ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Справа № 910/14880/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко
Н.М.,суддів:Барицької Т.Л., Картере
В.І.,розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Дочірній банк Сбербанку Росії"на
ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014у
справі№910/14880/14 господарського суду
міста Києваза позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю „Торговий
дім „Сван"до1.Публічного акціонерного
товариства „Дочірній банк Сбербанку
Росії; 2.Державної реєстраційної служби
України;третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Товариство з
обмеженою відповідальністю „Торговий
дім „Статус Агро"треті особи, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
1.Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_5;
2.Приватний нотаріус Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_6;
3.Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Черкаській області;про визнання
договорів припиненими, визнання
виконавчих написів такими, що не
підлягають виконанню, припинення
обтяження нерухомого майната за
зустрічним позовомПублічного
акціонерного товариства „Дочірній
Банк Сбербанку Росії"до1.Товариства з
обмеженою відповідальністю „Торговий
дім „Сван" ; 2. Державної реєстраційної
служби України;про стягнення коштів у
сумі 19 535,74 євро в судовому засіданні
взяли участь представники: - позивача
Величко О.О., - відповідача-1
повідомлений, але з'явився; -
відповідача-2 повідомлений, але
з'явився; - третьої особи-1 повідомлений,
але з'явився; - третьої особи-2
повідомлений, але з'явився; - третьої
особи-3 повідомлений, але з'явився; -
третьої особи-4 повідомлений, але
з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 15.09.2014 позов Товариства з
обмеженою відповідальністю „Торговий
дім „Сван" задоволено частково;
визнано договір застави № 4271 від 29.10.2007,
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Торговий дім „Сван"
та Закритим акціонерним товариством
„БАНК НРБ" (правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
„Дочірній банк Сбербанку Росії"),
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_8 припиненим; визнано
договір іпотеки №22311 від 29.08.2008,
укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю „Торговий дім „Сван"
та Публічним акціонерним товариством
„Дочірній банк Сбербанку Росії",
посвідчений приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_9, припиненим; визнано
вчинений нотаріусом ОСОБА_5 виконавчий
напис, зареєстрований в реєстрі за №188
від 26.04.2012, згідно з яким звернуто
стягнення на відділення прибуття,
відділення забою, відділення
потрошіння, відділення зважування,
відділення розділки, транспорт
відходів, що знаходиться за адресою:
Черкаська область, м.
Золотоноша, вул. Заводська, 4, та
належить на праві власності Товариству
з обмеженою відповідальністю
„Торговий дім „Сван", таким, що не
підлягає виконанню повністю; визнано
вчинений нотаріусом ОСОБА_5 виконавчий
напис, зареєстрований в реєстрі за №189
від 26.04.2012, згідно з яким звернуто
стягнення на відділення прибуття,
відділення забою, відділення
потрошіння, відділення зважування,
відділення розділки, транспорт
відходів, що знаходиться за адресою:
Черкаська область, м. Золотоноша, вул.
Заводська, 4, та належить на праві
власності Товариству з обмеженою
відповідальністю „Торговий дім
„Сван", таким, що не підлягає виконанню
повністю; визнано вчинений нотаріусом
ОСОБА_6 виконавчий напис,
зареєстрований в реєстрі за №557 від
01.03.2012, згідно з яким звернуто стягнення
на відділення потрошіння, відділення
зважування, відділення розділки,
транспорт відходів, що знаходиться за
адресою: Черкаська область, м.
Золотоноша, вул. Заводська, 4, та
належить на праві власності Товариству
з обмеженою відповідальністю
„Торговий дім „Сван", таким, що не
підлягає виконанню повністю; визнано
вчинений нотаріусом ОСОБА_5 виконавчий
напис, зареєстрований в реєстрі за №190
від 26.04.2012, згідно з яким звернуто
стягнення на нежитлову будівлю з
прилеглими будівлями та спорудами,
якими є адміністративні приміщення
гараж (літ. А-1) загальною площею 266,8 кв.м;
гараж (літ. Б-1) загальною площею 128,0 кв.м;
склади (літ. В-1) загальною площею 1 176,0
кв.м; магазин (літ. Ж-1); склад (літ. 3-1);
гараж (літ. 3-1); трансформаторна
підстанція (літ. К-1); рельсова дорога (1);
огорожа (1); вигрібна яма (IX); вбиральня
(літ. Я, Ю), що знаходиться за адресою:
Черкаська область, м. Золотоноша та
належить на праві власності Товариству
з обмеженою відповідальністю
„Торговий дім Сван", таким, що не
підлягає виконанню повністю. В іншій
частині у задоволені позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Сван"
відмовлено. У задоволенні зустрічних
позовних вимог Публічного
акціонерного товариства „Дочірній
Банк Сбербанку Росії" відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням, Відкрите акціонерне
товариство „Золотоношам'ясо"
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
вказане рішення в частині визнання
такими, що не підлягають виконанню
виконавчі написи: № 188 від 26.04.2012; №189
від 26.04.2012; №189 від 26.04.2012; № 190 від 26.04.2012;
№557 від 01.03.2012 та прийняти нове, яким у
позові у зазначеній частині відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014 у справі
№910/14880/14 (судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.,
Коротун О.М.) повернуто апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного
товариства „Золотоношам'ясо" на
рішення господарського суду міста
Києва від 15.09.2014 на підставі п. 3 ч.1 ст. 97
Господарського процесуального кодексу
України.

Публічне акціонерне товариство
„Дочірній Банк Сбербанку Росії"
(скаржник/банк), не погоджуючись із
вказаною ухвалою суду апеляційної
інстанції, звернулось з касаційною
скаргою до Вищого господарського суду
України, в якій, посилаючись на
порушення судом попередньої інстанції
норм процесуального права, а саме ст. 97
ГПК України, просить її скасувати і
справу передати до суду апеляційної
інстанції.

19.11.2014 через канцелярію Вищого
господарського суду України Публічним
акціонерним товариством „Дочірній
Банк Сбербанку Росії" та Товариством з
обмеженою відповідальністю „Торговий
дім „Статус Агро" були подані
клопотання про відкладення розгляду
даної справи, які за результатами їх
розгляду судовою колегією були
відхилені у зв'язку з, по-перше,
обмеженим строком перегляду в
касаційному порядку ухвал апеляційних
господарських судів, по-друге, ухвалою
Вищого господарського суду України від
10.11.2014 про призначення касаційної
скарги до розгляду явка учасників
судового процесу не визнавалась
обов'язковою, навпаки, сторони були
попереджені про те, що нез'явлення їх
повноважних представників у судове
засідання не буде перешкоджати
розгляду даної справи.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши
застосування судом апеляційної
інстанції норм процесуального права
при прийнятті оскаржуваного судового
акту, вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Як зазначалось вище та вбачається з
матеріалів справи, Відкрите акціонерне
товариство „Золотоношам'ясо"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду із апеляційною
скаргою на рішення господарського суду
міста Києва від 15.09.2014, в якій, просило
рішення місцевого господарського суду
в частині визнання такими, що не
підлягають виконанню виконавчі написи:
№ 188 від 26.04.2012; №189 від 26.04.2012; №189 від
26.04.2012; № 190 від 26.04.2012; №557 від 01.03.2012
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у позові в зазначеній частині
відмовити.

Ухвала Київського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014, якою
апеляційну скаргу повернуто,
мотивована тим, що скаржником не додано
доказів сплати судового збору, про що
також свідчить складений акт
Київського апеляційного
господарського суду № 09-14/224 від 15.10.2014.

Вищий господарський суд України не
вбачає підстав не погодитися із судом
апеляційної інстанції, з огляду на
таке.

Відповідно до приписів ст. 93 ГПК
України до апеляційної скарги на
судове рішення місцевого
господарського суду додаються,
зокрема, докази сплати судового збору.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 44
ГПК України).

01.11.2011 набрав чинності Закон України
від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі
- Закон), який визначає правові засади
справляння судового збору, платників,
об'єкти та розміри ставок судового
збору, порядок сплати, звільнення від
сплати та повернення судового збору.

Статтею 4 Закону України "Про судовий
збір" встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

При цьому, за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру ставка судового збору
становить 2 відсотки ціни позову, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
а за подання позовної заяви
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" встановлено
мінімальну заробітну плату у місячному
розмірі 1218,00 грн.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або
більше вимог немайнового характеру,
пов'язаних між собою підставами
виникнення або поданими доказами,
судовий збір сплачується окремо з
кожної з таких вимог (п. 2.11 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України").

Як встановлено апеляційним
господарським судом, звертаючись з
апеляційної скаргою на рішення
господарського суду міста Києва від
15.09.2014, Відкрите акціонерне товариство
„Золотоношам'ясо" взагалі не подало
доказів сплати судового збору.

Враховуючи наведене, колегія суддів
суду касаційної інстанції вважає
правомірним висновок апеляційного
господарського суду про те, що
ненадання Відкритим акціонерним
товариством "Золотоношам'ясо" до
апеляційної скарги доказів сплати
судового збору є підставою відповідно
до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України для
неприйняття апеляційної скарги до
розгляду та поверненню її скаржникові.

З посиланнями скаржника, викладеними у
касаційній скарзі, про те, що Відкритим
акціонерним товариством
"Золотоношам'ясо" було сплачено судовий
збір за подання позовної заяви як
третьої особи з самостійними вимогами
на предмет спору до господарського
суду міста Києва, яка (заява) була
повернута останньому на підставі
недотримання ч.ч. 1, 2 ст. 57 ГПК України та
приписів п.п. 3, 4 ст. 63 ГПК України, і який
(судовий збір) не був повернутий
місцевим господарським судом, а відтак
Київським апеляційним господарським
судом не враховано, що такий судовий
збір фактично перерахований до
Державного бюджету України та повинен
враховуватись як за подання
апеляційної скарги, колегія суддів не
погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про
судовий збір" судовий збір сплачується
за місцем розгляду справи та
зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України. Кошти
судового збору спрямовуються на
забезпечення здійснення правосуддя,
зміцнення матеріально-технічної бази
судів, включаючи створення та
забезпечення функціонування Єдиної
судової інформаційної системи,
веб-порталу судової влади, комп'ютерних
локальних мереж, сучасних систем
фіксування судового процесу, придбання
та обслуговування комп'ютерної і
копіювально-розмножувальної техніки,
впровадження електронного цифрового
підпису.

Пунктом 2.22 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
унормовано, що судовий збір
сплачується до територіальних органів
Державної казначейської служби
України; платники судового збору у
платіжних документах на перерахування
судового збору повинні в рядку
"одержувач" зазначити найменування
територіального органу казначейської
служби за місцем знаходження
господарського суду, який розглядає
справу. В даному випадку, місце
розгляду справи господарським судом
визначалось згідно з положеннями ст. 92
ГПК України.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ст. 32 ГПК України).

Статтею 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

До справи судом апеляційної інстанції
долучено ксерокопію апеляційної
скарги Відкритого акціонерного
товариства "Золотоношам'ясо" на рішення
господарського суду міста Києва від
15.09.2014 у справі №910/14880/14 та додатків до
неї, серед яких колегією суддів не
знайдено жодного посилання на докази
сплати судового збору до
господарського суду міста Києва. До
того ж, такі докази відсутні і в
матеріалах справи, серед яких
міститься копія позовної заяви ВАТ
"Золотоноша", повернута господарським
судом міста Києва ухвалою від 27.08.2014 і
однією з підстав для повернення якої як
раз і була несплата вказаним
товариством судового збору (п. 4 ч. 1 ст. 63
ГПК України).

Отже, доводи касаційної скарги про
безпідставність висновків суду
апеляційної інстанцій та неправильне
застосування норм процесуального
права не знайшли свого підтвердження, в
зв'язку з чим судовою колегією не
приймаються до уваги.

В силу ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
судове рішення ухвалюється суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Судом апеляційної інстанції
використано у повному обсязі свої
повноваження, передбачені
процесуальним законом, наслідком чого
є правомірна ухвала суду про
повернення апеляційної скарги на
підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Інші твердження скаржника про
порушення і неправильне застосування
господарським судом апеляційної
інстанції норм процесуального
законодавства при прийнятті
оскаржуваного судового акту не знайшли
свого підтвердження, в зв'язку з чим
підстав для скасування оскаржуваної
ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічне акціонерне
товариство „Дочірній Банк Сбербанку
Росії" залишити без задоволення.

Ухвалу Київського апеляційного
господарського суду від 20.10.2014 у справі
№910/14880/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.М. Губенко

Судді
Т.Л. Барицька

В.І. Картере