ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2014 р.Справа № 916/3744/14

За позовом: Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1;

До відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 99546,72 грн.

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 - довіреність від
10.09.2014р.; ОСОБА_3 - довіреність від 15.10.14р.;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Одеської області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про
стягнення 99 546,72 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 16.09.2014р. порушено
провадження у справі № 916/3744/14.

Представник відповідача у судові
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву та витребувані судом
документи не надав, відповідач свого
права на захист не використав, хоч і
повідомлявся про час та місце
проведення судового засідання
належним чином шляхом надіслання ухвал
суду на юридичну адресу, у зв'язку з чим
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами на підставі ст. 75 ГПК
України.

У судовому засіданні 17.11.2014р. після
виходу судді з нарадчої кімнати було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, суд встановив:

01.07.2012р. між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (суборендар)
укладено договір суборенди нерухомого
майна (Договір), відповідно до умов
Договору та у відповідності до акту
приймання-передачі від 01.07.2012р.,
орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
(суборенду) майно у вигляді нежилого
приміщення 1-ого поверху, загальною
площею 52,00кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_3 (приміщення/об'єкт) для
розміщення і організації роботи
ресторану. Разом з приміщенням ФО-П
ОСОБА_4 прийняв і ключі від цього
об'єкту у кількості 2 шт.

Відповідно до п. 7.1. договору від 01.07.2012р.
договір укладено строком до 31.03.2014 року.

При цьому, термін дії Договору
Сторонами не пролонговано, новий
договір на користування вказаним
приміщенням між сторонами також не
укладався.

Відповідно до п.7.3. Договору від 01.07.2012р.,
дія останнього припиняється, зокрема, у
випадку закінчення строку суборенди.
Вказане положення Договору
узгоджується із ст. 291 ГК України.

На теперішній час з боку ФО-П ОСОБА_4
приміщення та ключі від нього за актом
приймання-передачі не повернуті.

Відповідно до п.2.10. Договору від 01.07.2012р.
передбачено, що приміщення вважається
поверненим Орендодавцю з моменту
підписання Акту про його фактичне
повернення. Приміщення повертається у
відповідному стані, не гіршому ніж на
момент передачі його в суборенду, з
урахуванням нормального фізичного
зносу. Фактичне повернення приміщення
із суборенди Суборендар зобов'язаний
здійснити в строк не пізніше 15
календарних днів з моменту припинення
дії договору. Суборендна плата
сплачується Суборендарем по день
фактичного повернення Суборендарем
приміщення.

Таким чином, Суборендар мав повернути
приміщення та ключі від нього в строк
не пізніше 15.04.2014р.

Позивач зазначає, що станом на 05
вересня 2014 року приміщення в
установлений строк і відповідно до
умов договору не повернуто.

Згідно п.5.6 Договору від 01.07.2012р.
Суборендар зобов'язаний сплатити
Орендодавцю додатково до суми
суборендної плати за цей період також
штраф у розмірі 50% від суми місячної
суборендної плати, а також сплатити
суборендну плату за прострочений
період та відшкодувати всі витрати,
понесені Орендодавцем за цей період.

У період дії Договору у Суборендаря
виникла перед Орендодавцем
заборгованість

по суборендній платі за користування
приміщенням за серпень-грудень 2013р., та
за січень - березень 2014р., всього на суму
40 000,00грн.

Відповідно до розділу 3 Договору від
01.07.2012р., яким встановлено, що за
суборенду приміщення Суборендар
зобов'язується щомісяця не пізніше
кожного 5 числа, за який здійснюється
платіж, сплачувати Орендодавцю
суборенду плату у розмірі 5000,00грн. на
місяць за все суборендоване
приміщення, що в грошовому еквіваленті
зобов'язання становить 625,78 доларів США
за курсом НБУ - 1USDВ/ 7,99грн. на момент
підписання Договору.

Таким чином, відповідач має
заборгованість перед позивачем по
суборенд ній платі, що виникла на
момент дії договору (за серпень -
грудень 2013р., за січень - березень 2014р.) у
сумі 40 000грн., а також суборендну плату
за квітень - вересень 2014р. у зв'язку із
неповерненням приміщення та ключів від
нього у сумі 30 000грн.

П. 5.2 Договору від 01.07.2012р. зазначено, що
у випадку несвоєчасної сплати
суборендної плати або сплати її не в
повному обсязі Суборендар сплачує
Орендодавцю пеню за кожний день
прострочення у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за весь період
заборгованості.

Згідно п.5.6 Договору від 01.07.2012р.
Суборендар зобов'язаний сплатити
Орендодавцю додатково до суми
суборендної плати за цей період також
штраф у розмірі 50% від суми місячної
суборендної плати, а також сплатити
суборендну плату за прострочений
період та відшкодувати всі витрати,
понесені Орендодавцем за цей період.

У період дії Договору у Суборендаря
виникла перед Орендодавцем
заборгованість

по суборендній платі за користування
приміщенням за серпень-грудень 2013р., та
за січень - березень 2014р., всього на суму
40 000,00грн.

Сума пені за порушення строків оплати
за користування приміщенням складає у
розмірі 4052,60 грн., 3% річних за затримку
виконання грошових зобов'язань у
розмірі 1144,53грн.; інфляційне збільшення
суми боргу у розмірі 9349,59 грн., штраф за
порушення строків повернення
приміщення у розмірі 15 000,00грн.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за договором від
01.07.2012р. обов'язку щодо оплати
заборгованості орендоване приміщення,
позивач звернувся до суду з позовною
заявою, згідно якої просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
у розмірі 99 546,72 грн., яка складається з
суми основного боргу у розмірі 70 000грн.,
пені у розмірі 4052,60 грн., 3% річних за
затримку виконання грошових
зобов'язань у розмірі 1144,53грн.;
інфляційне збільшення суми боргу у
розмірі 9349,59 грн., штраф за порушення
строків повернення приміщення у
розмірі 15 000,00грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників позивача, суд
дійшов наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Так, судом встановлено, що 01.07.2012р. між
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (суборендар)
укладено договір суборенди нерухомого
майна (Договір), відповідно до умов
Договору та у відповідності до акту
приймання-передачі від 01.07.2012р.,
орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
(суборенду) майно у вигляді нежилого
приміщення 1-ого поверху, загальною
площею 52,00кв.м., що розташоване за
адресою: АДРЕСА_3 (приміщення/об'єкт) для
розміщення і організації роботи
ресторану. Разом з приміщенням ФО-П
ОСОБА_4 прийняв і ключі від цього
об'єкту у кількості 2 шт.

Відповідно до п. 7.1. договору від 01.07.2012р.
договір укладено строком до 31.03.2014 року.

Відповідно до п.7.3. Договору від 01.07.2012р.,
дія останнього припиняється, зокрема, у
випадку закінчення строку суборенди.
Вказане положення Договору
узгоджується із ст. 291 ГК України.

Відповідно до п.2.10. Договору від 01.07.2012р.
передбачено, що приміщення вважається
поверненим Орендодавцю з моменту
підписання Акту про його фактичне
повернення. Приміщення повертається у
відповідному стані, не гіршому ніж на
момент передачі його в суборенду, з
урахуванням нормального фізичного
зносу. Фактичне повернення приміщення
із суборенди Суборендар зобов'язаний
здійснити в строк не пізніше 15
календарних днів з моменту припинення
дії договору. Суборендна плата
сплачується Суборендарем по день
фактичного повернення Суборендарем
приміщення.

Таким чином, відповідач має
заборгованість перед позивачем по
суборенд ній платі, що виникла на
момент дії договору (за серпень -
грудень 2013р., за січень - березень 2014р.) у
сумі 40 000грн., а також суборендну плату
за квітень - вересень 2014р. у зв'язку із
неповерненням приміщення та ключів від
нього у сумі 30 000грн.

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки
-грошової суми, яку боржник повинен
сплатити кредиторові у рази порушення
ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного
кодексу України якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217
цього кодексу є штрафні санкції, до
яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК
України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно п.5.6 Договору від 01.07.2012р.
Суборендар зобов'язаний сплатити
Орендодавцю додатково до суми
суборендної плати за цей період також
штраф у розмірі 50% від суми місячної
суборендної плати, а також сплатити
суборендну плату за прострочений
період та відшкодувати всі витрати,
понесені Орендодавцем за цей період.

П. 5.2 Договору від 01.07.2012р. зазначено, що
у випадку несвоєчасної сплати
суборендної плати або сплати її не в
повному обсязі Суборендар сплачує
Орендодавцю пеню за кожний день
прострочення у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за весь період
заборгованості.

Згідно п.5.6 Договору від 01.07.2012р.
Суборендар зобов'язаний сплатити
Орендодавцю додатково до суми
суборендної плати за цей період також
штраф у розмірі 50% від суми місячної
суборендної плати, а також сплатити
суборендну плату за прострочений
період та відшкодувати всі витрати,
понесені Орендодавцем за цей період.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем складає у
розмірі 99 546,72 грн., яка складається з
суми основного боргу у розмірі 70 000грн.,
пені у розмірі 4052,60 грн., 3% річних за
затримку виконання грошових
зобов'язань у розмірі 1144,53грн.;
інфляційне збільшення суми боргу у
розмірі 9349,59 грн., штраф за порушення
строків повернення приміщення у
розмірі 15 000,00грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню,
як обґрунтовані, підтверджені
належними доказами та наявними
матеріалами справи.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача згідно
зі ст.ст. 44,49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на
користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_2) -
заборгованість у розмірі 99 546,72 грн., яка
складається з суми основного боргу у
розмірі 70 000грн., пені у розмірі 4052,60
грн., 3% річних за затримку виконання
грошових зобов'язань у розмірі 1144,53грн.;
інфляційне збільшення суми боргу у
розмірі 9349,59 грн., штраф за порушення
строків повернення приміщення у
розмірі 15 000,00грн.; 1827грн. суму судового
збору.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10-денного строку з моменту
складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його підписання,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи Одеським апеляційним
господарським судом.

Суддя
О.Ю. Оборотова

Повне рішення складено 24 листопада 2014
р.