ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10 листопада 2014 р. Справа №
903/843/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меді-Транс", м. Луцьк

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю фірма
"Панхім", Луцький р-н., с. Голишів

про стягнення 34 432 грн. 00 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: директор ТОВ "Меді-Транс" -
Дроздюк Н.І., наказ № 1-10/13-ОК від 01.10.2013
року, Мовшук С.В., договір про надання
юридичних послуг від 22.10.2014 року

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20
Господарського процесуального кодексу
України роз'яснено право відводу
судді. Відводу судді не заявлено. На
підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено
процесуальні права та обов'язки сторін.

Суть спору: позивач - ТОВ "Меді-Транс"
звернувся до господарського суду з
позовною заявою до ТОВ Фірми "Панхім"
про стягнення 34 432 грн. 00 коп.
помилково перерахованих коштів.

Позовна заява обгрунтована
невиконанням відповідачем зобов'язань
щодо повернення позивачу помилково
сплачених коштів згідно платіжного
доручення № 153 від 28.07.2014 року.

У судових засіданнях 22.10.2014 року, 23.10.2014
року оголошувалась перерва для подання
додаткових доказів у справі та у
зв'язку з заявою представника
відповідача про повернення коштів в
добровільному порядку. Коштів на
погашення заборгованості на рахунок
позивача не надходило.

У судовому засіданні 12.11.2014 року
представники позивача позовну заяву
підтримали повністю.

Відповідач у відзиві на позовну
заяву від 17.10.2014 року, поясненнях від
27.10.2014 року та представник у судових
засіданнях позовну заяву заперечує,
оскільки, кошти перераховані позивачем
не помилково, а в якості попередньої
оплати за дизпаливо, яке поставлене
згідно товаро-транспортної накладної
№ ФП-0000357 від 31.07.2014 року,
видаткової накладної № ФП-0000357 від
31.07.2014 року, довіреності № 25 від 28.07.2014
року. 10.11.2014 року правом участі у
судовому засіданні не скористався,
повноважного представника не
направив, хоч був належним чином
повідомлений про дату, місце та час
розгляду справи, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення №
281 (а.с. 74).

Заслухавши пояснення
представників позивача, дослідивши
матеріали справи та встановивши дійсні
обставини справи, суд дійшов висновку
про відмову у задоволені позову
виходячи з наступного.

У позовній заяві позивач,
посилаючись на ст. 1212 ЦК України,
зазначає, що 28.07.2014 року ТОВ "Меді-Транс"
помилково перерахувало на рахунок ТОВ
фірми "Панхім" грошові кошти на суму 34 432
грн. 00 коп.

Згідно платіжного доручення № 153
від 28.07.2014 року в пункті призначення
платежу зазначено: "за ПММ згідно
договору від 28.07.2014 року". Договір від
28.07.2014 року в матеріалах справи
відсутній.

Представники сторін у судових
засідання пояснили, що між ними
укладено усну домовленість щодо
купівлі-продажу дизпалива.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК
України господарські зобов'язання
можуть виникати: безпосередньо із
закону або іншого нормативно-правового
акту, що регулює господарську
діяльність, з акту управління
господарською діяльністю, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод,
не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать. Господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Для отримання паливно-мастильних
матеріалів директором ТОВ "Меді-Транс"
Дроздюк Н.І. видано довіреність № 25 від
28.07.2014 року, в якій вказано назву товару
та його кількість.

У судових засіданнях директор ТОВ
"Меді-Транс" підтвердила, що між
сторонами була укладена домовленість
про поставку дизпалива, на виконання
якої відповідачу перераховано
попередню оплату в сумі 34 432 грн. 00 коп.
Зазначила, що між ТОВ "Меді-Транс" та ТОВ
"Кетрін Оіл" укладено договір надання
послуг по перевезенню № 18111 від 18.11.2013
року, згідно якого останній
зобов'язується надати послуги
вантажного транспорту (а.с. 58). Згідно
пояснень водія бензовоза ТОВ "Кетрін
Оіл" Целєва С.М. - 31.07.2014 року ТОВ фірма
"Панхім" завантажила для ТОВ "Кетрін
Оіл" 4415 літрів дизпалива, а у
завантаженні 2560 літрів для ТОВ
"Меді-Транс" відмовила (а.с. 59). Оскільки
товар відповідачем не відпущений,
просить повернути перераховані кошти
на оплату товару.

Представник відповідача у
судових засіданнях та у відзиві на
позовну заяву від 17.10.2014 року зазначила,
що ТОВ фірма "Панхім" передала позивачу

дизпаливо в кількості 2560 літрів на
загальну суму 34 432 грн. 00 коп. На
підтвердження отримання товару подала
оригінал довіреності на отримання ТМЦ
№ 25 від 28.07.2014 року, видаткову накладну
№ ФП-0000357 від 31.07.2014 року, податкову
накладну № 357 від 31.07.2014 року (а.с.34-35).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України,
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає
підстави для висновку, що цей вид
позадоговірних зобов'язань породжують
такі юридичні факти: 1) набуття особою
майна або його збереження за рахунок
іншої особи; 2) відсутність для цього
правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтвердженні певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Ст. 43 ГПК України встановлює, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі поданих сторонами
документів, суд дійшов висновку, що між
сторонами у справі, що розглядається,
існували договірні відносини, а кошти,
які позивач просить повернути, як
помилково перераховані, отримано
відповідачем на підставі домовленості
щодо поставки дизпалива, отже такі
кошти набуто за наявності правової
підстави, а тому заявлені ТОВ
"Меді-Транс" позовні вимоги не можуть
бути задоволені на підставі положень
ст. 1212 ЦК України (такого ж висновку
дійшов Вищий господарський суду у
постанові №910/1620/13 від 29.10.2014 року).

Оскільки спір до розгляду суду
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору відповідно до
ст. 49 ГПК України слід віднести на
нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49,
82-85 ГПК України , 1212 ЦК України -

в и р і
ш и в:

У позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Меді-Транс" до
товариства з обмеженою
відповідальністю фірма "Панхім" про
стягнення помилково перерахованих
коштів в сумі 34 432 грн. 00 коп. відмовити.

Повний текст рішення

складений 17.11.2014 року

Суддя
А. М. Кравчук