ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р.Справа № 910/19058/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання
Дородіної І.А.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Магистраль Україна",
м. Дніпропетровськ до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування", м.
Харків про стягнення 255086,69 грн. за
участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Магистраль Україна"
звернулось до господарського суду з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю " Завод
енергетичного машинобудування" про
стягнення 255086,69 грн. Позовні вимоги
позивач обгрунтовує невиконанням
відповідачем умов Договору поставки №
69 від 01.02.2012 року щодо оплати за
поставлений товар. Витрати по сплаті
судового збору позивач просить
покласти на відповідача.

Позивач свого представника у судове
засідання 20 листопада 2014 року не
направив, про причину неявки суд не
повідомив.

Відповідач також свого представника у
судове засідання не напрвив, про
причину неявки не повідомив, відзив на
позов не надав, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

Статтею 69 ГПК України встановлено, спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш, як на 15 днів.

Відповідно до вищевказаного, суд
зазначає, що строк вирішення даного
спору закінчується 22 листопада 2014 року,
однак від сторін клопотання про
продовження строку розгляду спору до
суду не надавалось. Крім того сторони
були попереджені, що у разі неявки
представників сторін у судове
засідання та ненадання витребуваних
судом документів, суд має право
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами.

Одже, враховуючи достатність часу,
наданого позивачеві та відповідачеві
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами у
відповідності до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

01 лютого 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Магистраль Україна" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Завод
енергетичного машинобудування" був
укладений Договір поставки № 69.

Відповідно до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості (стаття
627 ЦК України).

Статтею 265 Господарського кодексу
України встановлено, що за договором
поставки одна сторона - постачальник,
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки другій стороні -
покупцеві, товар, а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
Договір укладається на розсуд сторін.

Відповідно до п. 1.1. Договору,
постачальник зобов'язується передати
у встановлений у даному договорі
термін у власність покупця
металопродукцію, надалі - "Товар", а
покупець зобов'язується прийняти товар
та оплатити його вартість відповідно
до умов цього Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору, датою
поставки товару вважається:

- при поставці залізним транспортом -
дата календарного штемпеля станції
відправлення на залізничній накладній;

- при поставці автомобільним
транспортом постачальником - дата
видаткової або товарно-транспортної
накладної постачальника;

- при самовивозі товару покупцем зі
складу постачальника - дата видаткової
накладної постачальника.

Пунктом 2.4. Договору передбачено, що
право на товар, а також всі пов'язані з
ним ризики, переходять від
постачальника до покупця після
передачі його постачальником
перевізнику, а у випадку самовивозу
покупцем, з моменту передачі товару
покупцю.

Відповідно до п. 2.5. Договору,
постачальник передає покупцю по одному
примірнику товаросупроводжувальних
документів:

- видаткова накладна;

- акт прийому - передачі (за вимогою
покупця);

- копія сертифікату якості (за вимогою
покупця).

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що
оплата здійснюється покупцем шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок постачальника, вказаний у
договорі або у рахунках-фактурах
постачальника.

Відповідно до п. 3.5. Договору, датою
платежу вважається дата зарахування
коштів на поточний рахунок
постачальника.

Договір набуває чинності з моменту
підписання уповноваженими
представниками сторін і діє до 31 грудня
2012 року, а частині взаєморозрахунків -
до повного розрахунку між сторонами.
Якщо за один місяць до закінчення
терміну дії договору жодна зі сторін не
повідомила іншу сторону про свій намір
припинити дію цього договору, він
автоматично подовжується на наступний
календарний рік з послідуючою
автоматичною пролонгацією (п. 8.1
Договору).

Одже, як вбачається з матеріалів
справи, після закінчення строку
договору, сторони продовжували
співпрацювати, здійснюючи поставки на
підставі виставлених рахунків,
поставок за цими рахунками та оплатою
отриманої продукції згідно вартості
товару по видаткових накладних або
виставлених рахунків.

В період з жовтня 2012 року по серпень 2013
року включно Товариством з обмеженою
відповідальністю "Магистраль Україна"
було поставлено металопродукцію на
загальну суму 1784310,33 грн., що
підтверджується доданими до
матеріалів справи видатковими
накладними.

Однак, відповідач за поставлену
продукцію розрахувався частково у сумі
1529223,64 грн., про що свідчать надані до
матеріалів справи рахунки-фактури та
платіжні доручення про перерахування
коштів.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем свого зобов'язання, у
останнього виникла заборгованість
перед позивачем у розмірі 255086,69 грн.

22 серпня 2014 року позивачем на адресу
відповідача був направлений
лист-вимога щодо оплати поставленої
продукції, та на теперішній час
позивачем відповіді отримано не було,
борг відповідачем також сплачений не
був, причин порушення зобов'язань щодо
оплати отриманого товару позивачу не
надано, що і стало підставою для
позивача звернутись до господарського
суду з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію вказаній
вимозі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статей 526 та 525
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Згідно частинам 1 та 2 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як свідчать матеріали справи, сума
заборгованості у розмірі 255086,69 грн.
відповідачем залишається несплаченою.

За таких обставин, враховуючи
доведеність факту порушення
відповідачем умов діючого
законодавства та договору, а також те,
що позовні вимоги обґрунтовані,
правомірні, доведені матеріалами
справи та не спростовані відповідачем,
суд задовольняє позовні вимоги щодо
стягнення основного боргу у розмірі
255086,69грн.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. 509, 525, 526, ч.1 ст. 530, 610 ЦК України, ст.
ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод енергетичного
машинобудування" 61034, м. Харків, вул.
Полтавський шлях, 118-А, ,
р/р 2792 у філії АТ "Укрексімбанк" м.
Харків, МФО 351618) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Магистраль Україна" (49127,
м.Дніпропетровськ, вул. 20-річчя
перемоги, буд. 5, кв. 27, ,
р/р 2466 в КБ "ПриватБанк", МФО 305299) -
255086,69 грн. основного боргу, 5101,74 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25.11.2014 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 910/19058/14