ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.
Справа №5/17/5022-346/2012

(1/36/5022-585/2011)

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Данко Л.С.,

Кравчук Н.М.,

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від ПАТ «Універсал Банк» - не з'явився

від ПМП «Партнер» - Горбуляк І.В.

від Куликовської Г.М. - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного малого підприємства
"Партнер", вих.№23 від 15.08.2012 року

на рішення господарського суду
Тернопільської області від 11.07.2012 року,
(підписане 20.07.2012 року), суддя Андрушків
Г.З.

у справі № 5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк", м. Київ

до відповідача Приватного малого
підприємства "Партнер", м. Тернопіль

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Куликовська Галина
Михайлівна, м. Тернопіль

про стягнення 3369519,91 грн. шляхом
звернення на заставлене майно

за зустрічним позовом Приватного
малого підприємства "Партнер", м.
Тернопіль

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", м. Київ

про визнання припинення поруки за
договором іпотеки від 26.10.2007 року

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 04.07.2011 року
у справі №1/36/5022-585/2011 (суддя Чопко Ю.О.)
первісний позов задоволено частково.
Суд вирішив звернути стягнення на
предмет іпотеки в рахунок погашення
заборгованості в сумі 3106467,16 грн., в
іншій частині первісні позовні вимоги
залишено без розгляду. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 07.12.2011 року
(судді Кордюк Г.Т., Гриців В.М., Давид Л.Л.)
рішення місцевого господарського суду
скасовано, прийнято нове рішення, яким
в задоволенні первісного позову
відмовлено. Зустрічний позов
задоволено. Суд вирішив припинити
господарські правовідносини між
сторонами у справі за іпотечним
договором від 26.10.2007 року.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.02.2012 року рішення
господарського суду Тернопільської
області від 04.07.2011 року та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 07.12.2011 року
скасовано, а справу №1/36/5022-585/2011
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У постанові Вищий господарський суд
України, зокрема, зазначив, що при
новому розгляді справи судам необхідно
з'ясувати чи припинились
правовідносини сторін за договором
іпотеки, з огляду на приписи ст.17 Закону
України «Про іпотеку», тобто
спеціального закону, яким регулюються
правовідносини сторін в даному
випадку, а також при прийнятті рішення
врахувати вимоги ст.39 вказаного Закону.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 11.07.2012 року
по справі №5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011),
(суддя Андрушків Г.З.) первісний позов
задоволено частково. Суд вирішив
звернути стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості в
сумі 3352829,46 грн., в іншій частині
первісні позовні вимоги залишено без
розгляду. В задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року
(судді Юрченко Я.О., Матущак О.І., Гриців
В.М.) рішення місцевого господарського
суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 08.09.2014 року постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 року
скасовано, а справу №5/17/5022-346/2012
(1/36/5022-585/2011) передано на новий розгляд
до апеляційного суду в іншому складі
суду.

Підставою для скасування постанови
апеляційної інстанції слугувало
порушення судом норм процесуального
права, а саме: справу розглянуто у
незаконному складі колегії суддів,
оскільки, постанову прийнято за участю
судді Гриців В.М., не зважаючи на те, що
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 07.12.2011 року, яка
була скасована постановою Вищого
господарського суду України від 23.02.2012
року у даній справі, також було
прийнято за участю судді Гриців В.М.

Отже, рішенням господарського суду
Тернопільської області від 11.07.2012 року
по справі №5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011),
(суддя Андрушків Г.З.) первісний позов
задоволено частково. Суд вирішив
звернути стягнення на предмет іпотеки,
що належить ПМП "Партнер", а саме:
будівлю адміністративного корпусу з
лікувально - оздоровчим центром,
зазначену в плані під літ. "В", загальною
площею 526,5 кв.м., яка заходиться за
адресою: м. Тернопіль, вул. С. Будного, 4
А, шляхом продажу ПАТ "Універсал Банк"
із застосуванням процедури продажу,
передбаченої ст.38 ЗУ "Про іпотеку", за
початковою ціною продажу предмету
іпотеки, яка становить 2637302 грн. в
погашення заборгованості Куликовської
Галини Михайлівни за кредитним
договором №11/438-к від 26.10.2007 року перед
ПАТ "Універсал Банк" в розмірі 3352829,46
грн., з яких: 3106285,26 грн. - заборгованість
по сумі кредиту, 181,91 грн. - прострочена
заборгованість по сумі кредиту та 246362,29
грн. - заборгованість по відсотках.
Первісні позовні вимоги в частині
звернення стягнення на предмет іпотеки
в рахунок погашення заборгованості
Куликовської Галини Михайлівни за
кредитним договором №11/438-к від 26.10.2007
року перед ПАТ "Універсал Банк" по
сплаті пені в сумі 16690,45 грн. - залишено
без розгляду. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Приватне мале підприємство
"Партнер" подало апеляційну скаргу, в
якій просить рішення господарського
суду Тернопільської області від 11.07.2012
року по справі №5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011)
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні первісного позову
відмовити, а зустрічний позов
задоволити. Зокрема, скаржник зазначає,
що місцевим господарським судом при
прийнятті оскаржуваного рішення
порушено норми матеріального та
процесуального права, а саме: ст.ст.575,593
Цивільного кодексу України, ст.ст.5, 11,
17, 19 Закону України «Про іпотеку»,
ст.ст.22, 79 Господарського
процесуального кодексу України. Крім
того, вважає, що при прийняті
оскаржуваного рішення мало місце
недоведеність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
даного спору, зокрема, щодо припинення
майнової поруки за договором іпотеки
від 26.10.2007 року, укладеного між ПАТ
«Універсал Банк» та ПМП «Партнер» в
силу приписів ст.17 Закону України «Про
іпотеку».

Представник відповідача за первісним
позовом (скаржника) в судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги
підтримав у повному обсязі, просив
скасувати рішення господарського суду
Тернопільської області від 11.07.2012 року
по справі №5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні первісного позову
відмовити, а зустрічний позов
задоволити: визнати припинення поруки
за договором іпотеки від 26.10.2007 року.
Поряд з цим, подав суду пояснення за
вих.№21 від 11.11.2014 року.

Представник позивача (за первісним
позовом) в судове засідання не з'явився,
однак, 17.11.2014 року від останнього на
електронну адресу суду надійшла заява
про відкладення розгляду справи.

Розглянувши вказану заяву, враховуючи
приписи ст.79 ГПК України, колегія
суддів дійшла висновку про відхилення
такої, оскільки, явка представника ПАТ
«Універсал Банк» обов'язковою не
визнавалась, а розгляд справи
неодноразово відкладався (20.10.2014 року -
в судовому засіданні оголошено
перерву, ухвалою суду від 03.11.2014 року
розгляд справи відкладено на 17.11.2014
року) та представник банку був
присутнім у двох попередніх засіданнях
та надавав суду свої пояснення по суті
спору. Так, представник позивача за
первісним позовом у попередніх судових
засіданнях проти вимог апеляційної
скарги заперечив, просив оскаржуване
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення, вказуючи на
правомірність рішення суду першої
інстанції та безпідставність доводів
апелянта.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового засідання (арк. справи 113
зворот том IV). Поряд з цим, у судовому
засіданні 20.10.2014 року підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
оскаржуване рішення та прийняти нове
рішення про відмову у первісному
позові та задоволення вимог
зустрічного позову.

Оскільки, явка представників ПАТ
«Універсал Банк» та Куликовської Г.М.
не визнавалась обов'язковою, судова
колегія вважає за можливе розглянути
справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника
відповідача за первісним позовом
(скаржника), розглянувши доводи
апеляційної скарги та дослідивши
наявні докази по справі, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським
судом та вбачається з матеріалів
справи, 26 жовтня 2007 року між Відкритим
акціонерним товариством "Універсал
Банк", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
"Універсал Банк" (в тексті договору -
банк) та громадянкою Куликовською
Галиною Михайлівною (в тексті договору
- позичальник) укладено кредитний
договір №11/438-к, згідно умов якого, а
саме: п.1.1, банк зобов'язався надати
позичальнику кредит у вигляді
відновлювальної кредитної лінії у
розмірі 400000 дол. США, на строк 132 місяці,
з датою погашення - 25 жовтня 2018 року, зі
сплатою відсоткової ставки 13 %, на
споживчі цілі.

Згідно п.4.6 кредитного договору №11/438-к
від 26.10.2007 року сплата позичальником
заборгованості по кредиту
здійснюється відповідно до Графіка
зменшення ліміту заборгованості по
кредиту (Додаток №1), який є невід'ємною
частиною даного Договору.

Відповідно до п.10.1 кредитного договору,
такий діє з дня його підписання і до
повного виконання сторонами
зобов'язань по даному договору.

14 лютого 2008 року до кредитного договору
№11/438-к від 26.10.2007 року вносились зміни,
які оформлені додатковими угодами №1
та №2, що є невід'ємними частинами
кредитного договору.

Пунктом 2.2. додаткової угоди №2 сторони
погодили, що банк встановляє ліміт
кредитної лінії на строк, починаючи з
місяця встановлення такого ліміту, при
цьому позичальник повинен повернути
всю суму кредиту, наданого в межах
такого ліміту кредитної лінії, не
пізніше 31 січня 2009 року, якщо інший
термін повернення ліміту кредитної
лінії не встановлюється згідно п.3.2
даної додаткової угоди або кредитного
договору.

За використання кредитних коштів у
межах ліміту кредитної лінії та строку
кредитування, встановлених додатковою
угодою №2, встановлюється процентна
ставка в розмірі 13 % річних (п. 5.1
додаткової угоди № 2).

Згідно п.5.1 додаткової угоди №1
відповідно до вимог чинного
законодавства, зокрема ст.651 ЦК України,
сторони погодили, що протягом дії цього
договору банк може змінити розміри
процентних ставок в сторону збільшення
у разі настання узгоджених обставин.

Разом з тим, у пункті 5.2 додаткової
угоди №1 сторони погодили, що при
наявності обставин, передбачених п.5.1,
банк може збільшити розміри процентних
ставок, шляхом направлення
позичальнику поштою відповідного
рекомендованого листа за адресою
позичальника, що вказана в розділі 8
цього договору, або за іншою адресою,
яку позичальник письмово повідомив
банку при зміні адреси; така нова
процентна ставка починає діяти через 45
календарних днів з дати відправлення
банком позичальнику повідомлення, при
цьому банк застосовує таку процентну
ставку без укладання сторонами
відповідної угоди про внесення змін до
Договору.

Пунктами 1.3.1, 1.3.2 додаткової угоди №1
сторони також погодили, що згідно умов
індивідуальних угод між ними може
встановлюватися підвищений розмір
процентної ставки за користування
кредитом за цим договором, а також про
те, що може бути встановлено новий
розмір процентної ставки за
користування кредитом.

Так, 15.07.2008 року банк надіслав
позичальнику - Куликовській Г.М.
лист-повідомлення про встановлення
нової процентної ставки у розмірі 15,25%,
починаючи з 26 серпня 2008 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення за
№460 від 15.07.2008 року (арк. арк.
справи 68, 78 том ІІІ).

Відповідно до п.2.1 додаткової угоди №1
виконання зобов'язань позичальника за
кредитним договором та додатковими
угодами, забезпечується, зокрема,
заставою нерухомості
(будівлі/споруди/приміщення).

26 жовтня 2007 року між ПАТ «Універсал
Банк» (в тексті договору -
іпотекодержатель) та ПМП «Партнер» (в
тексті договору - іпотекодавець)
укладено договір іпотеки (нерухомого
майна - нежитлової нерухомості),
відповідно до умов якого, а саме: п.1.1,
іпотекодавець передав в іпотеку
нерухоме майно (предмет іпотеки), що є
забезпеченням виконання зобов'язань
Куликовської Г.М. ( в тексті договору -
боржник) в повному обсязі за договором,
що обумовлює основне зобов'язання, а
саме: нежитлове приміщення - будівлю
адміністративного корпусу з
лікувально-оздоровчим центром,
загальною площею 526,5 кв. м, яке
знаходиться за адресою м. Тернопіль,
вул. С. Будного, 4А та належить
іпотекодавцю на праві приватної
власності.

Згідно п.1.2 договору іпотеки заставна
вартість предмету іпотеки, згідно
звіту незалежного суб'єкта оціночної
діяльності, становить 2637302 грн.
Загальна вартість предмета іпотеки,
відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно від 27.07.2007
року за №15383225 становить 379432,75 грн.

Відповідно до п.1.3 договору іпотеки
іпотекодавець та іпотекодержатель
ознайомлені з усіма умовами основного
договору, що обумовлює основне
зобов'язання, в тому числі стосовно
можливості зміни розміру зобов'язань у
більшу та/або меншу сторону, строку і
порядку його виконання забезпеченого
цим Договором. Сторони досягли згоди
відносно розміру, строку і порядку
виконання зобов'язань, що
забезпечуються іпотекою відповідно до
цього договору, розуміючи при цьому
можливість зміни розміру таких
зобов'язань у більшу та/або меншу
сторону, строку і порядку виконання у
випадках, передбачених умовами
договору, що обумовлює основне
зобов'язання. Сторони підтверджують, що
іпотекою за цим договором
забезпечуються також і розмір
зобов'язань, строк і порядок його
виконання, який може бути змінено
відповідно до вищевказаного основного
договору, що обумовлює основне
зобов'язання.

У пункті 2.1.4 сторони погодили, що
протягом дії цього договору, у випадку
зміни розміру зобов'язань та/або зміни
термінів виконання зобов'язань, якщо
такі зміни вчинені відповідно до умов
договору, що обумовлює основне
зобов'язання, відповідні зміни будуть
вноситися лише в такий договір, що
обумовлює основне зобов'язання та не
потребує внесення змін до цього
договору шляхом укладання додаткової
угоди до нього.

У разі невиконання або неналежного
виконання боржником (Куликовською Г.М.)
зобов'язань за будь-яким з вищевказаних
основного договору, що обумовлює
основне зобов'язання, іпотекодержатель
має право задовольнити свої вимоги за
рахунок предмету іпотеки в повному
обсязі переважно перед іншими
кредиторами (п.2.1.1 договору іпотеки).

Поряд з тим, у разі порушення будь-якого
основного зобов'язання, що забезпечене
іпотекою за договором іпотеки, та/або
будь-якого зобов'язання іпотекодавця
за договором іпотеки,
іпотекодержателем здійснюється
звернення стягнення на предмет іпотеки
(п.4.1 договору іпотеки).

Згідно п.п.4.3, 4.4 договору іпотеки у
випадках порушення іпотекодавцем
зобов'язань за цим договором та/або
боржником будь-якого основного
зобов'язання, що забезпечене іпотекою
за цим договором, іпотекодержатель
надсилає іпотекодавцю та/або боржнику
повідомлення, оформлене відповідно до
вимог ЗУ "Про іпотеку". У разі
невиконання іпотекодавцем та/або
боржником вимог, зазначених в такому
повідомленні, іпотекодержатель
здійснює звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Договір іпотеки від 26.10.2007 року набирає
чинності з моменту нотаріального
посвідчення та діє до повного
виконання зобов'язань за основним
Договором, що обумовлює основне
зобов'язання (п.6.1 договору іпотеки).

Слід зазначити, що договір іпотеки
нотаріально посвідчено 26.10.2007 року та
зареєстровано в реєстрі за номером
№5645.

З матеріалів справи вбачається, що
позичальник (Куликовська Г.М.) свої
зобов'язання згідно кредитного
договору №11/438-к від 26.10.2007 року та
додаткових угод №1 та №2 від 14.02.2008 року,
щодо погашення кредиту, сплати
процентів за користування кредитом в
сумах та в строки, обумовлені у
кредитному договорі та додаткових
угодах, виконував несвоєчасно і не в
повному обсязі. Поряд з тим, незважаючи
на направлені йому та відповідачу
вимоги (№345 від 28.04.2009 року, №344 від
28.04.2009 року, №418 від 02.06.2009 року та №420
від 02.06.2009 року) про сплату простроченої
заборгованості по кредиту, процентів,
нарахованих за користування
кредитними коштами та штрафних санкцій
за порушення виконання зобов'язань,
заборгував позивачу, станом на дату
подання позову, (згідно розрахунку
позивача) - 399941,70 дол. США (в гривневому
еквіваленті 3106467,17 грн.) заборгованості
по кредиту, в тому числі 23,42 дол. США (в
гривневому еквіваленті 181,91 грн.)
простроченої заборгованості по сумі
кредиту, та 31717,88 дол. США (в гривневому
еквіваленті 246362,29 грн.) заборгованості
по відсотках за користування кредитом
за період з 02.12.2008 року по 17.08.2009 року.

Слід зазначити, що станом на день
розгляду даної справи, будь-яких
доказів, які б свідчили про погашення
та повернення кредиту, сплату
процентів за користування кредитом,
відповідач та/або третя особа суду не
надали.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами, а зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст.202 ГК
України, ст.599 ЦК України).

Згідно ст.1054 ЦК України банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Вимогами ст.530 ЦК України передбачено
строк (термін) виконання зобов'язання
та зазначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В силу ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом при прийнятті
оскаржуваного рішення та не
заперечується апелянтом, позивач свої
зобов'язання за кредитним договором
№11/438-к від 26.10.2007 року, додатковими
угодами №1 та №2 від 14.02.2008 року виконав,
надавши фізичній особі Куликовській
Галині Михайлівні кредит в сумі 400000
дол. США, що підтверджується заявами на
видачу готівки та меморіальними
валютними ордерами, належним чином
завірені копії яких знаходяться в
матеріалах справи.

Крім того, як вбачається з листа -
повідомлення та рекомендованого
повідомлення про вручення №460 від
15.07.2008 року даного листа, Куликовська
Г.М. як позичальник за кредитним
договором належним чином
повідомлялась про підняття
відсоткової ставки з 13% до 15,25%.

Разом з тим, як слідує із наданого
позивачем розрахунку заборгованості
за кредитним договором №11/438-к від
26.10.2007 року, позичальником -
Куликовською Г.М. сплачувались
нараховані банком відсотки за
користування кредитом в розмірі 15,25%
починаючи з 02.09.2008 року.

Відповідно до ст.546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, заставою.
Іпотекою є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України).

Частиною 1 ст.575 ЦК України передбачено,
що іпотекою є застава нерухомого майна,
що залишається у володінні
заставодавця або третьої особи.

Згідно ст.1 ЗУ «Про іпотеку» іпотека -
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким,
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим законом.
Особа, яка передає в іпотеку нерухоме
майно для забезпечення виконання
власного зобов'язання або зобов'язання
іншої особи перед іпотекодержателем є
іпотекодавцем, яким може бути сам
боржник або майновий поручитель.

Відповідно до ст.33 ЗУ "Про іпотеку" у
разі невиконання або неналежного
виконання боржником основного
зобов'язання іпотекодержатель вправі
задовольнити свої вимоги за основним
зобов'язанням шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.
Звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється на підставі рішення суду,
виконавчого напису нотаріуса або
згідно з договором про задоволення
вимог іпотекодержателя.

Таким чином, враховуючи, що позичальник
- Куликовська Г.М. не виконала взяті на
себе за кредитним договором №11/438-к від
26.10.2007 року та додатковими угодами №1,
№2 від 14.02.2008 року, зобов'язання щодо
погашення кредиту, сплати процентів за
користування ним, позивач, враховуючи
вищенаведене, набув право задовольнити
свої майнові вимоги, шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки, що
належить відповідачу на праві
власності, і яке передане ним в іпотеку
згідно договору іпотеки (нерухомого
майна - нежитлової нерухомості) від
26.10.2007 року.

З огляду на наведене, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про часткове задоволення
первісних позовних вимог та вирішив
звернути стягнення на предмет іпотеки,
що належить ПМП "Партнер", а саме:
будівлю адміністративного корпусу з
лікувально - оздоровчим центром,
зазначену в плані під літ. "В", загальною
площею 526,5 кв.м., яка заходиться за
адресою: м. Тернопіль, вул. С. Будного, 4
А, шляхом продажу ПАТ "Універсал Банк"
із застосуванням процедури продажу,
передбаченої ст.38 ЗУ "Про іпотеку", за
початковою ціною продажу предмету
іпотеки, яка становить 2637302 грн. в
погашення заборгованості Куликовської
Галини Михайлівни за кредитним
договором №11/438-к від 26.10.2007 року перед
ПАТ "Універсал Банк" в розмірі 3352829,46
грн., з яких: 3106285,26 грн. - заборгованість
по сумі кредиту, 181,91 грн. - прострочена
заборгованість по сумі кредиту та 246362,29
грн. - заборгованість по відсотках.

Щодо первісних позовних вимог в
частині стягнення 2148,81 доларів США (в
гривневому еквіваленті 16690,45 грн.) пені
за несвоєчасне погашення кредиту та
несвоєчасну сплату процентів за
користування кредитом, місцевим
господарським судом правомірно
залишено без розгляду позов в цій
частині, оскільки, позивачем не подано
суду обґрунтованого розрахунку
нарахування пені з зазначенням періоду
нарахування та суми боргу, на яку
нараховується пеня.

Поряд з тим, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду про відмову в зустрічному позові
ПМП «Партнер» про визнання припинення
поруки за договором іпотеки від 26.10.2007
року, зважаючи на наступне:

Вимогами ч.1 ст.546 ЦК України
встановлено, що порука та застава є
самостійними видами забезпечення
виконання зобов'язання. Законодавець
чітко розмежовує поняття поручителя в
договорі поруки (Глава 49, параграф 3 ЦК
України) і поняття майнового
поручителя як сторони в договорі
застави (іпотеки) (Глава 49 параграф 6 ЦК
України, ЗУ "Про іпотеку").

Статтею 575 ЦК Кодексу передбачено
перелік окремих видів застав, в тому
числі зазначено, що іпотекою є застава
нерухомого майна, що залишається у
володінні заставодавця або третьої
особи. Правила про іпотеку землі та
інші окремі види застав встановлюються
законом.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України).

Посилання апелянта на те, що договір
іпотеки припинив свою дію відповідно
до вимог ст.559 ЦК України, якою
визначені підстави припинення поруки є
необґрунтованими, оскільки договір
іпотеки є різновидом договору застави
та окремим видом забезпечення
зобов'язання, а відтак, застосування до
договору іпотеки положень ст.559 ЦК
України є безпідставним.

Так, право застави припиняється у разі:
1) припинення основного зобов'язання; 2)
втрати предмета застави, якщо
заставодавець не замінив предмет
застави; 3) реалізації предмета застави;
4) набуття заставодержателем права
власності на предмет застави. Право
застави припиняється також і в інших
випадках, встановлених законом (ч.1 ст.593
ЦК України).

Згідно ст.17 ЗУ «Про іпотеку», іпотека
припиняється у разі: припинення
основного зобов'язання або закінчення
строку дії іпотечного договору;
реалізації предмета іпотеки
відповідно до цього Закону; набуття
іпотекодержателем права власності на
предмет іпотеки; визнання іпотечного
договору недійсним; знищення (втрати)
переданої в іпотеку будівлі (споруди),
якщо іпотекодавець не відновив її; з
інших підстав, передбачених цим
Законом. Якщо предметом іпотечного
договору є земельна ділянка і
розташована на ній будівля (споруда), в
разі знищення (втрати) будівлі (споруди)
іпотека земельної ділянки не
припиняється; з інших підстав,
передбачених цим Законом. Наступні
іпотеки припиняються внаслідок
звернення стягнення за попередньою
іпотекою. Відомості про припинення
іпотеки підлягають державній
реєстрації у встановленому
законодавством порядку.

Поряд з тим, відповідно до ч.5 ст.3 ЗУ "Про
іпотеку" іпотека має похідний характер
від основного зобов'язання і є дійсною
до припинення основного зобов'язання
або до закінчення строку дії
іпотечного договору, а згідно п.1.1.
іпотечний договір забезпечує
виконання іпотекодавцем - ПМП "Партнер"
зобов'язань, що випливають з укладеного
іпотекодержателем кредитного договору
№11/438-к від 26.10.2007 року та додаткових
угод до нього.

Станом на день розгляду спору доказів
визнання недійсним чи припинення
кредитного договору, а також доказів
виконання зобов'язань за кредитним
договором відповідач та/або третя
особа суду не надали.

Так само і відсутні докази визнання
недійсним договору іпотеки від 26.10.2007
року.

Крім того, слід зазначити, що рішенням
господарського суду Тернопільської
області від 02.10.2013 року у справі
№921/757/13-г/8, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.11.2013 року, у
задоволенні позовних вимог Спільного
українсько-англійського підприємства
"Західна нафтова група" у формі ТзОВ до
ПМП "Партнер" та ПАТ "Універсал Банк", за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача-1: Куликовської
Галини Михайлівни про визнання
недійсним договору іпотеки від 26.10.2007
року - відмовлено.

Відтак, колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду, що правовідносини сторін за
договором іпотеки не припинились, а
підстави для визнання договору іпотеки
таким, що припинив свою дію, відповідно
до ст.17 ЗУ "Про іпотеку" відсутні.

Отже, обставини, покладені в основу
зустрічного позову спростовуються
матеріалами справи, суперечать вимогам
чинного законодавства, а підстави для
задоволення зустрічного позову
відсутні.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно із ст.33 ГПК України, кожна з
сторін повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.
Відповідачем за первісним позовом такі
обставини не доведено.

З огляду на все наведене вище, колегія
суддів Львівського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про часткове задоволення
первісного позову та відмову у
задоволенні зустрічного.

Відтак, суд вважає, що при прийнятті
рішення від 11.07.2012 року у справі
№5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011) господарський
суд Тернопільської області повно і
всебічно перевірив всі обставини
справи, дав належну правову оцінку
зібраним у справі доказам та прийняв
законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника
про скасування рішення місцевого
господарського суду є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийняте
у відповідності з вимогами діючого
законодавства, а тому підстав для його
скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної
скарги на рішення господарського суду,
в порядку ст.49 ГПК України покладається
на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України,
суд,

постановив:

Рішення господарського суду
Тернопільської області від 11.07.2012 року
по справі №5/17/5022-346/2012 (1/36/5022-585/2011)
залишити без змін, а апеляційну скаргу
Приватне мале підприємство "Партнер" -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали справи №5/17/5022-346/2012
(1/36/5022-585/2011) повернути до
господарського суду Тернопільської
області.

Повну постанову складено 24.11.2014 року

Головуючий-суддя
Якімець Г.Г.

Судді
Данко Л.С.

Кравчук Н.М.