украгропром" про визнання недійсною
додаткової угоди № 2 від 31.07.2011 р. до
Форвардного контракту № 09/09-10-05 від
Позовні вимоги обґрунтовані
невідповідністю додаткової угоди № 2
від 31.07.2011 р. до Форвардного контракту №
09/09-10-05 вимогам чинного законодавства
щодо типової форми деривативів, а також
враховуючи підписання вказаної
додаткової угоди відповідачем без
належних повноважень, позивач просить
суд визнати недійсною додаткову угоду
№ 2 до Форвардного контракту № 09/09-10-05
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 12.09.2014 р. порушено провадження у
призначено на 03.10.2014 р.
У судове засідання 03.10.2014 р. представник
позивача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
Натомість 03.10.2014 р. відділом
діловодства суду отримано від
представника позивача клопотання, у
якому останній просить суд відкласти
розгляд справи з підстав
неповідомлення позивача про час та
місце судового засідання та
недостатності часу для надання
витребуваних судом матеріалів.
При цьому, у даному клопотанні позивач
просить також витребувати у
відповідача: протокол № 02/12-2010
позачергових загальних зборів
учасників ТОВ «ТД «Украгропром» від
02.12.2010 р., відповідно до якого директору
Пахоті В.Ю. надано повноваження щодо
укладення від імені товариства
будь-яких правочинів, в сумах та на
умовах на його власний розсуд, з їх
наступним затвердженням Загальними
зборами учасників товариства;
документи про затвердження Загальними
зборами учасників ТОВ «ТД
«Украгропром» додаткової угоди від
31.07.2011 р. № 2 до Форвардного контракту №
Розглянувши вказане клопотання, суд
З матеріалів справи вбачається, що
ухвала суду про порушення провадження
у справі № 910/19371/14 із зазначенням дати,
часу та місця судового засідання була
вручена позивачу ще 23.09.2014 р.
(повідомлення про вручення № 990),
що беззаперечно спростовує твердження
позивача про ненадходження на його
адресу ухвали суду про порушення
провадження у даній справі, а тому суд
вважає, що починаючи з 23.09.2014 р. у
позивача як особи, безпосередньо
заінтересованої у вирішенні даного
спору по суті, було достатньо часу, щоб
належним чином підготувати
витребувані судом документи та
з'явитись у судове засідання.

За таких обставин, суд не вважає
обґрунтованими та поважними підстави
відсутності позивача у судовому
засіданні 03.10.2014 р., а також враховуючи,
що стаття 77 ГПК України встановлює не
обов'язок суду відкласти розгляд
справи, а визначає лише право суду при
наявності передбачених у ній випадків,
у задоволенні клопотання позивача в
частині відкладення розгляду справи
судом відмовлено.

Більше того, суд вважає за необхідне
звернути увагу позивача на приписи ст.
22 ГПК України, відповідно до якої
сторони зобов'язані добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Стосовно клопотання позивача в частині
витребування доказів, суд зазначає
таке.

У судовому засіданні 03.10.2014 р.
представником відповідача подано суду
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого останній заперечує проти
позовних вимог з підстав, зазначених у
відзиві. До даного відзиву
відповідачем надано Протокол № 02/12-2010
Позачергових зборів Учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Украгропром» від 02.12.2010 р.

За таких обставин, оскільки
вищевказаний Протокол, зазначений в
клопотанні позивача, наданий
відповідачем самостійно, у суду
відсутні підстави для повторного
витребування цього документу.

Стосовно витребування у відповідача
документів про затвердження
Загальними зборами учасників ТОВ «ТД
«Украгропром» додаткової угоди від
31.07.2011 р. № 2 до Форвардного контракту №
09/09-10-05, суд вважає, що такі документи
необхідні для встановлення обставин
справи та визначення обґрунтованості
позовних вимог, а тому приходить до
висновку про доцільність задоволення
клопотання позивача в цій частині.

За таких обставин, клопотання позивача,
подане 03.10.2014 р., задовольняється
частково,а саме в частині витребування
документів про затвердження
Загальними зборами учасників ТОВ «ТД
«Украгропром» додаткової угоди від
31.07.2011 р. № 2 до Форвардного контракту №
09/09-10-05.

Водночас, у зв'язку з необхідністю
витребування доказів, нез'явленням у
судове засідання представника
позивача, невиконанням вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі, суд, відповідно до ст. 77 ГПК
України, відклав розгляд справи на
27.10.2014 р., про що виніс відповідну
ухвалу.

У судове засідання 27.10.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином.

У даному судовому засіданні
представник позивача подав суду
клопотання про призначення судової
технічної експертизи документу, у
якому просить суд призначити у справі
№ 910/19371/14 судову експертизу у зв'язку з
наявністю у позивача підстав вважати,
що Протокол № 02/12-2010, на підставі якого,
як зазначає відповідач, було укладено
спірний договір, був виготовлений
нещодавно. На вирішення судових
експертів позивач просить поставити
такі питання:

1. Чи співпадає дата виготовлення
Протоколу № 02/12-2010 позачергових
загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю «ТД
«Украгропром» від 02.12.2010 р. з датою, яка
зазначена у вказаному протоколі?

2. У якій послідовності
виконувались реквізити протоколу
товариства з обмеженою
відповідальністю «ТД «Украгропром», а
саме друк, підписи, відтиск печатки?

При цьому, вказаним клопотанням
позивач також просить суд витребувати
у відповідача для проведення
експертного дослідження оригінал
протоколу № 02/12-2010 від 02.12.2010 р., а
проведення експертизи - доручити
Харківському науково-дослідному
інституту судових експертиз ім. засл.
професора М.С. Бокаріуса.

Разом з тим, з огляду на нез'явлення у
судове засідання представника
відповідача, суд прийшов до висновку
про доцільність відкладення розгляду
справи, а тому розгляд клопотання про
призначення експертизи також
відкладено до наступного судового
засідання. За таких обставин,
відповідно до ст. 77 ГПК України, ухвалою
суду від 27.10.2014р. відкладено розгляд
справи на 10.11.2014р.

07.11.2014р. через відділ діловодства суду
представником позивача подано
клопотання про проведення відеозйомки
судового засідання.

Дане клопотання позивач обґрунтовує
тим, що вказана судова справа має
великий резонанс у зв'язку з тим, що
внаслідок певних дій відповідача було
нанесені збитки Державі, в особі
Державного підприємства «Дослідного
господарства «Соцземлеробство»
(частка державної власності 100%).

Крім того, демонстрація репортажу із
зали судового засідання допоможе
укріпити авторитет судової влади та
продемонструвати суспільству її
неупередженість та незалежність.

У судове засідання 10.11.2014р. представник
позивача не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, повідомлень про
поважність причин відсутності у
судовому засіданні 10.11.2014р.
представника позивача від останнього
до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.

За таких обставин, враховуючи
відсутність будь-якого повідомлення
про поважність причин нез'явлення у
судове засідання позивача, а також те,
що саме позивач є безпосередньо
заінтересованою особою у вирішенні
даного спору, суд прийшов до висновку
про можливість розгляду справи по суті
в судовому засіданні 10.11.2014 р. та за
відсутності представника позивача
запобігаючи одночасно безпідставному
затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 10.11.2014р. за
ініціативою суду здійснювався запис
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, а саме, програмного комплексу
«Діловодство спеціалізованого суду» в
порядку ст. 81-1 ГПК України.

Представником відповідача в даному
судовому засіданні подано додаткові
пояснення та заперечення проти позову
ДПДГ «Соцземлеробство» ДДСДС НААНУ.

Розглянувши клопотання представника
позивача про проведення відеозйомки
судового засідання, та заслухавши
думку представника відповідача, який
заперечував проти його задоволення,
судом відмовлено у задоволенні даного
клопотання, про що винесено відповідну
ухвалу від 10.11.2014р.

Також, розглянувши у судовому
засіданні 10.11.2014 р. клопотання
представника позивача про призначення
у справі судової технічної експертизи
документу, проти задоволення якого
відповідач також заперечував, суд
зазначає таке.

Подане до суду клопотання позивач
обґрунтовує тим, що, на його думку,
Протокол № 02/12-2010, на підставі якого
було укладено спірну додаткову угоду,
виготовлений нещодавно, тобто вже
після її укладення.

Розглянувши у судовому засіданні 10.11.2014
р. зазначене клопотання позивача, суд
не вбачає підстав для його задоволення
з огляду на відсутність належного
обґрунтування необхідності визначення
дати виготовлення наданого самим
відповідачем протоколу № 02/12-2010, в тому
числі на підставі якого керівником
відповідача від імені останнього
укладено спірну угоду, оскільки
встановлення вказаного факту, жодним
чином на впливає на дійсність
додаткової угоди № 2 до Форвардного
контракту № 09/09-10-05, так як ця обставина
не оспорюється відповідачем.

За таких обставин, в задоволенні даного
клопотання про призначення у справі
судової технічної експертизи
документу судом відмовлено.

В судовому засіданні 10.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2010 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Украгропром» (покупець, відповідач) та
Державним підприємством «Дослідне
господарство «Соцземлеробство»
(продавець, позивач) укладено
Форвардний контракт № 09/09-10-05 від 09.09.2010
р. (далі - Контракт).

Відповідно до умов даного Контракту,
зокрема, п. 1.1. в порядку та на умовах,
визначених цим контрактом, продавець
зобов'язується передати покупцю у
власність базовий актив, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
його у кількості, строки та за ціною,
передбаченими цим Контрактом.

Згідно з п. 2.1. Контракту, базовим
активом (товар) за цим Контрактом
виступає пшениця фуражна 5-6 класу
власного урожаю 2011 р., або набута
продавцем у інший, не заборонений
законодавством України спосіб, що
відповідає ДСТУ ДСТУ-П-3768:2009 «Пшениця.
Технічні умови»: вологість - 13,5% макс.,
смітна домішка - 3% макс., зернова
домішка - 10% макс., натуральна вага - 720
г/л без насіння карантинних рослин і
сторонніх запахів.

Відповідно до п. 4.1. Контракту, ціна
однієї тони товару в заліковій вазі на
базисі поставки EXW (франко-елеватор)
встановлюється сторонами у сумі 750, 00
грн. у тому числі ПДВ 20% - 125, 00 грн.

Пункт 4.4. Контракту передбачає, що його
загальна вартість складає 2 640 000, 00 грн.,
в тому числі 440 000, 00 грн. - ПДВ, є кінцевою
і зміні не підлягає.

За змістом п. 5.1. Контракту, оплата
вартості товару проводиться покупцем
на умовах 100% попередньої оплати
траншами за наступним графіком,
узгодженим сторонами: перший транш у
розмірі 60% вартості товару у строк до
30.11.2010 р., другий транш у розмірі 20%
вартості товару у строк до 31.03.2011 р.,
третій транш в розмірі 20% вартості
товару у строк до 15.06.2011 р.

Згідно з п. 12.1. Контракту, останній
набирає чинності з дня його підписання
уповноваженими представниками сторін
та скріплення печатками сторін та діє
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором.

31.07.2011 р. між сторонами було укладено
Додаткову угоду № 2 до Форвардного
контракту № 09/09-10-05 від 09.09.2011 р. (далі -
Додаткова угода), відповідно до якої
сторони вирішили викласти в іншій
редакції п.п. 2.1., 4.1., 4.4. Контракту.

Так, відповідно до п. 2.1. Контракту в
редакції Додаткової угоди, базовим
активом (товар) за цим контрактом
виступає пшениця власного урожаю 2011 р.,
або набута продавцем у інший, не
заборонений законодавством України
спосіб, що відповідає ДСТУ-П-3768:2010
«Пшениця. Технічні умови»: вологість -
13,5% макс., смітна домішка - 3% макс.,
зернова домішка - 10% макс., натуральна
вага - 720 г/л без насіння карантинних
рослин, шкідників та сторонніх запахів.

Згідно з п. 4.1. Контракту в редакції
Додаткової угоди, ціна однієї тони
товару в заліковій вазі елеватору на
базисі поставки EXW (франко-елеватор)
встановлюється сторонами у сумі 1 150
грн. у тому числі ПДВ - 191, 67 грн.

За змістом п. 4.4. Контракту в редакції
Додаткової угоди вартість Контракту
складає 4 048 000, 00 грн., в тому числі 674 666, 67
грн. - ПДВ.

При цьому у зв'язку зі зміною ціни
базового активу та загальної вартості
Контракту, оплату різниці загальної
вартості контракту, що виникла в
результаті такої зміни, покупець
здійснює до 10.09.2011 р.

На виконання умов Контракту із змінами,
внесеними Додатковою угодою, позивачем
було поставлено відповідачеві товар
(пшеницю), що підтверджується зокрема
накладними № 311 від 28.09.2011 р. на суму 55 269,
00 грн., № 310 від 28.09.2011 р. на суму 590 111, 00
грн., № 312 від 28.09.2011 р. на суму 26 703, 00 грн.,
№ 360 від 12.10.2011 р. на суму 103 957, 70 грн., № 359
від 14.10.2011 р. на суму 87 067, 65 грн., № 407 від
28.11.2011 р. на суму 109 842, 25 грн.

Вказані накладні підписані сторонами,
скріплені печатками.

В свою чергу відповідачем було
сплачено позивачу кошти за поставлену
ним продукцію на виконання умов
Контракту зі змінами за Додатковою
угодою , що зокрема підтверджується
платіжним дорученням № 586796 від 13.12.2011 р.
на суму 1 408 000, 00 грн.

Факт виконання умов Контракту із
змінами, внесеними Додатковою угодою,
сторонами не заперечується.

Позивач вважає, що Додаткова угода до
Контракту повинна бути визнана
недійсною з таких підстав.

По-перше, виходячи з правової природи
форвардного контракту, останній
засвідчує зобов'язання особи придбати
товар у майбутньому з фіксацією цін
такого продажу під час укладення
форвардного контракту. Разом з тим,
Додатковою угодою до Контракту було
змінено погоджену сторонами Контракту
ціну майбутнього продажу продукції,
яка зміні не підлягала.

По-друге, оскаржувана Додаткова угода
вчинена відповідачем без належних на
те повноважень, оскільки керівник
відповідача Пахота В.Ю має право
вчиняти дії від імені юридичної особи
без довіреності, у тому числі
підписувати договори на суму, що не
перевищує 500 000, 00 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову,
вказує на наявність у керівника Пахоти
В.Ю. повноважень на вчинення будь-яких
правочинів в сумах та на умовах на його
власний розсуд, з їх наступним
затвердженням Загальними зборами
учасників товариства відповідача, в
тому числі форвардних контрактів та
додаткових угод до них.

Більше того, вказаний Контракт після
внесення змін до нього Додатковою
угодою був схвалений сторонами шляхом
поставки товару позивачем та сплатою
її вартості відповідачем.

За таких обставин, відповідач вважає,
що підстави для визнання недійсним
Додаткової угоди до Контракту
відсутні, а тому відсутні підстави і
для задоволення позову.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини.

Відповідно до статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ст. 628
Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського
кодексу України, зміст господарського
договору становлять умови договору,
визначені угодою його сторін,
спрямованою на встановлення, зміну або
припинення господарських зобов'язань,
як погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Ч. 2 даної статті передбачає, що
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 180
Господарського кодексу України, при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Підставою недійсності правочину, у
відповідності до ст. 215 ЦК України, є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Під час вирішення даної справи суд
виходить з того, що договори можуть
бути визнані недійсними лише з підстав
і з наслідками, передбаченими законом.
Тому в справі про визнання договорів
недійсними суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання їх недійсними і
настання певних юридичних наслідків.

За змістом ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Відповідно до п. 2.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29 травня 2013 року № 11 за загальним
правилом не є підставою для визнання
недійсним відсутність у договорі
істотних умов.

Як зазначено у п. 2.6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29 травня 2013 року № 11, у силу припису
частини першої статті 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання стороною (сторонами)
вимог, встановлених частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
названого Кодексу, саме на момент
вчинення правочину.

При цьому не може бути визнаний
недійсним правочин, який не вчинено
(договір, який не укладено).

У зв'язку з наведеним господарським
судам необхідно встановлювати, чи є
оспорюваний правочин вчиненим та з
якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК
України, частини друга - п'ята, сьома
статті 180 ГК України тощо.

Як вбачається із поданих до матеріалів
справи документів, в тому числі з
Контракту та оспорюваної Додаткової
угоди до нього, сторонами погоджені
істотні умови про предмет, ціну та
строк його дії, що свідчить про те, що
Контракт в редакції Додаткової угоди є
вчиненим з моменту його укладення
(09.09.2010 р., в редакції Додаткової угоди -
31.07.2011 р.).

Щодо зазначених позивачем підстав для
визнання недійсною Додаткової угоди до
Контракту, а саме неможливість зміни
погодженої ціни такого контракту, суд
зазначає таке.

Дійсно, за змістом п. 14.1.45.3. ст. 14
Податкового кодексу України
форвардний контракт -
цивільно-правовий договір, за яким
продавець зобов'язується у майбутньому
в установлений строк передати базовий
актив у власність покупця на
визначених умовах, а покупець
зобов'язується прийняти в установлений
строк базовий актив і сплатити за нього
ціну, визначену таким договором. Усі
умови форварду визначаються сторонами
контракту під час його укладення.

Пунктом 9 Положення про вимоги до
стандартної (типової) форми
деривативів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 19
квітня 1999 р. № 632, передбачено, що
форвардний контракт - двостороння
угода за стандартною (типовою) формою,
яка засвідчує зобов'язання особи
придбати (продати) базовий актив у
визначений час та на визначених умовах
у майбутньому, з фіксацією цін такого
продажу під час укладення форвардного
контракту.

Вищевикладене дає підстави виокремити
характерну особливість форвардного
контракту - погодження умов форварду, в
тому числі і щодо ціни, в момент
укладення такого контракту на майбутнє
виконання щодо передання базового
активу - предмету договору.

Як вбачається з матеріалів справи, в
момент укладення Контракту сторонами
погоджено його загальну ціну - 2 640 000, 00
грн.

Водночас, за змістом п. 12.8. Контракту,
при взаємній згоді сторін про зміну
умов цього Контракту, сторони
укладають додаткову угоду до нього.

Сторонами було реалізовано погоджене
ними право змінити умови форвардного
контракту, що було здійснено 31.07.2011 р. у
Додатковій угоді № 2 до Форвардного
контракту № 09/09-10-05 від 09.09.2010 р. Вказана
Додаткова угода, так само, як і
Контракт, підписана сторонами та
скріплена їх печатками.

За змістом ст.ст. 626, 627 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з приписами ст.ст. 651, 654 ЦК
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

З огляду на вищенаведене, сторони в
установленому законом порядку та
належній формі виразили свою волю щодо
внесення змін до Контракту та уклали
Додаткову угоду, в якій погодили нові
його умови, а тому з огляду на
відсутність законодавчої заборони
внесення змін до форвардного
контракту, норму про те, що договори
можуть бути визнані недійсними лише з
підстав передбачених законом,
враховуючи вільне волевиявлення
сторін в укладенні спірної Додаткової
угоди, зазначені позивачем підстави
для визнання недійсним Додаткової
угоди не є обґрунтованими та такими, що
підтверджуються наявними у матеріалах
справи доказами.

Щодо вказівки позивача на відсутність
у керівника відповідача належних
повноважень для вчинення від його
імені оспорюваної Додаткової угоди,
суд зазначає таке.

У преамбулі Контракту, так само як і у
преамбулі спірної Додаткової угоди
зазначено, що Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Украгропром» діє в особі директора
(генерального директора) на підставі
Статуту.

Дійсно, зі змісту Статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Украгропром» (п.п. 7.3.4, 7.5.3, 7.5.4)
вбачається, що керівник товариства
обмежений у праві підписання угод на
суму, що перевищує 500 000, 00 грн.

Відповідно до п. 3.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29 травня 2013 року № 11 припис абзацу
першого частини третьої статті 92 ЦК
України зобов'язує орган або особу, яка
виступає від імені юридичної особи не
перевищувати своїх повноважень.
Водночас саме лише порушення даного
обов'язку не є підставою для визнання
недійсними правочинів, вчинених цими
органами (особами) від імені юридичної
особи з третіми особами, оскільки у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження (абзац
другий частини третьої статті 92 ЦК
України).

Якщо договір містить умову (пункт) про
підписання його особою, яка діє на
підставі статуту підприємства чи
іншого документа, що встановлює
повноваження зазначеної особи, то
наведене свідчить про обізнаність
іншої сторони даного договору з таким
статутом (іншим документом) у частині,
яка стосується відповідних
повноважень, і в такому разі суд не може
брати до уваги посилання цієї сторони
на те, що їй було невідомо про наявні
обмеження повноважень представника її
контрагента.

З огляду на вказівку в оспорюваній
Додатковій угоді на Статут як документ,
на підставі якого діє генеральний
директор товариства відповідача, суд
вважає, що позивачеві було відомо про
наявні обмеження повноважень
представника відповідача як
контрагента підписаної сторонами
Додаткової угоди. За таких обставин,
позивач фактично втратив право
посилатись на зазначену обставину як
підставу для визнання угоди недійсною.

Разом з тим, відповідачем подано до
матеріалів справи Протокол № 02/12-2010
позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
«Украгропром» від 02.12.2010 р., з якого
вбачається, що учасники товариства
відповідача при вирішенні питання
другого порядку денного (про надання
директору відповідача повноважень на
укладення від його імені правочинів на
суму, що перевищує обмеження,
встановлені статутом товариства)
вирішили надати директору юридичної
особи відповідача Пахоті В.Ю.
повноваження на укладення від імені
товариства відповідача будь-яких
правочинів в сумах та на умовах на його
власний розсуд, з їх наступним
затвердженням Загальними зборами
учасників товариства відповідача, в
тому числі форвардних контрактів та
додаткових угод до них.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
сторонами не надано доказів подальшого
затвердження Загальними зборами
учасників товариства відповідача
укладеного його керівником договору на
суму, що перевищує 500 000, 00 грн.,
відповідно до Статуту Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Украгропром» та власне Протоколу
№ 02/12-2010 від 02.12.2010 р.

Однак, як зазначено у Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29 травня 2013 року № 11 (п. 3.5.),
відповідно до пункту "і" частини п'ятої
статті 41 і статті 59 Закону України "Про
господарські товариства" до
компетенції загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю віднесено
затвердження договорів, укладених на
суму, що перевищує вказану в статуті
товариства. Цими нормами передбачено
не укладення договорів, а їх
затвердження. Тому якщо господарським
судом буде з'ясовано, що статутом
товариства з обмеженою
відповідальністю право виконавчого
органу цього товариства на укладення
договору не обмежено, тобто такий орган
уклав договір без порушення наданих
йому повноважень, то сам лише факт
незатвердження договору після його
підписання не може бути підставою для
визнання договору недійсним.

Проаналізувавши надані відповідачем
документи, суд приходить до висновку
про існування у Пахоти В.Ю. як керівника
відповідача належним чином оформлених
повноважень для укладення спірної
Додаткової угоди до Контракту, а відтак
сам лише факт незатвердження
Додаткової угоди після її підписання
Загальними зборами учасників
товариства відповідача не є підставою
для визнання її недійсною.

Більше того, суд звертає увагу, що
матеріалами справи підтверджується
фактичне виконання умов Контракту зі
змінами, внесеними оспорюваною
Додатковою угодою, як позивачем (у
вигляді поставки товару - пшениці), так
і відповідачем (шляхом оплати
поставленого товару), а тому суд
приходить до висновку, що в момент
поставки предмету Контракту (із
змінами за Додатковою угодою)
позивачем як особою, що оспорює
дійсність цієї Додаткової угоди, було
схвалено всі її умови, а тому наступне
схвалення позивачем умов такого
правочину за відсутності заперечень з
боку відповідача унеможливлює
визнання його недійсним.

У силу припису частини першої статті 215
ЦК України підставою недійсності
правочину є недодержання стороною
(сторонами) вимог, встановлених
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 названого Кодексу,
саме на момент вчинення правочину
(зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним; правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей).

Отже за відсутності доказів
зворотного, спірна Додаткова угода № 2
від 31.07.2011 р. до Форвардного контракту №
09/09-10-05 від 09.09.2011 р. вважається судом
такою, що відповідає вимогам закону, а
тому у суду відсутні підстави для
визнання її недійсною.

Згідно з ч. 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Положеннями статті 34 ГПК України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За таких обставин, суд не вбачає
підстав для визнання недійсною
Додаткової угоди № 2 від 31.07.2011 р. до
Форвардного контракту № 09/09-10-05 від
09.09.2011 р., а тому в задоволенні позовних
вимог судом відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 17.11.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева