ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р.
Справа № 20/77

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Чижевської Р.В., за
довіреністю від 29.09.2014р. №57/10;

відповідача - Коваль Л.Л., за
довіреністю від 03.11.2014р. №30/01;

Богінської Т.М., за довіреністю від
27.03.2014р. №9/01.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача - Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України", м. Київ (вх.№3571З/1)

на ухвалу господарського суду
Запорізької області від 08.10.2014р.

у справі № 20/77

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача Комунального
комерційного підприємства
Маріупольської міської ради
"Маріупольтепломережа", м. Маріуполь

про стягнення суми боргу у розмірі
17459953 грн. 01 коп.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 08.10.2014р. у
справі №20/77 (суддя Алейникова
Т.Г.) заяву Комунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради "Маріупольтепломережа" про
надання розстрочки виконання судового
рішення від 16.06.2011р. №20/77 задоволено
частково; розстрочено виконання
судового рішення від 16.06.2011р. №20/77 на 5
років, сплачуючи щомісячно 290 999
(двісті дев'яносто тисяч дев'ятсот
дев'яносто дев'ять) грн., 22 коп.
починаючи з жовтня 2014р. Оскаржувана
ухвала мотивована посиланнями на
тяжкий фінансовий стан заявника та
наявність обставин, що ускладнюють
виконання рішення суду, що відповідно
до ст. 121 ГПК України є підставою до
надання заявнику відстрочки на
виконання рішення суду.

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" з ухвалою суду
першої інстанції не погодилась та
звернулась до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Запорізької області від 08.10.2014р. у
справі № 20/77 та відмовити в задоволенні
заяви Комунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради "Маріупольтепломережа" про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 16.06.2011р. у справі №20/77; витрати зі
сплати судового збору покласти на
боржника. В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт вказує на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права та процесуального
права, а саме ч.2 ст.218 ГК України, ч.2 ст.617
ЦК України, ст..ст.4-2, 4-3, 43 та 121 ГПК
України. Апелянт зазначає, що посилання
боржника на важкий фінансовий стан не є
винятковою обставиною в розумінні ст.
121 ГПК України, за наявності якої
можливе надання розстрочки виконання
рішення та важке фінансове становище
утворилось внаслідок його власної
господарської діяльності, а не в силу
якихось об'єктивних обставин, щоб
унеможливило виконання договірних
зобов'язань та рішення суду. Як вказує
апелянт, судом першої інстанції був
досліджений лише фінансовий стан
боржника та не встановлено
матеріальний інтерес стягувача та
зазначає при цьому, що ДК "Газ України"
НАК "Нафтогаз України не є
газовидобувною компанією та не
постачає газ споживачам з 01.10.2011р. Кошти
на своє існування отримує виключно від
боржників за рішеннями господарських
судів про стягнення боргу за
договорами поставки природного газу.
Крім того, апелянт зазначає, що
постанови Вищого господарського суду
України свідчать про наявність судової
практики, яка унеможливлює
застосування розстрочки виконання
рішення боржником.

Автоматизованою системою
документообігу Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу (справу) призначено
для розгляду судді-доповідачу
Терещенко О.І.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 31.10.2014р.
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І.,
суддя Медуниця О.Є.) апеляційну скаргу
Дочірньої компанії «Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України» було прийнято до
провадження та призначено її до
розгляду на 12.11.2014 року о 12:45 год.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
підтримав доводи викладені в
апеляційній скарзі та просив скасувати
ухвалу господарського суду
Запорізької області від 08.10.2014р. у
справі № 20/77 та відмовити в задоволенні
заяви Комунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради "Маріупольтепломережа" про
розстрочку виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 16.06.2011р. у справі №20/77.

Представником позивача в
обґрунтування своїх доводів надано
копію наказу Міністерства енергетики
та вугільної промисловості від 18.09.2014р.
№650 про визнання наказу таким, що
втратив чинність, наказ Міненерго
вугілля України від 26.07.2012р. №545 «Про
припинення Дочірньої компанії «Газ
України» НАК «Нафтогаз України» шляхом
її реорганізації (перетворення).

Представники відповідача заперечували
проти доводів апеляційної скарги, з
підстав зазначених у відзиві на
апеляційну скаргу. (вх.№10382 від 12.11.2014р.)

Розглянувши матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції обставин справи
та доказів на їх підтвердження, колегія
суддів встановила наступне.

23.03.2011р. ДК Газ України» НАК
«Нафтогаз України» звернувся з
позовною заявою до господарського суду
Запорізької області про стягнення
боргу та штрафних санкцій з
Комунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради «Маріупольтепломережа» за
поставлений природний газ, в якій
просив стягнути на користь ДК Газ
України» НАК «Нафтогаз України» з
Комунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради «Маріупольтепломережа»
заборгованість за спожитий природний
газ - 18 059 953,01 грн.; пеню в сумі - 1 388 231,01
грн.; суму на яку збільшився борг
внаслідок інфляційних процесів в
розмірі 1 545 518,52 грн; три відсотки
річних за несвоєчасні розрахунки в
сумі 604 993,46 грн.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 16.06.2011р. у
справі №20/77 позовні вимоги ДК Газ
України» НАК «Нафтогаз України»
задоволені та стягнуто суму боргу в
розмірі 17 459 953 грн. 01 коп.

01.07.2011р. судом було видано відповідний
наказ.

25.08.2011р. постановою відділу примусового
виконання рішень державної виконавчої
служби відкрито виконавче провадження
ВП№28567436 з виконання наказу №20/77,
виданого 01.07.2011р. господарським судом
Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 12.10.2011р. було відстрочено
виконання рішення на 5 місяців.

Ухвалою суду Донецької області від
20.02.2012р. наказ у справі №20/77 від 01.07.2011р.
визнано таким, що частково не підлягає
виконанню.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 30.09.2013р. у справі №20/77 заяву
Комунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради «Маріупольтепломережа» про
надання відстрочки виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 16.06.2011р. задоволено частково;
відстрочено виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 16.06.2011р. у справі №20/77 на 1 рік -
строком до 30.09.2014р.

30.09.2014р. відповідач звернувся до
господарського суду Запорізької
області з заявою про надання
розстрочки виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 16.06.2011р. у справі №20/77, у зв'язку з
винятковими обставинами строком на 20
років з 01.10.2014р. з щомісячним платежом у
розмірі 72 749,80 грн. Свою заяву
обґрунтовує тим, що відповідач
перебуває у стані постійного дефіциту
обігових коштів, фінансове становище
підприємства ускладнюється, зокрема, у
зв'язку з існуванням кредиторської
заборгованості перед ПАТ «НАК
«Нафтогаз України», наявністю
дебіторської заборгованості,
наявністю невідшкодованої різниці в
тарифі через невідповідність
собівартості теплової енергії діючому
тарифу. Також зазначає, що через
проведення анти терористичної
операції, що призводить до
нестабільної роботи підприємств,
установ та організацій, у відповідача
відсутня можливість виконання у
повному обсязі зобов'язань перед
кредиторами.

08.10.2014р. господарським судом
Запорізької області у даній справі
прийнято оскаржувану ухвалу з підстав
наведених вище.

Перевіривши матеріали справи,
правильність їх юридичної оцінки та
застосування місцевим господарським
судом норм законодавства, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення з
огляду на наступне.

Відповідно до частини 5 статті 83 ГПК
України, господарський суд приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Згідно ч.1 ст.121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Розстрочити виконання рішення
господарський суд може лише в
виняткових випадках, коли є достатньо
доказів того, що у сторін з поважних
причини немає можливості виконати
рішення у встановлений строк чи
встановленим способом.

Відповідно до п.7.1.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 жовтня 2012 року N 9 Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України,
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Пунктом 7.2 вказаної постанови
встановлено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Виходячи з наведеного вище,
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує розстрочення виконання
судового рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними,
виключними обставинами, що ускладнюють
виконання судового рішення.

Отже, підставою для розстрочення
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк встановлений судом,
тому всі ці обставини повинні бути
доведені заявником.

Колегія суддів зазначає, що наведені
відповідачем підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, зокрема, відсутність в нього
інших джерел доходів, окрім
виробництва та розподілу теплової
енергії споживачам та тяжке фінансове
становище, не є тими виключними
обставинами, в розумінні ст. 121 ГПК
України, які давали підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, оскільки по перше, як зазначає
апелянт, важке фінансове становище
відповідача утворилось внаслідок його
власної господарської діяльності, а не
в силу якихось об'єктивних, незалежних
від нього обставин, по друге, скрутне
фінансове становище є як у відповідача
так і у позивача.

Приписами статті 42 ГК України
встановлено, що підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Колегія суддів вважає, що надання
розстрочки на підставі тяжкого
фінансового становища не може
вважатися підставою для застосування
положень ст.121 ГПК України, адже за
змістом ч.1 ст. 229 ГК України та ч.1 ст. 625
ЦК України, за невиконання грошового
зобов'язання боржник відповідає, хоч би
його виконання стало неможливим не
тільки в результаті його винних дій чи
бездіяльності, а й внаслідок дії
непереборної сили або простого
випадку.

Також колегія суддів погоджується з
доводами апелянта про те, що
невідповідність тарифів на послуги
теплопостачання їх собівартості та
наявність дебіторської заборгованості
населення за спожиту теплову енергію
перед ККП Маріупольської міської ради
«Маріупольтепломережа» не є тим
доказом, що підтверджує наявність
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення або роблять його
неможливим та встановлюють фінансову
неспроможність боржника.

Із заяви про розстрочення виконання
судового рішення вбачається, що
заявник посилається на тяжке фінансове
становище підприємства, але до заяви не
надано належних доказів, які б свідчили
про фактичну неможливість виконання
судового рішення (банківських виписок
про відсутність коштів на банківських
рахунках та довідок про відсутність
майна, на яке можна звернути стягнення
та інше).

Також, колегія суддів зазначає, що
місцевим господарським судом
досліджено лише фінансовий стан
відповідача, проте не взято до уваги
матеріальний інтерес стягувача та те,
що позивач не є газовидобувною
компанією та не постачає природний газ
споживачам. Кошти на своє існування ДК
«Газ України» отримує виключно від
боржників за рішеннями господарських
судів про стягнення боргу за
договорами поставки природного газу.
Ненадходження коштів від боржників
завдає значних збитків державі, так як
кошти не можуть бути спрямовані на
розрахунки з НАК «Нафтогаз України».

Крім того, зі змісту статті 121 ГПК
України вбачається, що Господарським
процесуальним кодексом України не
визначено переліку обставин, які
свідчать про неможливість виконання
рішення чи ускладнюють його виконання.
Тому суд оцінює докази, які
підтверджують зазначені обставини, за
правилами статті 43 ГПК України.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що докази у
даній справі досліджувались судом
першої інстанції опосередковано,
однобічно і лише на користь
відповідача у справі, заяву якого
частково задоволено, що є порушенням
вимог ст. 4-2 Господарського
процесуального кодексу України щодо
рівності всіх учасників судового
процесу перед законом і судом та ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, яка визначає, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, і ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що наявні у
матеріалах справи докази не
підтверджують наявність обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у встановлений
строк, у зв'язку з чим прийняту у справі
ухвалу за результатами розгляду заяви
про відстрочку виконання рішення слід
скасувати, як таку, що прийнята з
порушенням та неправильним
застосуванням норм ст. ст. 4-2, 43, 121
Господарського процесуального кодексу
України. Таким чином, у даній справі
слід прийняти нове судове рішення про
відмову у задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Запорізької
області від 08.10.2014 року у справі №20/77 у
повному обсязі.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, сплачений Дочірньою
компанією "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" за подання апеляційної скарги
підлягає відшкодуванню за рахунок
Комунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради "Маріупольтепломережа", м.
Маріуполь.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 101, п. 2 ст. 103, п. 1, п.
4 ст. 104, ст. 105, ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м. Київ
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 08.10.2014 року у
справі №20/77 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в
задоволенні заяви Комунального
комерційного підприємства
Маріупольської міської ради
"Маріупольтепломережа", м. Маріуполь
про надання розстрочки виконання
рішення господарського суду Донецької
області від 16.06.2011р. у справі №20/77
відмовити.

Стягнути з Комунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради "Маріупольтепломережа" (87518,
Донецька область, м. Маріуполь, вул.
Гризодубової, 1, , р/р 2603333
ПАТ «ПУМБ», МФО 334970) на користь
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", м. Київ (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, , р/р
1, МФО 300465) 609,00 грн. судового збору
за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду
Запорізької області видати
відповідний наказ.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її підписання і може бути оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено
14.11.2014р.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Медуниця О.Є.