ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 908/3830/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Гончар Т. В., суддя Білецька А.М.,
суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - Павленко Р.О. за дов. б/н від
02.01.2014 року

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
ТОВ "Комфорт-Мелітополь", м. Мелітополь
(вх. №2779) на рішення господарського
суду Запорізької області від 08.07.14 у
справі № 908/3830/13

за позовом ТОВ "Комфорт-Мелітополь", м.
Мелітополь

до КП "Житломасив" Мелітопольської
міської ради Запорізької області

про розірвання договору про надання
послуг з перевірки вентиляційних
каналів

та за зустрічним позовом КП
"Житломасив" Мелітопольської міської
ради Запорізької області

до ТОВ "Комфорт-Мелітополь", м.
Мелітополь

про стягнення 58642,89 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду
Запорізької області (головуючий суддя
Сушко Л.М., судді Смірнов О.Г., Топчій
О.А.) у задоволенні первісного позову
ТОВ "Комфорт-Мелітополь" до КП
"Житломасив" Мелітопольської міської
ради Запорізької області про
розірвання договору від 02.01.2013 року
відмовлено. Зустрічний позов КП
"Житломасив" Мелітопольської міської
ради Запорізької області до ТОВ
"Комфорт-Мелітополь" про стягнення 58
642,89 грн. задоволено частково. Стягнуто
з ТОВ "Комфорт-Мелітополь" на користь КП
"Житломасив" Мелітопольської міської
ради Запорізької області
заборгованість за надання послуги в
сумі 39634,43 грн., витрати по сплаті
судового збору в сумі 775,21 грн. В іншій
частині позовних вимог відмовлено.

ТОВ "Комфорт-Мелітополь" з рішенням
господарського суду не погодилось,
надіслало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
господарського суду Запорізької
області від 02.01.2013 року у справі №
908/3830/13 та постановити нове рішення
яким: договір між КП "Житломасив" ММР ЗО
та ТОВ "Комфорт-Мелітополь" від 02.01.2013
року про надання послуг з перевірки
вентиляційних каналів розірвати з
02.09.2013 року; у задоволенні зустрічних
позовних вимог КП "Житломасив" до ТОВ
"Комфорт-Мелітополь" про стягнення
заборгованості за надані послуги з
перевірки вентиляційних каналів на
суму 58 642,89 грн. - відмовити повністю. А
також просить стягнути з відповідача
за первісним позовом судовий збір.

В обґрунтування викладених вимог
заявник апеляційної скарги
посилається на те, що суд першої
інстанції не врахував позицію ТОВ
"Комфорт-Мелітополь" щодо наявності
підстав для розірвання договору від
02.01.2013 р. про надання послуг з перевірки
вентиляційних каналів у житловому
фонді в зв'язку з настанням істотних
змін обставин, які виразились для ТОВ
"Комфорт-Мелітополь" у великій
дебіторський заборгованості держави
по виплаті пільг та субсидій, а також в
зв'язку з відсутністю для ТОВ
"Комфорт-Мелітополь" економічної
доцільності в продовженні договірних
відносин, які негативно впливають на
фінансовий стан підприємства. Позивач
вважає, що до спірних правовідносин
необхідно застосовувати вимоги ст. 907
ЦК України щодо права ТОВ
"Комфорт-Мелітополь" на розірвання
спірного договору і шляхом
односторонньої відмови від договору.

Крім того, скаржник заперечує щодо
задоволення зустрічних позовних вимог
в частині стягнення з ТОВ
"Комфорт-Мелітополь" на користь КП
"Житломасив" Мелітопольської міської
ради Запорізької області
заборгованість за надання послуги в
сумі 39634,43 грн., посилаючись на те, що
надані акти перевірки технічного стану
димових і вентиляційних каналів за
вересень, жовтень, листопад 2013 року не
можуть свідчити про виконані роботи,
тобто не є доказами виконання робіт,
оскільки вказані акти мають багато
розбіжностей, якість послуг не
відповідає вимогам
нормативно-технічної документації, а
також в зв'язку з відсутністю актів
перевірки технічного стану по деяких
будинках, та порушенням вимог
підпунктів 4.5.21 та 4.6.22 пункту 4.5. Правил
безпеки систем газопостачання при
здійсненні перевірки каналів.

КП "Житломасив" Мелітопольської
міської ради Запорізької області надав
відзив на апеляційну скаргу, в якому
вважає рішення суду першої інстанції
прийнятим у повній відповідності до
норм матеріального та процесуального
права і правильним встановленням всіх
обставин справи, в зв'язку з чим просить
дане рішення залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення, як
безпідставну.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 30.10.2014 р.
розгляд справи відкладено на 18.11.2014 р.

Відповідач своїм правом на участь в
судовому засіданні 18.11.2014 р. при
розгляді апеляційної скарги не
скористався, проте 17.11.2014 р. надіслав до
суду клопотання про відкладення
розгляду справи в зв'язку з
неможливістю направити свого
представника в призначене судове
засідання через його зайнятість в
іншому судовому процесі.

Колегія суддів залишає надане
відповідачем клопотання без
задоволення, оскільки відповідач був
не позбавлений права і можливості
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні іншого
представника згідно з частинами
першою-четвертою статті 28 ГПК, з числа
як своїх працівників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. Відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутності представника
відповідача.

Перевіривши повноту встановлення
судом обставин справи та докази по
справі на їх підтвердження, їх юридичну
оцінку та доводи апеляційної скарги в
межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК
України, заслухавши пояснення
представника позивача, колегія суддів
приходить до висновку про наявність
підстав для часткового задоволення
апеляційної скарги, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи 02.01.2013р.
між ТОВ «Комфорт-Мелітополь» - замовник
та КП «Житломасив» - виконавець
укладено договір про надання послуг
(далі договір), відповідно до умов якого
виконавець зобов'язався за завданням
замовника надати послуги в порядку та
на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до умов цього договору,
виконавець повинен надати наступні
послуги: - перевірка вентиляційних
каналів в житловому фонді, що
знаходиться в управлінні замовника, за
наданим замовником графіком (п.п. 1, 2
договору).

Звертаючись до господарського суду,
позивач послався на те, що листом 03.09.2013
р. у відповідності з п. 6.3 договору
відповідачу було направлено додаткову
угоду про розірвання договору за
взаємною згодою сторін з 01.09.2013 р.
Вказана обставина обумовлена
неможливістю подальшого виконання
умов договору та відсутністю для ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» економічної
доцільності в продовженні договірних
відносин, які негативно впливають на
фінансовий стан підприємства.

При цьому, позивач вказує на те, що його
фінансовий стан нерозривно пов'язаний
з надходженням платежів від споживачів
та фінансування державою пільг та
житлових субсидій, які безпосередньо
надходять від Управління праці та
соціального захисту населення
Мелітопольської міської ради
Запорізької області, з яким позивачем
укладений договір на фінансування
пільг та субсидій для населення № 33 від
02.01.2013р. Відсутність фінансування пільг
та субсидій в серпні та вересні 2013 року,
і як наслідок наявність значної суми
боргу вищевказаного Управління праці
та соціального захисту населення перед
позивачем, призвело до неможливості
виконання останнім умов договору про
надання послуг, укладеного з
відповідачем. Позивач зазначає, що
єдиним виходом з цієї ситуації для ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» було розірвання
договору з КП «Житломасив» та пошук
іншого виконавця даної послуги на
більш вигідних умовах і за меншу ціну.

Таким чином, ТОВ «Комфорт-Мелітополь»
посилається на істотну зміну обставин,
якими сторони керувались при укладенні
договору, що є, на його думку є
підставою для розірвання договору у
відповідності до ч. 1 ст. 652 ЦК України та
в порядку ст. 188 ГК України.

Оскільки після направлення 01.09.2013 р. на
адресу КП «Житломасив» додаткової
угоди про розірвання договору у
встановлений законом 2-денний строк
відповіді отримано не було, ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» звернулось до
господарського суду з позовом про
розірвання договору від 02.01.2013 р. про
надання послуг з перевірки
вентиляційних каналів, укладеного між
сторонами у справі, з 02.09.2013 р.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог ТОВ «Комфорт-Мелітополь», суд
першої інстанції виходив з правового
аналізу норм статті 651 ЦК України, якою
визначені підстави для зміни та
розірвання договору, а також статті 652
ЦК України, яка передбачає можливість
розірвання або зміни договору за
рішенням суду за наявності умов, які є
необхідними для розірвання або зміни
договору.

Таким чином, враховуючи відсутність
всіх умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК
України, які є достатніми критеріями
для розірвання договору, а також
зважаючи на недоведеність позивачем
наявності істотної зміни обставин, з
якою закон пов'язує можливість
розірвання договору за рішенням суду
відповідно вказаної норми права, суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність підстави для розірвання
договору.

З даними висновками повністю
погоджується колегія суддів, оскільки
судом першої інстанції надана належна
правова кваліфікація правовідносинам
сторін, з урахуванням встановлених
обставин справи.

Так, за своєю правовою природою між
суб'єктами господарювання укладено
договір про надання послуг. Сторони
досягли всіх суттєвих умов відносно
вказаного виду договору, тобто
встановили його предмет, визначили
ціну, строк дії договору, що відповідає
положенням ст. ст. 638, 639, 901 ЦК України.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 907 ЦК України врегульоване
питання розірвання договору про
надання послуг, а саме зазначено, що
договір про надання послуг може бути
розірваний, у тому числі шляхом
односторонньої відмови від договору, в
порядку та на підставах, встановлених
цим Кодексом, іншим законом або за
домовленістю сторін. Порядок і
наслідки розірвання договору про
надання послуг визначаються
домовленістю сторін або законом.

Умовами п. 6.1. сторони визначили, що
право сторони на відмову від договору
передбачене лише стосовно продовження
строку його дії.

Колегія суддів зазначає, що наданий ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» до матеріалів
справи лист № 1332 від 28.11.2013 р. (а.с. 67 т. 1)
про відмову від договору не може
вважатися належним доказом, який
підтверджує припинення договірних
правовідносин між сторонами, та не
розцінює його в якості односторонньої
відмови від договору в розумінні
положень ЦК України, оскільки за його
змістом позивач фактично відмовився
від договору в частині продовження
строку його дії на наступний рік, що
передбачено п. 6.1 договору.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи відсутність у договорі умов
про односторонню відмову від договору
до закінчення строку його дії, а також
відсутність підстав, встановлених ЦК
України для такої відмови, слід дійти
висновку про те, що договір про надання
послуг є діючим до 31.12.2013 року включно.

Ч. 1 ст. 652 ЦК України передбачена
підстава для розірвання або зміни
договору, а саме: за згодою сторін у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
зобов'язання. При цьому в цій статті
також визначено, що зміна обставин є
істотною, якщо вони змінилися
настільки, що, якби сторони могли це
передбачити, вони не уклали б договір
або уклали б його на інших умовах.

Частина 2 ст. 652 ЦК України також
передбачає можливість розірвання або
зміни договору за рішенням суду, якщо
сторони не досягли згоди щодо
приведення його у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, за наявності
одночасно таких умов, а саме:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна обставин
не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

При цьому, існування одночасно
вищезазначених умов відповідно до ст.
652 ЦК України є необхідним для
встановлення ускладнень у виконанні
договору, достатніх для його
розірвання або зміни та вимагає
з'ясування змісту кожної окремо взятої
умови.

За змістом першої умови зміна обставин
повинна мати місце або стати відомою
сторонам після укладення договору.

Проте, посилання позивача на
залежність виконання зобов'язань за
договором про надання послуг від
надходження платежів від споживачів та
фінансування державою пільг, житлових
субсидій є некоректним та
безпідставним, оскільки умови договору
про надання послуг взагалі не містять
жодних положень про те, що оплата
наданих послуг позивачем здійснюється
за рахунок фінансованих державою пільг
та житлових субсидій. До того ж, договір
про фінансування пільг та субсидій для
населення був укладений позивачем з
Управлінням праці та соціального
захисту населення Мелітопольської
міської ради, 02 січня 2013 року, тобто в
той же день, що і договір про надання
послуг. Отже, на момент укладання
договору про надання послуг позивач
знав та міг прийняти до уваги
обставини, пов'язані зі своїм
фінансуванням. Крім того, позивач,
підписуючи договір про надання послуг,
погодився на його умови, в тому числі з
його ціною, а отже розраховував на те,
що зможе розрахуватися за надані
послуги за рахунок власних коштів.

Друга умова передбачає, що зміна
обставин відбулася у зв'язку з
причинами, які не могли стороною бути
розумно прийняті до уваги та які
сторона не могла усунути, тобто ці
причини не залежали від її волі. Суд
зауважує, що питання щодо виконання
позивачем умов договору про надання
послуг, враховуючи проблеми з його
фінансуванням за допомогою пільг та
субсидій, могло бути вирішено разом з
відповідачем шляхом проведення
переговорів та можливо наданням
відстрочки оплати послуг, тобто
позивач міг усунути ці причини. Щодо
посилання на отримання свідоцтва про
атестацію, згідно якого позивач може
самостійно проводити роботи з
перевірки димовивідних та
вентиляційних каналів, то даний факт не
може бути розцінений як причина,
оскільки такі дії позивача пов'язані
саме з його волевиявленням.

Також, колегія суддів вважає, що в
даному випадку виконання сторонами
умов договору ніяким чином не порушило
б майнові інтереси сторін, оскільки
позивач за договором отримував
послуги, а відповідач отримував би
оплату за надані послуги.

Крім того, умовами укладеного між
сторонами договору не врегульовано
питання, хто із сторін несе ризик зміни
обставин, а також це не вбачається із
змісту самого зобов'язання, що свідчить
про відсутність четвертої умови,
передбаченої ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Таким чином, враховуючи відсутність
всіх умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК
України, які є достатніми критеріями
для розірвання договору згідно цієї
статті Цивільного кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстави для розірвання
договору, а саме відсутність істотної
зміни обставин, тому висновки суду
першої інстанції в частині відмови в
задоволенні первісних позовних вимог є
обґрунтованими та правомірними.

Що стосується заявлених зустрічних
позовних вимог КП «Житломасив»
Мелітопольської міської ради
Запорізької області про стягнення з
ТОВ «Комфорт-Мелітополь» боргу за
договором від 02.01.13 р. в сумі 58642,89 грн.,
суд першої інстанції виходив з
обставин, за якими встановив факт
належного виконання КП «Житломасив»
своїх зобов'язань за договором за
період з вересня 2013 року по листопад 2013
року включно на загальну суму 58 642,89
грн. відповідно до складених
відповідачем актів здачі-прийомки
виконаних робіт: № 6713 від 30.09.2013 року
на суму 20 287,67 грн.; № 6802 від 31.10.2013 року
на суму 19 346,76 грн.; № 6976 від 05.12.2013 року
на суму 19 008,46 грн., які не підписані з
боку ТОВ «Комфорт-Мелітополь». Такий
висновок суду ґрунтується на наданих
КП «Житломасив» в підтвердження
виконання робіт за договором за
вищевказаний період актів приймання
виконаних робіт за період з вересня по
листопад 2013 року, в яких зазначені
об'єкти, на яких здійснювалась
перевірка вентиляційних каналів у
житловому фонді ТОВ
«Комфорт-Мелітополь», та актів
перевірки технічного стану димових та
вентиляційних каналів по кожному
об'єкту окремо. Крім того, до матеріалів
справи долучені листки контролю
технічного огляду димових та
вентиляційних каналів разом з
відомостями перевірки, в яких є підписи
жильців по кожному об'єкту в
підтвердження проведення перевірки.

Враховуючи встановлений судом факт
належного виконання КП «Житломасив»
робіт у період з вересня по листопад 2013
року за договором, а також факт
направлення останнім на адресу ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» акта № 6713 від
30.09.2013 року - 30.09.2013р.; акта № 6802 від 31.10.2013
року - 31.10.2013 р., застосувавши до даних
правовідносин положення ст.ст. 526, 530 ЦК
України, суд першої інстанції
задовольнив зустрічні позовні вимоги в
частині стягнення з ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» на користь КП
«Житломасив» заборгованості в розмірі
39 634,43 грн. за вересень та жовтень 2013
року.

Разом з цим, місцевий господарський суд
дійшов висновку про відсутність
правових підстав для стягнення з ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» на користь КП
«Житломасив» заборгованості в розмірі
19 008,46 грн. за листопад 2013 року з огляду
на те, що строк оплати наданих за актом
за листопад 2013 року послуг станом на
час звернення Комунального
підприємства «Житломасив»
Мелітопольської міської ради
Запорізької області з зустрічним
позовом не настав, оскільки акт
виконаних робіт за листопад 2013 року №
6976 від 05.12.2013р. був направлений ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» 11.12.2013 року, тоді
як зустрічний позов про стягнення
заборгованості за вказаним актом
подано до суду 17.12.2013 р. Отже, з
урахуванням нормативних строків
пересилання поштових відправлень,
встановлених Нормативами і
нормативними строками пересилання
поштових відправлень, затверджених
наказом Міністерства інфраструктури
України № 958 від 28.11.2013 р., суд першої
інстанції вважав, що обов'язок ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» щодо оплати
виконаних КП «Житломасив» робіт за
листопад 2013 р. не набув характер боргу,
а кореспондуюче цьому обов'язку право
позивача не набуло характеру вимоги.
Виходячи із зазначеного, суд першої
інстанції дійшов висновку, що вимоги
позивача про стягнення заборгованості
за листопад 2013 року є безпідставними, у
зв'язку з тим, що на момент подання
позовної заяви до суду право позивача
на стягнення грошових коштів в розмірі
19 008,46 грн. не було порушено.

Проте, колегія суддів вважає
помилковими висновки суду першої
інстанції щодо відмови в частині
стягнення з ТОВ «Комфорт-Мелітополь»
на користь КП «Житломасив»
заборгованості в розмірі 19 008,46 грн. за
листопад 2013 року за актом
здачі-прймання робіт № 6976 від 05.12.2013
року.

Так, при укладенні договору від 02.01.2013р.
(п. 3.1.) сторонами погоджено, що оплата
вартості наданих послуг здійснюється
на підставі актів про надані послуги.

Матеріалами справи підтверджується
направлення КП «Житломасив» на адресу
ТОВ «Комфорт-Мелітополь» акта № 6713 від
30.09.2013 року - 30.09.2013р.; акта № 6802 від 31.10.2013
року - 31.10.2013р. та акта № 6976 від 05.12.2013
року - 11.12.2013 р.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в
даному випадку акт здачі-приймання
виконаних робіт є актом ненормативного
характеру (індивідуальним актом), тобто
є таким, що породжує права і обов'язки
тільки у того суб'єкта (чи визначеного
ними певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані, а також являється доказом
на підтвердження певних обставин, в
даному випадку виконання робіт КП
«Житломасив» за договором, що може бути
враховано в сукупності з іншими
доказами по справі з наданням йому
відповідної оцінки.

Отже, вищевказані акти за своєю
правовою природою є внутрішньою
документацією і підтверджують
наявність або відсутність юридичних
фактів, які входять до підстав
зустрічного позову КП «Житломасив», та
є доказом у справі.

В даному випадку, підтвердженням
належного виконання КП «Житломасив»
робіт за договором за вищевказаний
період є також акти перевірки
технічного стану димових та
вентиляційних каналів по кожному
об'єкту, на яких здійснювалась
перевірка вентиляційних каналів у
житловому фонді ТОВ
«Комфорт-Мелітополь», окремо. Крім
того, до матеріалів справи долучені
листки контролю технічного огляду
димових та вентиляційних каналів разом
з відомостями перевірки, в яких є
підписи жильців по кожному об'єкту в
підтвердження проведення перевірки.

Посилання ТОВ «Комфорт-Мелітополь» на
те, що роботи з перевірки вентиляційних
каналів за спірний період здійснені
ним самостійно є необґрунтованими та
недоведеними, оскільки доказів
виконання робіт саме ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» до матеріалів
справи не надано.

Посилання ТОВ «Комфорт-Мелітополь» на
відсутність завдань щодо перевірки
виконавцем вентиляційних каналів
спростовується підписаним між
сторонами графіком перевірки
вентиляційних каналів, складеному на
2013 рік, про що зазначено в п. 2 договору.

Також, колегія суддів вважає
безпідставними наведені ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» доводи про те, що
роботи були виконані з порушенням
вимог підпунктів 4.5.21 та 4.6.22 пункту 4.5
Правил безпеки систем газопостачання,
оскільки вказаним пунктом правил
передбачена альтернативна умова про
участь в обстеженні вентиляційних
каналів представника ЖЕО або власника
будинків. В той час, як матеріали справи
свідчать проте, що при здійсненні
перевірки були присутні власники
квартир, що підтверджується підписами
жильців в документах перевірки
технічного стану димових та
вентиляційних каналів по кожному
об'єкту.

Відносно викладених ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» зауважень щодо
невідповідності даних, зазначених в
актах приймання виконаних робіт за
спірний період та актах перевірки
технічного стану димових та
вентиляційних каналів у будинках, в
яких проводились роботи виконавцем,
колегія суддів зазначає про те, що
проведення перевірки в будинках, які не
зазначені у вищевказаних актах,
по-перше, передбачено узгодженим
графіком виконання робіт, а по-друге,
підтверджується наявними в матеріалах
справи відомостями перевірки
вентиляційних каналів по цих будинках
з підписами власників квартир кожного
з будинків та листками контролю
технічного огляду димових та
вентиляційних каналів.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що акти перевірки
технічного стану складені у
відповідності з вимогами діючого
законодавства, та вони в сукупності з
іншими вищезазначеними документами є
належними доказами в підтвердження
виконання робіт за договором у період з
вересень, жовтень, листопад 2013 року.
Доказів відмови від прийняття
результатів наданих послуг в зв'язку з
їх невідповідністю умовам договору
матеріали справи не містять і таких
доказів до суду не надано.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до п. 4.2 договору замовник
зобов'язаний оплачувати послуги на
умовах та в порядку визначеному в п. 3
договору; приймати від виконавця
послуги, які надаються відповідно до
цього договору.

Отже, враховуючи, що при укладенні
договору сторонами підставою
проведення оплати визначено саме акти
про надання послуг без встановлення
будь-яких додаткових умов, замовник
зобов'язаний прийняти надані
виконавцем послуги та провести оплату
саме на підставі актів за вересень 2013
року, за жовтень 2013 року та листопад 2013
року, які були отримані ТОВ
«Комфорт-Мелітополь», що останнім не
спростовується.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що ТОВ «Комфорт-Мелітополь» не
виконало зобов'язання щодо прийняття
наданих КП «Житломасив» послуг за
період вересень 2013 року, жовтень 2013
року та листопад 2013 року відповідно до
складених актів здачі-приймання робіт,
в зв'язку з чим право останнього на
момент звернення з позовом про
стягнення заборгованості в розмірі 58
642,89 грн. є порушеним.

З урахуванням встановлених обставин
справи та наданих сторонами
документальних доказів,
заборгованість ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» за надані КП
«Житломасив» послуги в загальній сумі
58 642,89 грн. за актами здачі-прийомки
виконаних робіт № 6713 від 30.09.2013 року на
суму 20 287,67 грн.; № 6802 від 31.10.2013 року на
суму 19 346,76 грн.; № 6976 від 05.12.2013 року на
суму 19 008,46 грн., повністю
підтверджується наявними у справі
доказами, в зв'язку з чим у позивача за
зустрічним позовом є всі правові
підстав для стягнення з ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» суми боргу в
розмірі 58 642,89 грн. в судовому порядку.

При цьому, колегія суддів вважає
помилковим посилання суду першої
інстанції на відмову в задоволенні
зустрічних позовних вимог в частині
стягнення з ТОВ «Комфорт-Мелітополь»
на користь КП «Житломасив»
заборгованості в розмірі 19 008,46 грн. за
листопад 2013 року з тих підстав, що КП
«Житломасив» не набуло право вимоги на
стягнення вказаної суми, оскільки на
момент звернення до суду у позивача за
зустрічним позовом відповідно до умов
договору виникло право на стягнення
грошових коштів за виконані роботи, це
право є порушеним з боку ТОВ
«Комфорт-Мелітополь», в той час, як
обмеження заявника у праві на судовий
захист шляхом відмови в задоволенні
позову за відсутності доказів
попереднього його звернення з
вимогами, оформленими в іншій спосіб,
ніж позов (відмінними від нього),
фактично буде призводити до порушення
принципів верховенства права,
доступності судового захисту,
суперечити положенням частини другої
статті 124 Конституції України та
позиції Конституційного Суду України в
рішенні від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 у
справі за конституційним зверненням
щодо офіційного тлумачення положень
частини другої статті 124 Конституції
України (справа про досудове
врегулювання спорів), згідно з якою
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур є правом, а не
обов'язком сторони, яка потребує такого
захисту.

Вказане відповідає правовій позиції,
викладеній в постанові Верховного Суду
України від 28.11.2011 р. у справі № 43/308/10.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги і
наявності фактів для скасування
оскаржуваного рішення в частині
відмови в задоволенні зустрічних вимог
про стягнення з ТОВ
«Комфорт-Мелітополь» на користь КП
«Житломасив» заборгованості в розмірі
19 008,46 грн., з прийняттям в цій частині
нового рішення про задоволення
позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати за зустрічним позовом
підлягають стягненню з відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог.

З огляду на зазначене та керуючись 32-34,
43, 99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 1, 4 ч. 1 ст. 104, ст. 105
Господарського процесуального кодексу
України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ
"Комфорт-Мелітополь", м. Мелітополь
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 08.07.14 у справі
№ 908/3830/13 в частині відмови в
задоволенні зустрічних вимог про
стягнення з ТОВ «Комфорт-Мелітополь»
на користь КП «Житломасив»
заборгованості в розмірі 19 008,46 грн.
скасувати та прийняти в цій частині
нове рішення, яким зустрічні позовні
вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Комфорт-Мелітополь»
(72313 м. Мелітополь Запорізької області,
вул. Казарцева, 14, ) на
користь Комунального підприємства
«Житломасив» Мелітопольської міської
ради Запорізької області (72319 м.
Мелітополь Запорізької області, вул.
Бєляєва, 18, )
заборгованість в розмірі 19 008,46 грн.,
витрати по сплаті судового збору в сумі
945,29 грн. при зверненні з зустрічною
позовною заявою.

Доручити господарському суду
Запорізької області видати
відповідний наказ.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Постанова набирає чинності з дня її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та
підписано 21 листопада 2014 року

Головуючий суддя
Гончар Т. В.

Суддя
Білецька А.М.

Суддя
Гребенюк Н. В.