ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Справа № 910/6727/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

головуючого Овечкіна
В.Е.,суддівКорнілової Ж.О., Цвігун В.Л.,за
участю представників:позивача
-Ластовецький С.Г.,відповідача третьої
особи-Зеленська С.С., -не
з'явились,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Національної телекомпанії Українина
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014у
справі№910/6727/14 за позовомТОВ "Євромедіа
Компані"до (третя особаНаціональної
телекомпанії України - Управління
Державної казначейської служби
України Шевченківського району
м.Києва)про стягнення 542109,59 грн. боргу,
інфляційних втрат та 3%
річнихвстановив:

Рішенням господарського суду м.Києва
від 24.06.2014 (суддя Смирнова Ю.М.),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 (судді:
Сітайло Л.Г., Пашкіна С.А., Баранець О.М.),
позов задоволено частково шляхом
стягнення з Національної телекомпанії
України на користь ТОВ "Євромедіа
Компані" 34752,70 грн. інфляційних втрат та
3% річних в сумі 7109,59 грн. В частині
стягнення з Національної телекомпанії
України 500000 грн. в якості забезпечення
пропозиції конкурсних торгів
провадження у справі припинено у
зв'язку з відсутністю предмету спору. В
решті позовних вимог відмовлено.

Національна телекомпанія України у
поданій касаційній скарзі просить
рішення та постанову скасувати в
частині стягнення 34752,70 грн.
інфляційних втрат та 3% річних в сумі
7109,59 грн., прийняти нове рішення про
відмову в позові в цій частині,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
а саме ст.ст.614,625 ЦК України, ст.123
Бюджетного кодексу України та ч.4 ст.22
ГПК України. Зокрема, скаржник вважає,
що зобов'язання по поверненню учаснику
конкурсних торгів 500000 грн. в якості
забезпечення пропозиції цих торгів,
яке передбачене ч.4 ст.24 Закону України
"Про здійснення державних закупівель",
не є грошовим зобов'язанням, при
простроченні виконання якого
нараховуються інфляційні втрати та 3%
річних. Крім того, заявник вказує на
відсутність своєї вини у несвоєчасному
перерахуванні бюджетних коштів
третьою особою з огляду на вчинення
відповідачем всіх необхідних дій для
повернення позивачу грошових коштів,
підтверджених поданням платіжного
доручення від 26.12.2011 №11 до виконання
Управлінню Державної казначейської
служби України Шевченківського району
м.Києва. Також, на думку відповідача,
пред'явивши в заяві про зміну предмета
позову від 14.05.2014 додаткові позовні
вимоги про стягнення інфляційних втрат
та 3% річних, позивач неправомірно
одночасно змінив предмет та підставу
позову.

Колегія суддів, перевіривши в межах
вимог скарги (в частині стягнення 34752,70
грн. інфляційних втрат та 3% річних в
сумі 7109,59 грн.) фактичні обставини
справи на предмет правильності
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, заслухавши
пояснення присутніх у засіданні
представників сторін, дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
відхиленню, а оскаржувана постанова -
залишенню без змін з наступних підстав.

Рішенням комітету з конкурсних торгів
Національної телерадіокомпанії
України від 03.10.2013 затверджено
документацію конкурсних торгів для
процедури закупівлі - код ДК 016:2010-60.20.1
"Послуги щодо підготування телепрограм
і телемовлення" (далі - Документація).
Згідно з п.3.3.1 Документації визначено,
що способом забезпечення є депозит у
розмірі 500000 грн., який вноситься на
рахунок замовника. Для внесення
забезпечення учасник, не пізніше 5
робочих днів до закінчення кінцевого
строку подання пропозицій, повинен
звернутися до замовника для одержання
реквізитів для внесення забезпечення.

Позивач здійснив забезпечення
пропозиції конкурсних торгів шляхом
перерахування відповідачу грошових
коштів у розмірі 500000 грн. В подальшому,
Національною телекомпанією України
здійснено процедуру закупівлі послуг
щодо підготування телепрограм і
телемовлення (код державного
класифікатора продукції та послуг ДК
016:2010-60.20.1) шляхом проведення відкритих
торгів та 18.11.2013р. за їх результатами
між переможцем відкритих торгів
(Творче об'єднання "Компанія
Альтернатива") та відповідачем
укладено відповідний договір, що
підтверджується інформацією, наявною
на офіційному веб-порталі з питань
державних закупівель (www.tender.me.gov.ua).

Відповідно до абзацу 3 ч.4 ст.24 Закону
України "Про здійснення державних
закупівель" від 01.06.2010р. №2289-VI (чинного
на час проведення процедури закупівлі)
замовник повинен повернути
забезпечення пропозиції конкурсних
торгів учаснику протягом трьох
банківських днів з дня настання
підстави для повернення забезпечення
пропозиції конкурсних торгів у разі
укладення договору про закупівлю з
учасником, що став переможцем
конкурсних торгів.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та не заперечується
скаржником, останній свої зобов'язання
щодо повернення позивачу сплаченого
забезпечення пропозиції конкурсних
торгів у встановлений законом строк не
виконав, так як повернув позивачу 500000
грн. в якості забезпечення пропозиції
конкурсних торгів лише 29.05.2014 року,
тобто після звернення позивача з
позовом у даній справі.

Згідно з приписами ст.625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як роз'яснено в п.п.1.1,1.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", грошовим, за
змістом статей 524,533-535,625 ЦК України, є
виражене в грошових одиницях
(національній валюті України чи в
грошовому еквіваленті в іноземній
валюті) зобов'язання сплатити гроші на
користь іншої сторони, яка, відповідно,
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. Грошовим слід
вважати будь-яке зобов'язання, що
складається в тому числі з
правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. З огляду на те, що
статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1
книги 5 цього Кодексу - "Загальні
положення про зобов'язання", ця стаття
застосовується до всіх грошових
зобов'язань, якщо інше не передбачено
спеціальними нормами, які регулюють
відносини, пов'язані з виникненням,
зміною чи припиненням окремих видів
зобов'язань.

Відтак, для застосування ст.625 ЦК
України суду необхідно правильно
визначити характер спірних
правовідносин сторін та встановити
існування між сторонами саме грошового
зобов'язання.

Визначаючи правову природу грошового
зобов'язання, необхідно, перш за все,
виходити з правил ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України,
відповідно до яких зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку

Згідно з ч.3 ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Виходячи з системного аналізу змісту
положень ч.3 ст.11, ст.ст.509,524,533,534,625 ЦК
України та ч.4 ст.24 Закону України "Про
здійснення державних закупівель" від
01.06.2010р. №2289-VI, зобов'язання по
поверненню позивачу 500000 грн. в якості
забезпечення пропозиції конкурсних
торгів, яке у відповідача виникло в
силу прямих вказівок закону, за своєю
правовою природою є саме грошовим
зобов'язанням, у зв'язку з
простроченням якого на боржника
покладається обов'язок сплатити
кредитору інфляційні втрати та 3%
річних, чим спростовується недоречне
твердження скаржника про відсутність у
зазначеного зобов'язання ознак
грошового зобов'язання.

З огляду на встановлений судами факт
прострочення відповідачем виконання
грошового зобов'язання з повернення
позивачу суми забезпечення пропозиції
конкурсних торгів, апеляційний суд
правомірно погодився з висновком
місцевого господарського суду про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог про стягнення 34752,70 грн.
інфляційних втрат та 3% річних в сумі
7109,59 грн.

Касаційна інстанція враховує, що
подібної правової позиції
дотримується Верховний Суд України при
здійсненні перегляду рішень
господарських судів у справах зі
спорів про стягнення інфляційних втрат
та 3% річних, нарахованих внаслідок
прострочення грошового зобов'язання,
яке виникло безпосередньо з рішення
суду (постанова ВСУ від 05.12.2011 у справі
№16/164(2010)).

Колегія відхиляє доводи заявника щодо
відсутності його вини у несвоєчасному
перерахуванні позивачу бюджетних
коштів третьою особою з огляду на
вчинення відповідачем всіх необхідних
дій для повернення грошових коштів,
підтверджених поданням платіжного
доручення від 26.12.2011 №11 до виконання
Управлінню Державної казначейської
служби України Шевченківського району
м.Києва, оскільки, зважаючи на норми ч.2
ст.617 ЦК України, ч.2 ст.218 ГК України та
рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та
Оліус проти України» від 18.10.2005,
відсутність на рахунку відповідача
бюджетних коштів, передбачених у
видатках Державного бюджету України на
відповідний рік, не виправдовує
бездіяльність третьої особи і
відповідача, та, як наслідок, не є
підставою для звільнення останнього
від відповідальності за порушення
зобов'язання.

Наведеної правової позиції
дотримується також Верховний Суд
України при здійсненні перегляду
рішень господарських судів у справах
зі спорів про стягнення заборгованості
з бюджетних установ (постанова ВСУ від
15.05.2012 у справі №11/446).

Разом з тим, порушені відповідачем
питання щодо недотримання приписів
бюджетного законодавства Управлінням
Державної казначейської служби
України Шевченківського району м.Києва
шляхом зволікання з проведенням
платіжного доручення від 26.12.2011 №11,
своєчасно поданого скаржником, можуть
бути підставою для звернення
останнього з позовом до вказаного
державного органу про відшкодування в
порядку регресу шкоди у вигляді
стягнутих на користь позивача сум
інфляційних втрат та 3% річних, як такої,
що завдана внаслідок протиправної
бездіяльності третьої особи (ст.1173, ч.1
ст.1191 ЦК України).

Касаційна інстанція також не може
прийняти до уваги голослівні посилання
заявника на те, що, пред'явивши в заяві
про зміну предмета позову від 14.05.2014
додаткові позовні вимоги про стягнення
інфляційних втрат та 3% річних (а.с.56-58),
позивач в порушення ч.4 ст.22 ГПК України
одночасно змінив предмет та підставу
позову.

Адже, як роз'яснено в абзацах 4,5,7 п.3.12
постанови Пленуму Вищого
господарського суду від 26.12.2011 №18 "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", під
предметом позову розуміється певна
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача, стосовно якої позивач
просить прийняти судове рішення.
Підставу позову становлять обставини,
якими позивач обґрунтовує свої вимоги
щодо захисту права та охоронюваного
законом інтересу. Відтак зміна
предмета позову означає зміну вимоги, з
якою позивач звернувся до відповідача,
а зміна підстав позову - це зміна
обставин, на яких ґрунтується вимога
позивача. Одночасна зміна і предмета, і
підстав позову не допускається. Разом з
тим не вважаються зміною підстав
позову доповнення його новими
обставинами при збереженні в ньому
первісних обставин та зміна посилання
на норми матеріального чи
процесуального права.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
заяви про зміну предмета позову від
14.05.2014 та описової частини рішення від
24.06.2014, позивач змінив лише предмет
позову шляхом заявлення додаткових
позовних вимог про стягнення 35000 грн.
інфляційних втрат та 3% річних в сумі
7109,59 грн., нарахованих на суму основного
боргу (500000 грн.) на підставі ч.2 ст.625 ЦК
України. При цьому, незмінною
залишилася підстава позову, якою
позивач обґрунтував позовні вимоги, а
саме обставини невиконання
відповідачем грошового зобов'язання по
поверненню 500000 грн. вартості
забезпечення пропозиції конкурсних
торгів у встановлений законом строк.

Зважаючи на вищенаведене, колегія не
вбачає підстав для скасування
постанови.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115,1117-11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 у справі
№910/6727/14 залишити без змін, а касаційну
скаргу Національної телекомпанії
України - без задоволення.

Головуючий, суддяВ.Овечкін
Судді:Ж.Корнілова В.Цвігун