ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.
Справа № 914/1811/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Кравчук Н. М.

суддів
Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Кітва" (надалі ТзОВ "НВП
"Кітва") б/н та б/д (зареєстрована в
канцелярії ЛАГС за вх№ 01-05/3671/14 від
05.08.2014р.)

на рішення господарського
суду Львівської області від 15.07.2014р.

у справі № 914/1811/14

за позовом: державного
підприємства "Завод імені В.О. Малишева"
(надалі ДП "Завод імені В.О. Малишева"), м.
Харків

до відповідача: ТзОВ "НВП "Кітва",
м. Львів

про стягнення штрафу та
зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Маруняк А.Н. -
представник (довіреність від 04.07.14р.)

Представникам сторін роз'яснені права
та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 28
ГПК України. Клопотання про технічну
фіксацію судового процесу від сторін
не поступало, заяв про відвід суддів не
надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 15.07.2014р. у справі
№914/1811/14 (суддя Яворський Б.І.) позовні
вимоги задоволено частково.
Зобов'язано ТзОВ "НВП "Кітва" поставити
ДП "Завод імені В.О. Малишева" 38 одиниць
виробу ПРХР-М1 з прийомкою ВТК
"Постачальника". Стягнуто з ТзОВ "НВП
"Кітва" на користь ДП "Завод імені В.О.
Малишева" 663 108,47 грн. штрафу. Зобов'язано
ТзОВ "НВП "Кітва" надати ДП "Завод імені
В.О. Малишева" відповідно до
встановленого порядку копію
примірника ТУ ИШУЯ. 41.0000.001ТУ. Стягнуто з
ТзОВ "НВП "Кітва" в доход Державного
бюджету України 15 697,03 грн. судового
збору. Стягуто з ДП "Завод імені В.О.
Малишева" в доход Державного бюджету
України 12 946,53 грн. судового збору. У
задоволенні решти позовних вимог ( в
стягенні 418 387,98 грн.) - відмовлено.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
свої зобов'язання по договору щодо
поставки виробів ПРХР-МІ виконав не в
повному обсязі та не своєчасно, в
зв'язку з чим суд зобов'язав
відповідача виконати умови договору та
стягнув штраф., який нараховано згідно
з п.3.5 договору та ст.232 ГК України. Крім
того, на підставі п.2.2 даного договору
зобов'язав відповідача надати позивачу
технічну документацію на виріб.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ТзОВ НВП «Кітва» подало апеляційну
скаргу, в якій рішення суду першої
інстанції вважає прийнятим з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, з неповним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи, просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким в позові
відмовити повністю. Зокрема, скаржник
зазначає, що задовольняючи позовні
вимоги суд виходив з того, що між
сторонами є підписаний додаток №2 до
додаткової угоди №1 від 29.06.2010р., проте
не дослідив, що сторонами було
підписано дві додаткові угоди під
одним номером і виконувалася лише та, в
якій відсутній пункт про додаток №2.
Крім того, суд не взяв до уваги
твердження відповідача, що ТУ
ИШУЯ.41.0000.001ТУ містить в собі державну
таємницю.

05.08.2014р. автоматизованою системою
документообігу суду дану справу
розподілено до розгляду
судді-доповідачу Кравчук Н.М.

Розпорядженням в.о. голови Львівського
апеляційного господарського суду від
06.08.2014р. в склад колегії суддів для
розгляду справи №914/1811/14 введено суддів
Кордюк Г.Т. та Мирутенка О.Л.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду від 07.08.2014р.
поновлено строк на подання апеляційної
скарги, прийнято її до провадження та
призначено до розгляду на 21.08.2014р.

Ухвалою суду від 21.08.2014р. розгляд справи
відкладено на 18.09.2014р.

В зв'язку з перебуванням судді
Мирутенка О.Л. у відпустці,
розпорядженням голови суду від 17.09.2014р.
у склад колегії суддів для розгляду
справи № 914/1811/14 внесено зміни, замість
судді Мирутенка О.Л. введено суддю
Гнатюк Г.М.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 18.09.2014р.
розгляд справи відкладено на 16.10.2014р.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
16.10.2014р. внесено зміни в склад колегії
суддів, замість судді Кордюк Г.Т.
введено суддю Мирутенка О.Л.

Ухвалою суду від 16.10.2014р. розгляд справи
відкладено на 06.11.2014р.

05.11.2014р. розпорядженням в.о. голови
Львівського апеляційного
господарського суду внесено зміни в
склад колегії суддів, замість судді
Мирутенка О.Л. введено суддю Якімець
Г.Г.

На адресу суду від позивача надійшло
клопотання за вх№ 2829/16 від 16.10.2014р. про
зупинення провадження у даній справі
до набрання законної сили рішенням
суду по справі № 922/4005/14 за позовом ТзОВ
НВП «Кітва» до ДП «Завод імені В.О.
Малишева».

Згідно ч.1 ст. 79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного органу іноземної
держави.

За результатом розгляду зазначеного
клопотання, судом було відмовлено у
його задоволенні, з огляду на те, що
причиною зупинення в даному випадку є
неможливість розгляду справи, що
знаходиться в провадженні
господарського суду, до вирішення
пов'язаної з нею іншої справи, яка
розглядається іншим судом. При цьому,
пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, який розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі, зокрема, факти,
що мають преюдиціальне значення. Ці
обставини повинні бути такими, що мають
значення для даної справи.
Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі. Йдеться про те, що
господарський суд не може розглянути
певну справу через обмеженість своєї
юрисдикції щодо конкретної справи
внаслідок: непідвідомчості;
обмеженості предметом позову;
неможливості розгляду тотожної справи;
певної черговості розгляду вимог. При
цьому, інша справа повинна бути у
провадженні суду. Інформація щодо
розгляду іншої справи підтверджується
тільки судовими документами (ухвалами,
рішеннями, постановами судів), яких
позивачем до суду не надано.

В матеріалах справи (апеляційного
провадження) наявні оригінали листів №
2383, № 2383 від 12.09.2014р. за підписом
генерального директора ДП "Завод імені
В.О. Малишева". про скасування
довіреностей, якими було уповноважено
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 представляти інтереси
ДП "Завод імені В.О. Малишева".

ДП «Завод імені В.О. Малишева» в судове
засідання 06.11.2014р. інших представників
не забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про дату, час і місце
розгляду справи.

Представник відповідача у судовому
засіданні доводи апеляційної скарги
підтримав повністю, просить
оскаржуване рішення скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволені позовних вимог. На
підтвердження своїх доводів
представником подано клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових доказів, а саме: адвокатські
запити до ДП «Завод імені В.О. Малишева»
та відповіді на них (клопотання
зареєстроване в канцелярії суду за вх№
01-04/6526/14 від 06.11.2014р.).

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу та відзив на неї,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про скасування рішення
місцевого господарського суду з огляду
на наступне.

29.05.2009р. між ДП "Завод імені В.О.
Малишева" (покупець) та ТзОВ "НВП "Кітва"
(постачальник) було укладено договір
№2009/02-498дп, відповідно до умов якого
постачальник зобов'язується
виготовити та поставити 10 виробів ПРХР
-М на протязі 180 днів з моменту проплати
50% вартості виробів (а.с. 10-11).

Сторони договору також підписали
додаток № 2 до договору, в якому
погодили специфікацію до договору
№2009/02-498дп від 29.05 2009р.(а.с. 11 на звороті).

Виготовлені постачальником вироби за
своїми технічними параметрами повинні
відповідати технічним умовам
ИШУЯ.410000.001ТУ (п.2.1 договору).

У п. 3.2 договору сторони погодили, що
покупець проводить предоплату в
розмірі 50% від вартості договору
впродовж 5-ти банківських днів з дати
підписання договору. Кінцевий
розрахунок покупець здійснює після
отримання повідомлення про готовність
товару до відправлення на протязі 5-ти
банківських днів.

Загальна сума договору складає 737 931,20
грн., в т.ч. ПДВ 20% - 122 988,50 грн. (п.3.1
договору).

29.06.2010р. сторони підписали додаткову
угоду № 1 до договору № 2009/02-498дп від
29.05.2009р., в якій погодили наступні зміни.
Пункт 1.1 договору сторони виклали в
такій редакції: "Постачальник
зобов'язується виготовити і поставити
10 виробів ПРХР-М1 з прийомкою ГПЗ № 4762
згідно додатку № 2 до договору №
2009/02-498дп від 29.05.2009 р. та 49 виробів
ПРХР-М1 з прийомкою ВТК "Постачальника"
згідно додатку № 1 додаткової угоди №1
від 29.06.2010 р. до договору № 2009/02-498дп від
29.05.2009 р. Вироби поставляються
узгодженими обома сторонами партіями.
Перша партія відвантажується через 150
днів після отримання авансового
платежу" (а.с. 13).

Пункт 1.2 договору сторони доповнили
умовою такого змісту: "Вартість виробу
ПРХР-М1 згідно додаткової угоди №1 від
29.06.2010р. до договору№2009/02-498дп від
29.05.2009р. становить 84 699,00 грн. (ціна без
ПДВ - 70 582,50 грн., ПДВ - 14 116,50 грн.).

Пункт 2.3 договору сторони виклали в
такій редакції: "Поставка 10 виробів
ПРХР-М1 згідно договору проводиться з
прийомкою ГПЗ №4762, а поставка 49 шт.
виробів ПРХР-М1 згідно додаткової угоди
№1 від 29.05.2010р. до договору№2009/02-498дп від
29.05.2009р. проводиться з прийомкою ВТК
"Постачальника", про що робиться
відмітка в паспорті ВТК
"Постачальника".

Пункт 3.2 договору сторони доповнили
таким чином: " … на протязі 5-ти
банківських днів, а згідно додаткової
угоди №1 від 29.06.2010р. до договору №
2009/02-498дп від 29.05.2009р. покупець проводить
попередню оплату в розмірі 50% від
вартості 49 шт. виробів ПРХР-М1. Кінцевий
розрахунок за отриману партію в
розмірі 50% покупець здійснює на протязі
30 днів з моменту отримання коштів від
інозамовника за відвантажену партію
продукції".

У п.9 даної додаткової угоди № 1 вказано,
які додатки долучаються до додаткової
угоди № 1, зокрема, зазначено: додаток №
1- специфікація до додаткової угоди № 1
від 29.06.2010р. , у самій специфікації
зазначено суму виробу - 4 150 251,00 грн. (а.с.
12, 13 на звороті).

Проте, в матеріалах справи міститься
інша копія додаткової угоди № 1 від
29.06.2010р. до договору № 2009/02-498ДП від
29.05.2009 р., долучена позивачем, в якій є
деякі відмінності від вищезазначеної
додаткової угоди № 1, а саме, додатки,
які долучаються до додаткової угоди № 1
вказані у п.10: додаток № 1 -
специфікація до додаткової угоди № 1
від 29.06.2010р. та додаток № 2 - графік
поставки до додаткової угоди № 1 від
29.06.2010р. Крім того, у додатку № 1 -
специфікації - зазначена більша сума
поставки виробів - 4 613 330,40 грн. (а.с. 41-42).

Суд першої інстанції, вирішуючи спір по
суті, взяв до уваги саме додаткову
угоду № 1 від 29.06.2010р. до договору №
2009/02-498ДП від 29.05.2009р. з додатками № 1 та
№ 2.

Так, згідно графіку поставки 49 одиниць
виробів (ПРХР-М1) відповідач
зобов'язався поставити позивачу до
30.08.2012р. - 5 шт.; до 31.10.2012р. - 5 шт.; до
30.03.2013р. - 17 шт.; до 30.09.2013р. - 17 шт.; 2014р. - 5
шт. (а.с. 41 на звороті).

Позивач свої зобов'язання за договором
виконав, оплатив 50 % вартості товару, що
підтверджується банківськими
виписками №5 за 12.06.2012р. на суму 229 998,90
грн.; №3 за 07.06.2012р. на суму 1 500 000,00 грн.;
банківською випискою за 71 від 01.11.2012р.
на суму 345 127,50 грн. (а.с. 15-17), однак,
відповідач в свою чергу поставив лише 6
одиниць товару, що підтверджується
видатковою накладною №РН-0000001 від
25.02.2013р. на суму 508 194,00 грн., (а.с. 18-19).

Враховуючи графік поставки, суд
прийшов до висновку, що відповідач свої
зобов'язання щодо поставки виконав не в
повному обсязі та не своєчасно, в
зв'язку з чим зобов'язав відповідача
поставити позивачу 38 одиниць виробів
(ПРХР-М1) та стягнув штраф в розмірі 663
108,47 грн., які нараховані згідно з п.3.5
договору № 2009/02-498ДП від 29.05.2009р. та ст.232
ГК України.

Частиною 1 ст. 32 ГПК України
встановлено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Як зазначалося вище, у матеріалах
справи наявні дві різні редакції
додаткової угоди № 1 до договору №
2009/02-498ДП від 29.05.2009р. з різною кількістю
додатків до неї.

Проте суд першої інстанції не надав
належної оцінки даному факту.

У п. 2.51 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» № 18 від 26.12.2011р.
зазначено, що про визнання обставин
може свідчити й зміст поданих суду
письмових документів: претензій та
відповідей на них, листів та інших
письмових звернень учасників судового
процесу один до одного (наприклад, лист,
надісланий у відповідь на претензію, в
якому зазначається про повне або
часткове визнання заявленої до
стягнення заборгованості).

До матеріалів апеляційного
провадження було долучено листи ДП
«Завод імені В.О. Малишева» № 2829/16 від
16.10.2014р. № 3117/3 від 04.11.2012р., в яких
зазначено, що в результаті переговорів
між сторонами під час підписання
додаткової угоди № 1 було досягнуто
згоди на зменшення вартості виробів та,
як наслідок, замість додаткової угоди
№ 1 з додатками № 1 та № 2 було
підписано додаткову угоду №1 з
додатком №1. В листах також
зазначається, що господарські
відносини між підприємствами
відбувались виключно згідно з
додатковою угодою № 1 зі зменшеною
ціною та без графіку поставки.

Відсутність графіку поставки
підтверджується і листом ДП «Завод
імені В.О. Малишева» № 162/ГД від 28.01.2014р.,
в якому позивач звернувся до
відповідача з проханням організувати
ритмічну поставку 49 одиниць виробу
ПРХР-М1 на протязі 2014 р. та надіслати на
його адресу графік поставки (а.с. 21).

Крім того, відповідач у відзиві на
позовну заяву наголошував суду, що
додатку № 2 до додаткової угоди №1 від
29.06.2010р., яким сторони погодили графік
поставки виробів, не існує (а.с. 58-59).

У п.1.1. додаткової угоди № 1 до основного
договору зазначено, що вироби
поставляються узгодженими обома
сторонами партіями. Перша партія
відвантажується через 150 днів після
отримання авансового платежу.

Таким чином, встановивши факт
відсутності між сторонами погодженого
графіку поставки і кількості одиниць
виробів та, враховуючи, що частина
виробів в кількості 6 одиниць позивачем
отримана (а.с. 19), колегія суддів вважає,
що відсутні підстави для задоволення
позовних вимог щодо зобов'язання ТзОВ
"НВП "Кітва" поставити ДП "Завод імені
В.О. Малишева" 43 одиниць виробу ПРХР-М1 з
прийомкою ВТК "Постачальника" та
відповідно стягнення з ТзОВ "НВП "Кітва"
на користь ДП "Завод імені В.О. Малишева"
1 310 378,23 грн. штрафу, які нараховані за
зрив термінів поставки виробів згідно
п.3.5 основного договору.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання
ТзОВ "НВП "Кітва" надати ДП "Завод імені
В.О. Малишева" відповідно до
встановленого порядку копію
примірника ТУ ИШУЯ. 41.0000.001ТУ, то дана
вимога також не підлягає до
задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 662 ЦК України
продавець повинен одночасно з товаром
передати покупцеві його приналежності
та документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 ГК України
якість товарів, що поставляються,
повинна відповідати стандартам,
технічним умовам, іншій технічній
документації, яка встановлює вимоги до
їх якості, або зразкам (еталонам), якщо
сторони не визначать у договорі більш
високі вимоги до якості товарів.

Технічні умови - документ, що
встановлює технічні вимоги, яким
повинні відповідати продукція, процеси
чи послуги. Технічні умови можуть бути
стандартом, частиною стандарту або
окремим документом (ст. 1 Закону України
"Про стандартизацію").

У п.2.2 договору № 2009/02-498ДП від 29.05.2009р.
сторони погодили, що об'єм і порядок
технічної документації, який
передається покупцю, встановлюється у
відповідності з ИШУЯ.410000.001ТУ.

Проаналізувавши дану вимогу, суд
звертає увагу, що вона є неконкретною і
не чіткою, оскільки містить посилання
на ИШУЯ.410000.001ТУ, проте в матеріалах
справи відсутні ИШУЯ.410000.001ТУ, а тому не
можливо визначити об'єм і порядок
технічної документації, яка мала би
передаватися покупцю.

З огляду на викладене, оскільки дана
вимога є незрозумілою, вона не підлягає
до задоволення.

Статтею 33 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно з частиною 2 статті 34 ГПК України
обставини справи, які повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, Законом саме на позивача
покладено обов'язок довести належними
засобами доказування підставність
позовних вимог.

Однак, позивачем всупереч
вищенаведеній нормі права не подано
доказів, які б підтвердили доводи,
викладені в оскаржуваному рішенні.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції вважає, що рішення місцевого
господарського суду прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, тому його слід
скасувати, а апеляційну скаргу
задоволити.

Статтею 49 ГПК України встановлено, що
судовий збір при відмові в позові
покладається на позивача.

У п.2.10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України» зазначено, що у
випадках об'єднання в одній заяві вимог
як майнового, так і немайнового
характеру судовий збір згідно з
пунктом 3 статті 6 Закону України «Про
судовий збір» підлягає сплаті як за
ставками, встановленими для позовів
майнового характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Зі змісту п. 2.2. даної постанови
вбачається, що ст. 55 ГПК передбачено
визначення ціни позову у позовах про
стягнення грошей і про витребування
майна. Відповідні позовні заяви мають
майновий характер, і розмір ставок
судового збору за їх подання
визначається за приписом підпункту 1
пункту 2 частини другої статті 4 Закону.
Що ж до позовних заяв немайнового
характеру, то до них відносяться
вимоги, які не підлягають вартісній
оцінці. Подання до господарського суду
таких заяв оплачується судовим збором
згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини
другої статті 4 Закону.

Таким чином, позивачем заявлено дві
майнові вимоги та одну немайнову,
відтак судовий збір підлягає сплаті за
ставками встановленими для позовів
майнового (72 841,14 грн. за вимогу про
поставку 43 одиниць виробу і 26 207,56 грн.
за вимогу про стягнення штрафу) та
немайнового характеру (в розмірі 1 218,00
грн.).

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ТзОВ «НВП
«Кітва» задоволити.

2. Рішення господарського суду
Львівської області від 15.07.2014р. у справі
№ 914/1811/14 скасувати. Прийняти нове
рішення, яким у позові відмовити.

3. Стягнути з Державного
підприємства "Завод імені В.О. Малишева"
(61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126,
ідентифікаційний ) в
дохід державного бюджету за подання
позовної заяви судового збору в
розмірі 100 266,70 грн.

4. Стягнути з Державного
підприємства "Завод імені В.О. Малишева"
(61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126,
ідентифікаційний ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
підприємство "Кітва" (79060, м. Львів, вул.
Наукова, 7, ідентифікаційний ) 13 103,00 грн. судового збору за
подання апеляційної скарги.

5. Достягнути з Державного
підприємства "Завод імені В.О. Малишева"
(61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 126,
ідентифікаційний ) в
дохід державного бюджету за розгляд
апеляційної скарги судового збору в
розмірі 37 030,35 грн.

6. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття, може бути оскаржена
в касаційному порядку згідно з
розділом ХІІ-1 ГПК України.

7. Справу передати до
господарського суду Львівської
області.

Головуючий суддя
Кравчук Н.М.

судді
Гнатюк Г.М.

Якімець Г.Г.