м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства
Комерційний банк "Інтербанк"
До Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДЕКС ТРЕЙД СЕРВІС"
Про стягнення 3 971 932,26 дол. США
(еквівалентно 50 928 524, 55 грн.)
Суддя Картавцева Ю.В.
Представники сторін:
від позивача Артамонова Е.О. -
представник (дов. № 11 від 24.07.2014 р.)
від відповідача не з'явився
Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк "Інтербанк"
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДЕКС ТРЕЙД
СЕРВІС" про стягнення заборгованості
за кредитним договором № 3784/1 від 03.01.2013
р. (Договір) у розмірі 3 971 932,26 дол. США (3
400 000, 00 дол. США - заборгованість за
кредитом, 571 932, 26 дол. США -
заборгованість по процентах за
користування кредитом).
Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням відповідачем
зобов'язання з погашення кредиту у
строк, передбачений кредитним
договором № 3784/1 від 03.01.2013 р., внаслідок
чого виникла заборгованість у розмірі 3
400 000, 00 дол. США.
Також позивач просить суд стягнути з
відповідача 571 932, 26 дол. США
заборгованості по процентах за
користування кредитом.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 08.09.2014 р. порушено провадження у
призначено на 03.10.2014 р.
У судове засідання 03.10.2014 р. представник
відповідача не з'явився, про поважні
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
судового засідання був повідомлений
За таких обставин, у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представника відповідача,
невиконанням вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі, суд,
відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав
розгляд справи на 27.10.2014 р., про що виніс
У судове засідання 27.10.2014 р.
представники сторін не з'явились, про
поважні причини неявки суд не
повідомили, вимоги ухвали суду не
виконали, про час та місце судового
засідання були повідомлені належним
За таких обставин, у зв'язку з
нез'явленням у судове засідання
представників сторін, невиконанням
вимог ухвали суду, суд, відповідно до
ст. 77 ГПК України, відклав розгляд
справи, про що виніс відповідну ухвалу.
У судове засідання 10.11.2014 р. представник
відповідача втретє не з'явився, про
поважні причини неявки суд не
повідомив, вимоги ухвали суду не
виконав, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про порушення
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Поштові відправлення з ухвалами
Господарського суду міста Києва №
910/18998/14 про порушення провадження у
справі від 08.09.2014 р., від 03.10.2014 р. та від
27.10.2014р. були направлені відповідачу за
адресою, вказаною у позовній заяві (01103,
м. Київ, вул. Остапа Вишні 7), що
відповідає адресі місцезнаходження
відповідача згідно з інформацією з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

За наведених обставин та з урахуванням
приписів ст. 64 ГПК України, вважається,
що ухвала про порушення провадження у
справі від 08.09.2014 р., так само, як і
ухвали від 03.10.2014 р. та 27.10.2014р. вручені
відповідачу належним чином.

При цьому, в матеріалах справи
міститься конверти повернення
поштового відправлення з ухвалами суду
у справі №910/18998/14 з причиною
повернення: «за закінченням
встановленого строку зберігання».

Вказана правова позиція
підтверджується також позицією Вищого
господарського суду України, що
викладена у частині 3, п. 3.9.1, Постанови
Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", де
зазначено таке. За змістом зазначеної
статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо
поважності причин відсутності
відповідача в судових засіданнях 03.10.2014
р., 27.10.2014 р. та 10.11.2014 р. до суду не
надходило.

Приписами ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України
визначений перелік обставин, за яких
суд відкладає розгляд справи. Зокрема,
відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у
разі нез'явлення в засідання
представників сторін, інших учасників
судового процесу та, відповідно до п. 2
ч. 1 названої статті, у разі неподання
витребуваних доказів. Однак стаття 77
ГПК України встановлює не обов'язок
суду відкласти розгляд справи, а
визначає лише право суду при наявності
зазначених випадків.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи по суті в судовому засіданні
10.11.2014 р. та за відсутності представника
відповідача, запобігаючи одночасно
безпідставному затягуванню розгляду
спору.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, оскільки відзив на
позовну заяву і витребувані
господарським судом документи
відповідачем не надано.

У судовому засіданні 10.11.2014 р.
представник позивача подав суду
додаткові пояснення до позовних вимог,
відповідно до яких наполягає на
задоволенні позовних вимог та
стягненні заборгованості в іноземній
валюті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в
судовому засіданні 10.11.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, відповідно до
постанови Правління Національного
банку України від 22.07.2014 № 432 «Про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію ПАТ КБ «Інтербанк»
(Банківська ліцензія №102 від 07.11.2011р.,
генеральна ліцензія на здійснення
валютних операцій № 102-2 від 12.04.2012 р.)
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення від 23.07.2014 № 61 «Про
початок процедури ліквідації ПАТ КБ
«Інтербанк» та призначення
уповноваженої особи Фонду на
ліквідацію банку», згідно з яким було
розпочато процедуру ліквідації ПАТ КБ
«Інтербанк» та призначено
уповноваженою особою Фонду на
ліквідацію ПАТ КБ «Інтербанк»
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Кононця
Вадима Валерійовича строком на 1 рік з
23.07.2014 по 23.07.2015 включно.

Вказана інформація розміщена на
офіційному веб-сайті Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб та
у розумінні ст. 35 ГПК України є
загальновідомою.

03.01.2013 р. між Публічним акціонерним
товариством Комерційний банк
«Інтербанк» (кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Декс
Трейд Сервіс» (позичальник) укладено
кредитний договір № 3784/1 від 03.01.2013 р.
(далі - Договір). Відповідно до умов
Договору, кредитор надає позичальнику
кредит у сумі 3 400 000, 00 дол. США для
поповнення оборотних коштів. Кредитор
надає позичальнику кредит строком
користування з 03.01.2013 р. по 02.01.2014 р. з
процентною ставкою 10% річних. Надання
кредиту здійснюється шляхом
перерахування грошових коштів
одноразово або частками у
безготівковій формі на поточний
рахунок позичальника № 4001 в ПАТ
КБ «Інтербанк».

Згідно з п.п. 2.3.1. , 2.3.2. Договору,
позичальник зобов'язаний провести
остаточний розрахунок щодо повернення
кредиту 02.01.2014 р., повернення кредиту
здійснювати на позичковий рахунок №
4004 в ПАТ КБ «Інтербанк»; сплатити
нараховані проценти за користування
кредитом не пізніше 26.12.2013 р.,
перерахувавши їх платіжним дорученням
на рахунок № 4005 в ПАТ КБ
«Інтербанк». Проценти нараховуються по
фактичній заборгованості щомісячно
станом на 01 число місяця, наступного за
звітним, виходячи з фактичної
кількості днів у розрахунковому місяці
та фактичної кількості днів у році.
Повний строк, за який нараховуються і
сплачуються проценти починається з
моменту виникнення фактичної
заборгованості по кредиту і
закінчується моментом повного
погашення заборгованості по кредиту.
При цьому перший та останній день
користування кредитом вважаються як
один день.

Згідно з п. 3.2. Договору при невиконанні
зобов'язань щодо повернення кредиту
(понад строк, встановлений п.п. 1.2., 2.3.1.)
позичальник здійснює сплату процентів
за користування кредитом та пені за
прострочення повернення кредиту до
повного погашення вищезазначеної
заборгованості.

Пунктом 5.1. Договору, останній набуває
сили з дня надання кредиту і діє до
моменту повного виконання сторонами
своїх зобов'язань по Договору.

Відповідно до виписки по особовому
рахунку відповідача за період з 03.01.2013
р. по 31.08.2014 р. позивачем на виконання
умов Договору було перераховано кошти
на позичковий рахунок відповідача у
встановленому Договором розмірі: 3 400 000,
00 дол. США. в якості кредиту.

Із зазначеного слідує, що позивач свій
обов'язок за договором виконав у
повному обсязі та належним чином.
Доказів іншого суду не надано, оскільки
відзиву на позов відповідач не надав.

Як стверджує позивач, та
підтверджується наданими суду
доказами, відповідач належним чином не
виконав взяті на себе зобов'язання за
Договором, зокрема щодо повернення
суми кредиту терміном по 02.01.2014 р. та
процентів за користування наданим
кредитом терміном по 26.12.2013 р., у зв'язку
з чим у відповідача виникла
заборгованість по кредиту у розмірі 3 400
000, 00 дол. США, заборгованість по
процентах за користування кредитом у
розмірі 571 932, 26 дол. США.

У судові засідання відповідач не
з'являвся, відзиву на позовну заяву, а
також заперечень щодо фактів
викладених позивачем, відповідачем
суду не надано. За таких обставин,
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представника позивача, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Права та обов'язки сторін, пов'язані з
кредитуванням, визначаються
положеннями про позику та кредит
(параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

У відповідності до ч. 2 ст. 345
Господарського кодексу України
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником у письмовій формі. У
кредитному договорі передбачаються
мета, сума і строк кредиту, умови і
порядок його видачі та погашення, види
забезпечення зобов'язань позичальника,
відсоткові ставки, порядок плати за
кредит, обов'язки, права і
відповідальність сторін щодо видачі та
погашення кредиту.

У матеріалах справи наявні документи,
які підтверджують факт виконання
позивачем своїх зобов'язань за
Договором щодо здійснення
кредитування відповідача на суму 3 400 000,
00 дол. США.

Відповідно до норм статей 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У процесі розгляду справи судом
встановлено, що свої зобов'язання за
Договором позивач виконав належним
чином, тоді як відповідачем обов'язок
щодо погашення кредитної
заборгованості та відсотків за
користування кредитними коштами
згідно умов Договору не виконано.

Таким чином, факт порушення
відповідачем умов Договору судом
встановлено.

Відповідно до розрахунку
заборгованості за Договором сума
кредитної заборгованості становить 3 400
000, 00 дол. США, сума заборгованості по
процентах за користування кредитом
становить 571 932, 26 дол. США.
Контррозрахунку суду не надано, жодних
заперечень проти здійсненого
позивачем розрахунку відповідач не
зазначив.

Перевіривши наданий позивачем,
розрахунок заборгованості, суд вважає
його обґрунтованим, у зв'язку з чим дані
вимоги позивача підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
звернути увагу на таке.

За змістом ст. 533 ЦК України грошове
зобов'язання має бути виконане у
гривнях.

Використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, вставлених законом.

Як зазначено у постанові Верховного
суду України від 24.09.2014 р. № 6-145цс14, у
силу положень статей 192, 533 ЦК України та
статті 5 Декрету Кабінету Міністрів
України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю» вирішуючи спір про
стягнення боргу за кредитним договором
в іноземній валюті, суд повинен
установити наявність в банку ліцензії
на здійснення операцій з валютними
цінностями, а встановивши вказані
обставини,- стягнути грошову суму в
іноземній валюті.

Відповідно до пункту 3.4. Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» та п.
4. ч. 1 ст. 55 ГПК України, ціна позову про
стягнення іноземної валюти
визначається в іноземній валюті та
національній валюті України
відповідно до офіційного курсу,
встановленого НБУ на день подання
позову. При визначенні ціни позову,
поданого в іноземній валюті, необхідно
виходити з тієї валюти, в якій
проводилися чи повинні бути проведені
розрахунки між сторонами.

За змістом згаданого припису пункту 4
частини першої статті 55 ГПК у разі
подання до господарського суду позову
про стягнення іноземної валюти
обов'язковим є зазначення еквіваленту
в національній валюті України
(гривнях). Виходячи з останнього й
визначається сума судового збору, що
сплачується з позовної заяви у
національній валюті.

Проаналізувавши вищевикладене, з
огляду на встановлені судом обставини
щодо наявності у позивача станом на
момент укладення Договору генеральної
ліцензії на здійснення валютних
операцій № 102-2 від 12.04.2012 р., враховуючи
порушення відповідачем умов Договору
щодо порядку повернення кредитних
коштів у розмірі 3 400 000, 00 дол. США та
процентів за користування ними у
розмірі 571 932, 26 дол. США, суд дійшов
висновку, що стягненню підлягає
заявлена позивачем сума в іноземній
валюті (долари США) з зазначенням
офіційного курсу валют, встановленого
НБУ на дату подання позову (08.09.2014 р.):
така сума складається з отриманих
кредитних коштів та відсотків.

Згідно з Повідомленням Національного
Банку України, Національний банк
України 08.09.2014 р. встановлює офіційні
курси гривні до іноземної валюти,
зокрема: офіційний курс гривні до
одиниці долара в розмірі 12,822103.

Отже, сума кредитної заборгованості
відповідача у розмірі 3 400 000, 00 дол. США
еквівалентна 43 595 150, 20 грн., а сума
заборгованості по процентам за
користування кредитом - 571 932, 26 дол. США -
еквівалентна 7 333 374, 35 грн. Таким чином
загальна сума заборгованості за
Договором - 3 971 932, 26 дол. США
еквівалентна 50 928 524, 55 грн.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оскільки, відповідачем доказів сплати
коштів на користь позивача суду не
надано, документів які б
підтверджували наявність розбіжностей
у сумі взаєморозрахунків, а також
таких, які б спростовували здійснений
позивачем розрахунок суми боргу,
відповідачем суду також не надано, тому
позовні вимоги підлягають задоволенню
у повному обсязі у розмірі 3 971 932,26 дол.
США, що еквівалентно 50 928 524, 55 грн.

З огляду на звільнення позивача від
сплати судового збору в порядку п. 22 ч. 1
ст. 5 Закону України «Про судовий збір»
та приписи ст. 49 ГПК України, судовий
збір стягується з відповідача в доход
бюджету.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Декс
Трейд Сервіс» (01103, м. Київ, вул. Остапа
Вишні, 7, ідентифікаційний код 38004347) на
користь Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Інтербанк» (03056, м. Київ, вул. Вадима
Гетьмана, 27, ідентифікаційний код 14358604)
заборгованість по кредиту у розмірі 3 400
000 (три мільйони чотириста тисяч ) дол.
США 00 центів, що еквівалентно 43 595 150
(сорок три мільйони п'ятсот дев'яносто
п'ять тисяч сто п'ятдесят) грн. 20 коп.,
заборгованість по сплаті процентів за
користування кредитом у розмірі 571 932
(п'ятсот сімдесят одна тисяча дев'ятсот
тридцять два) дол. США 26 центів, що
еквівалентно 7 333 374 (сім мільйонів
триста тридцять три тисячі триста
сімдесят чотири) грн. 35 коп.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Декс
Трейд Сервіс» (01103, м. Київ, вул. Остапа
Вишні 7, ідентифікаційний код 38004347) в
дохід Державного бюджету України суму
судового збору у розмірі 73 080 (сімдесят
три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення

складено 17.11.2014 р.

Суддя
Ю.В. Картавцева