номер провадження справи 13/74/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2014
Справа № 908/3414/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мелітопольські
теплові мережі», м. Мелітополь
Запорізької області

про стягнення в сумі 10 991 909,11 грн.

Суддя Серкіз В.Г.

Представники сторін:

від позивача: Остапенко В.М.,
довіреність № 14-109 від 18.04.2014р.

від відповідача: Стожко О.О.,
довіреність № 14 від 09.01.2014р.

Розглядається позовна заява
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мелітопольські
теплові мережі» 10 991 909,11 грн. за
договором купівлі-продажу природного
газу № 13/3784-БО-13 від 19.03.2013р., а саме: 8 551
425,42 грн. основного боргу, 1 249 140,47 грн.
пені, 936 681,68 грн. інфляційних витрат та
254 661,54 грн. - 3 % річних.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 16.09.2014р.
порушено провадження у справі № 908/3414/14,
присвоєно справі номер провадження
13/74/14, розгляд якої призначено на
15.10.2014р.

В судовому засіданні 15.10.2014р. оголошено
перерву до 06.11.2014р., у зв'язку з наданням
додаткових доказів.

До початку розгляду справи
представниками сторін заявлено
клопотання щодо відмови від здійснення
технічної фіксації судового процесу.

06.11.2014р. справу розглянуто, спір
вирішено, прийнято рішення у справі,
вступну та резолютивну частини якого
оголошено в судовому засіданні згідно
із приписами ст. 85 ГПК України.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги на
підставах, зазначених у позовній заяві
№ 14/2-922 від 08.09.2014р. та просить суд
стягнути з відповідача на користь
Публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» 10 991 909,11 грн. за
договором купівлі-продажу природного
газу № 13/3784-БО-13 від 19.03.2013р., а саме: 8 551
425,42 грн. основного боргу, 1 249 140,47 грн.
пені, 936 681,68 грн. інфляційних витрат та
254 661,54 грн. - 3 % річних. Позовні вимоги
засновані ст. ст. 1, 2, 12, 54-57, 61, 64, 66, 67, 82-85
ГПК України.

Представник відповідача в судових
засіданнях визнав заборгованість за
договором купівлі-продажу природного
газу № 13/3784-БО-13 від 19.03.2013р., в сумі 8 551
425,42 та заперечив проти стягнення пені, 3
% річних та інфляційних витрат, про що
надав суду відповідний
контррозрахунок.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2013 року Публічне акціонерне
товариство «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
(Продавець) та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мелітопольські
теплові мережі» (Покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу № 13/3784-БО-13 (далі
Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Продавець
зобов'язується передати у власність
Покупцю у 2013 році природний газ,
ввезений на митну територію України
ПАТ «Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ
ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний газ,
видобутий на території України
підприємства, які не підпадають під дію
статті 10 Закону України «Про засади
функціонування ринку природного газу»,
а Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ, на умовах
цього Договору.

Газ, що продається за цим договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами
(споживачам Покупця) (п.1.2 Договору).

Згідно із п. 2.1 Договору, Продавець
передає Покупцеві з 01.01.2013р. по 31.12.2013р.
газ обсягом до 9 850 тис. куб. м.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ та
послуги з його транспортування
установлюються НКРЕ. Ціна за 1 000 куб. м.
газу становить 3 509,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2 %; податок на додану вартість за
ставкою - 20 %. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 305, 60 грн., крім того ПДВ
- 20 % - 61,12 грн., всього з ПДВ - 366,72 грн. До
сплати за 1 000 куб. м. природного газу - 3
884,78 грн., крім того ПДВ - 20 % - 776,96 грн.,
всього з ПДВ - 4 661,74 грн. (п.п. 5.1-5.2
Договору).

Відповідно до п. 5.5 Договору, загальна
вартість цього Договору на дату його
укладення становить 38 265083,00 грн., крім
того ПДВ - 7 653 056,00 грн., разом з ПДВ - 45 918
139,00 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100 %
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу (п. 6.1 Договору).

На виконання умов Договору, позивач
передав, а відповідач прийняв протягом
січня - грудня 2013 року природний газ у
обсязі 6 423,366 тис. м. куб. на загальну
суму 29 742 917,92 грн., що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу.

Усі перелічені акти прийому-передачі
природного газу підписано сторонами
договору без застережень.

Відповідач свої зобов'язання за
договором виконав не в повному обсязі,
сплатив за поставлений природний газ
лише 21 191 492,50 грн.

Таким чином, станом на 06.11.2014р., сума
заборгованості Товариство з обмеженою
відповідальністю «Мелітопольські
теплові мережі» за поставлений у січні
- грудні 2013 року природний газ за
договором купівлі-продажу природного
газу № 13/3784-БО-13 від 19.03.2013р. складає 8 551
425,42 грн.

Також, Публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» просить суд
стягнути з відповідача 1 249 140,47 грн.
пені, 936 681,68 грн. інфляційних витрат та
254 661,54 грн. - 3 % річних.

Проаналізувавши матеріали справи,
дослідивши та оцінивши представлені
докази, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
заявлених позовних вимог, виходячи з
наступного.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу
України визначено, що однією із підстав
виникнення цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватись
належним чином і в установлений строк,
є договір.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утримуватися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

За своєю правовою природою, договір по
даній справі є договором поставки.

Підписавши та скріпивши своєю печаткою
договір купівлі-продажу природного
газу № 13/3784-БО-13 від 19.03.2013р., відповідач
таким чином прийняв пропозицію
позивача укласти договір на зазначених
у ньому умовах і, відповідно, взяв на
себе зобов'язання по виконанню умов
договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
за ціною, встановленою у договорі
купівлі-продажу, або, якщо вона не
встановлена у договорі і не може бути
визначена виходячи з його умов, - за
ціною, що визначається відповідно до
статті 632 цього Кодексу, а також вчинити
за свій рахунок дії, які відповідно до
договору, актів цивільного
законодавства або вимог, що звичайно
ставляться, необхідні для здійснення
платежу.

Згідно з нормою ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

На виконання умов договору
купівлі-продажу природного газу №
13/3784-БО-13 від 19.03.2013р. позивач протягом
січня-грудня 2013 року поставив, а
відповідач прийняв природний газ в
обсязі 6 423,366 тис. м. куб на загальну суму
29 742 917,92 грн., що підтверджується актами
прийому-передачі природного газу, які
містяться в матеріалах справи.

Весь поставлений товар був прийнятий
відповідачем без зауважень, щодо
якості та кількості, про що свідчить
підпис та печатка відповідача на актах
прийому-передачі природного газу за
період січень-грудень 2013 року за
договором купівлі-продажу природного
газу № 13/3784-БО-13 від 19.03.2013р.

Однак, відповідач у встановлений
Договором строк за поставлений товар
сплатив частково у розмірі 21 191 492,50 грн.,
чим порушив умови договору
купівлі-продажу природного газу №
13/3784-БО-13 від 19.03.2013р.

Таким чином, у зв'язку із неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань по своєчасній та повній
оплаті поставки газу, в нього виникла
заборгованість перед позивачем в сумі
8 551 425,42 грн.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов`язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язання не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Аналогічний
припис містять п. п. 1, 7 ст.193
Господарського кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Доказів повного виконання зобов'язання
по оплаті поставленого газу відповідач
суду не надав та в матеріалах справи
вони відсутні.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд зазначає, що
відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання. Відсутність своєї вини
доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідачем не надано жодного доказу
в підтвердження відсутності вини та
доказів вжиття всіх залежних від нього
заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

З урахуванням наведеного, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мелітопольські
теплові мережі» 8 551 425,42 грн. основної
заборгованості за поставлений газ за
договором купівлі-продажу природного
газу № 13/3784-БО-13 від 19.03.2013р.
обґрунтованими, заснованими на законі,
договорі, і такими, що підлягають
задоволенню.

Також, позивачем заявлені вимоги про
стягнення з відповідача пені в розмірі
1 249 140,47 грн., інфляційні витрати в сумі
936 681,68 грн. та 3% річних в розмірі 254 661,54
грн.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, розмір 3%
річних від простроченої суми за період
прострочення складає 254 661,54 грн.

Перевіривши правильність розрахунку
позивача, суд визнав позовні вимоги в
частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Мелітопольські теплові мережі» 3%
річних в сумі 254 661,54 грн.
обґрунтованими, доведеними,
заснованими на договорі та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно розрахунку позивача, розмір
інфляційних витрат за період
прострочення складають 936 681,68 грн.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-06/928/2012 від 17.07.2012р., при застосуванні
індексу інфляції слід мати на увазі, що
індекс розраховується не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення платежу. При цьому сума
боргу, яка сплачується з 1 по 15 день
відповідного місяця, індексується з
врахуванням цього місяця, а якщо сума
боргу сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 01.02.2012 № 52/30).

Так, перевіривши правильність
розрахунку позивача, суд визнав
позовні вимоги в частині стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мелітопольські
теплові мережі» інфляційних витрат в
сумі 936 681,68 грн. необґрунтованими та
недоведеними, оскільки позивачем
невірно визначено кількість днів
прострочення, помилково зараховуючи
день здійснення оплати до дня
прострочки суми боргу без врахування
часткової оплати.

Таким чином, згідно розрахунку суду,
сума втрат від інфляції грошових
коштів за актами приймання-передачі
природного газу складає 875 902,64 грн.

У зв`язку із чим в частині стягнення 60
779,04 грн. втрат від інфляції грошових
коштів в задоволенні позову слід
відмовити.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних
санкцій віднесено господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки
(штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно приписів ст.3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

У той же час, в п. 7.2 Договору, у разі
невиконання Покупцем пункту 6.1 умов
Договору він у безпосередньому порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Як вбачається зі змісту викладеного
пункту договору, взагалі не зазначено
та не передбачено договором розмір
пені. Тобто, конкретний розмір пені за
порушення строків оплати товару
сторонами при укладенні Договору не
визначено.

З огляду на викладене, наданий
позивачем розрахунок суми пені судом
не може бути прийнятий, оскільки він є
необґрунтованим, у зв'язку із чим в
задоволенні позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 1 249 140,47 грн.
пені судом відмовляється.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 44. 49, 82 - 85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Мелітопольські
теплові мережі» (72312, Запорізька
область, м. Мелітополь, вул.
Луначарського, 61, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» (01001, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 6,
ідентифікаційний код 20077720) 8 551 425 (вісім
мільйонів п'ятсот п'ятдесят одна тисяча
чотириста двадцять п'ять) грн. 42 коп.
основного боргу, 254 661 (двісті п'ятдесят
чотири тисячі шістсот шістдесят одна)
грн. 54 коп. 3 % вічних, 875 902 (вісімсот
сімдесят п'ять тисяч дев'ятсот дві) грн.
64 коп. інфляційних витрат та 64 368
(шістдесят чотири тисячі триста
шістдесят вісім) грн. 86 коп. судового
збору. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

В іншій частині позову - відмовити.

Суддя
В.Г. Серкіз

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

Рішення оформлено і підписано згідно з
вимогами ст. 84 ГПК України 12.11.2014р.