ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.Справа № 922/4854/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем", м. Макіївка до
Відділу освіти Чугуївської
райдержадміністрації, м. Чугуїв про
стягнення коштів в розмірі 37103,14 грн. за
участю представників сторін:

Представник позивача - Голубничий В.М.,
дов. №36 від 13.11.2014р.;

Представник відповідача - не зявився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем", м. Макіївка,
звернувся до господарського суду з
позовом до відповідача - Відділу освіти
Чугуївської райдержадміністрації, м.
Чугуїв, про стягнення на свою користь
заборгованості в розмірі 37103,14 грн. (з
яких: 29376,00 грн. - основний борг, 2265,57 грн.
- пеня, 4754,13 грн. - інфляційні, 707,44 - 3%
річних), яка виникла внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором № 837 від
30.08.2013р., укладеного між сторонами
даного спору. Також позивач просить суд
покласти на відповідача судові
витрати.

Ухвалою господарського суду від
03.11.2014р. прийнято вказану позовну заяву
до розгляду, порушено провадження у
справі та призначено її розгляд у
судовому засіданні на 24.11.2014р. об 11:45
год.

У призначеному судовому засіданні
24.11.2014р. представник позивача позов
підтримав, наполягав на його
задоволенні.

Представник відповідача у призначене
судове засідання 24.11.2014р. не з'явився,
через канцелярію суду надав письмові
пояснення (вх. № 40374), в яких підтвердив
виконання відповідачем робіт на
загальну суму 29376,00 грн., однак,
невиконання свого обов'язку за
договором від 30.08.2013р. щодо сплати за
виконані роботи пояснив скрутним
матеріальним становище відповідача.
Також в даних поясненнях, відповідач
просив розглядати справу за
відсутності представника Відділу
освіти Чугуївської
райдержадміністрації. Надані
пояснення судом долучені до матеріалів
справи.

У судовому засіданні 24.11.2014р. позивач
наголосив на тому, що ним надані всі
необхідні для розгляду справи докази
та вважає за можливе розглянути справу
по суті в даному судовому засіданні,
без участі представника відповідача.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно ст. 75
ГПК України розглядає справу за
наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Як свідчать матеріали справи, 30.08.2013р.
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем" (позивач,
виконавець) та Відділом освіти
Чугуївської райдержадміністрації
(відповідач, замовник) укладено договір
№837, відповідно до п. 1.1. якого замовник
доручив, а виконавець зобов'язався
виконати роботи з гідродинамічного
очищення фекальної каналізації за
адресою: Харківська область,
Чугуївський район, смт. Есхар, с.
Зарожне.

Загальна сума договору складає 29376,00
грн. (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, за
виконану роботу замовником
сплачується виконавцю сума, яка буде
обумовлена актом виконаних робіт.

Сторони в п. 3.2. договору погодили, що
оплата за виконану роботу здійснюється
протягом 10 календарних днів, з моменту
підписання обома сторонами акту
виконаних робіт в безготівковій формі,
шляхом перерахування замовником
грошових коштів на поточний рахунок
виконавця, але не пізніше 31.12.2013р.

Згідно з п. 4.2.6. договору, замовник
зобов'язаний своєчасно прийняти та
оплатити надані послуги.

Відповідно до п. 6.4. договору, у разі
несвоєчасної оплати замовником
вартості виконаних підрядником робіт,
замовник сплачує підряднику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення терміну
сплати від суми не перерахованих
коштів.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання обома сторонами і діє до
31.12.2013р., а в частині виконання взятих на
себе зобов'язань - до повного їх
виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, 01.09.2013р.
позивач (виконавець) виконав взяте на
себе зобов'язання за договором ві
30.08.2013р. по гідродинамічному очищенню
фекальної каналізації, про що
сторонами було підписано та скріплено
печатками акт здачі-приймання
виконаних робіт (№ КБ-2в) та довідку про
вартість виконаних робіт (№ КБ-3) на
загальну вартість 29376,00 грн.

Як зазначив позивач, відповідачем не
було заявлено жодних претензій
стосовно якості виконаних робіт або
прострочення строку здачі виконаних
робіт на момент їх підписання.

Однак, в порушення умов договору,
замовник (відповідач) не сплатив
позивачу погоджену сторонами суму за
виконані роботи, в зв'язку з чим
позивачем на адресу відповідача було
направлено вимогу № 370 від 14.08.2014р. про
необхідність в семиденний строк з
моменту отримання даної вимоги
перерахувати існуючу суму
заборгованості на рахунок позивача.
Направлена на адресу відповідача
вимога залишилась без відповідного
реагування.

Таким чином, враховуючи невиконання
відповідачем взятого на себе
зобов'язання щодо сплати за виконані
позивачем роботи за договором від
30.08.2013р., позивач звернувся до
господарського суду з відповідним
позовом, в якому просить суд стягнути
на свою користь суму заборгованості в
розмірі 37103,14 грн., з яких: 29376,00 грн. -
основний борг, 2265,57 грн. - пеня, 4754,13 грн. -
інфляційні, 707,44 - 3% річних.

На час розгляду справи, матеріали
справи не містять доказів сплати
відповідачем зазначеної суми
заборгованості в добровільному
порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11 ЦК
України. За приписами частини 2 цієї
статті підставами виникнення
цивільних прав та обов'язку, зокрема, є
договори та інші правочини, інші
юридичні факти. Підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків є дії осіб,
що передбачені актами цивільного
законодавства, а також дії, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

У відповідності із ст. 173 ГК України та
ст. 509 ЦК України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України,
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною
2 статті 20 ГК України, одним із способів
захисту права є примусове виконання
обов'язку в натурі (присудження до
виконання обов'язку в натурі).

Відповідно до ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом та
припинення зобов'язання на вимогу
однієї із сторін допускається лише у
випадках, встановлених законом або
договором, а згідно статті 599 ЦК
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що договір № 837,
укладений між його стонами (позивачем
та відповідачем у справі) 30.08.2013р., за
своєю правовою природою є договором
підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно ст. 839 ЦК України, підрядник
зобов'язаний виконати роботу,
визначену договором підряду, із свого
матеріалу і своїми засобами, якщо інше
не встановлено договором. Підрядник
відповідає за неналежну якість
наданих ним матеріалу і устаткування,
а також за надання матеріалу або
устаткування, обтяженого правами
третіх осіб.

Відповідно до ст. 843 ЦК України, у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 846 ЦК України, строки
виконання роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Частина 4 ст. 882 Цивільного кодексу
України передбачає, що передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною. Акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Факт виконання робіт по
гідродинамічному очищенню фекальної
каналізації підтверджується
підписаним та скріпленим печатками
сторін договору акт здачі-приймання
виконаних робіт (№ КБ-2в) та довідкою
про вартість виконаних робіт (№ КБ-3) на
загальну вартість 29376,00 грн. Факт
виконання робіт за договором від
30.08.2013р. не заперечується відповідачем
у наданих до суду письмових поясненнях
(вх. №40374).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 ЦК України,
зокрема, безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Отже, враховуючи вищевикладене,
відповідач визнається судом таким, що
прострочив виконання зобов'язання з
оплати за виконані роботи за договором
№ 837 від 30.08.2013р.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 Цивільного кодексу
України кожна особа має право
звернутись до суду за захистом свого
цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до 4-3 Господарського
процесуального кодексу України,
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
сторони користуються рівними
процесуальними правами. Сторони мають
право, в тому числі, подавати докази.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 198
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і у встановлений строк
відповідно до умов і порядку
укладеного між сторонами договору та
згідно з вимогами закону, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, приймаючи до уваги
викладені обставини, та враховуючи те,
що відповідач не надав суду жодного
документу, який би спростовував
позовні вимоги, суд визнає вимогу
позивача щодо стягнення з відповідача
29376,00 грн. за виконанні ним роботи
належно обґрунтованими, доведеними
матеріалами справи та такими, що
підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 3% річних у сумі 707,44 грн. та
4754,13 грн. інфляційних втрат,
нарахованих згідно ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України за прострочення
виконання грошового зобов'язання,
підлягають задоволенню як правомірні
та обґрунтовані (здійснений позивачем
розрахунок перевірено судом).

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача на свою користь пеню в
розмірі 2265,57 грн., в зв'язку з чим, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 230, 231
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Законом щодо окремих
видів зобов'язань може бути визначений
розмір штрафних санкцій, зміна якого за
погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до статті 1 Закону України
від 22.11.1996р. № 543/96 - ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 цього ж закону встановлено, що
розмір пені, погоджений сторонами у
договорі, не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до п. 6.4. договору, у разі
несвоєчасної оплати замовником
вартості виконаних підрядником робіт,
замовник сплачує підряднику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення терміну
сплати від суми не перерахованих
коштів.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок, з урахуванням положень ст.
549 ЦК України, судом встановлено, що
розмір пені, яка підлягає стягненню з
відповідача не суперечить положенням
чинного законодавства, визначений
позивачем вірно, що дає підстави для
висновку суду про правомірність
нарахування позивачем пені в розмірі
2265,57 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем" обґрунтованими,
доведеними матеріалами справи та
такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Суд не приймає посилання відповідача
про неможливість сплатити зазначену
суму заборгованості, в яких відповідач
посилається на ст.ст. 7, 51, 55 Бюджетного
кодексу України, з огляду на наступне.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 року у справі №1-28/2008 (пунктом
5.4) визначено, що Конституція України не
надає закону про Держбюджет вищої
юридичної сили стосовно інших законів,
а тому зазначеним законом про
Держбюджет не можна вносити зміни до
інших законів, зупиняти їх дію чи
скасовувати їх, оскільки з об'єктивних
причин це створює протиріччя у
законодавстві, і як наслідок -
скасування та обмеження прав і свобод
людини і громадянина. У разі
необхідності зупинення дії законів,
внесення до них змін і доповнень,
визнання їх нечинними мають
використовуватися окремі закони.

При проведені видатків розпорядників і
одержувачів бюджетних коштів, органи
Казначейства повинні в першочерговому
порядку забезпечити виконання
захищених видатків, перелік яких
визначений ч.2 ст.55 Бюджетного кодексу
України, зокрема, оплату праці
працівників бюджетних установ;
нарахування на заробітну плату;
придбання медикаментів та
перев'язувальних матеріалів;
забезпечення продуктами харчування;
оплату комунальних послуг та
енергоносіїв; обслуговування
державного боргу; поточні трансферти
населенню; поточні трансферти місцевим
бюджетам; підготовку кадрів вищими
навчальними закладами I-IV рівнів
акредитації; забезпечення інвалідів
технічними та іншими засобами
реабілітації, виробами медичного
призначення для індивідуального
користування; фундаментальні
дослідження, прикладні наукові та
науково-технічні розробки; роботи та
заходи, що здійснюються на виконання
загальнодержавної програми зняття з
експлуатації Чорнобильської АЕС та
перетворення об'єкта "Укриття" на
екологічно безпечну систему, та роботи
з посилення бар'єрних функцій зони
відчуження; компенсацію процентів,
сплачуваних банкам та/або іншим
фінансовим установам за кредитами,
отриманими громадянами на будівництво
(реконструкцію) чи придбання житла.

З аналізу зазначеної статті Закону, суд
приходить до висновку, що платежі за
заходами, пов'язаними з
функціонуванням бюджетних установ, не
відносяться до захищених статей
державного бюджету.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові
витрати в даній справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 55, 129 Конституції
України, ст. ст. 11, 15, 16, 157, 253, 256 509, 525, 526,
530, 598, 599, 610-612, 625, 629, 837, 839, 843, 846, 882
Цивільного кодексу України, ст. ст. 20, 173,
174, 179, 193, 198, 230-232 Господарського кодексу
України, ст. ст. 1, 12, 22, 27, 32, 33, 34, 43, 65, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу освіти Чугуївської
райдержадміністрації Харківської
області (63513, Харківська область,
Чугуївський район, смт. Кочеток, вул.
Жовтнева, 18Ю ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем" (83136, Донецька
область, м. Макіївка, вул. Чайковського,
89-А, ) 37103,14 грн. загальної
заборгованості (29376,00 грн. основна
заборгованість, 2265,57 грн. - пеня, 4754,13
грн. - інфляційні втрати, 707,44 грн. - 3%
річних), 1827,00 грн. - суму сплаченого
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 27.11.2014 р.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/4854/14