ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2014 року Справа №
904/4574/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Малик С.О..

представників сторін:

від позивача: Мельник С.М., представник,
дов. № 843 від 09.07.2013

від відповідача: Костюченко В.П.,
представник, дов. № 8 від 13.01.2014

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця Радзівіл Дмитра
Володимировича на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 12.08.2014 року у справі №
904/4574/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
Радзівіл Дмитра Володимировича,
м.Дніпропетровськ

до відповідача Комунального
підприємства "Теплоенерго"
Дніпропетровської міської Ради,
м.Дніпропетровськ

про стягнення 26 631 грн. 45 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2014р.
( суддя Новикова Р.Г.) в позові
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що зміна
тарифів здійснювалась відповідачем на
підставі постанов Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг, № 13 від 30.09.2011р. та №486 від
31.12.2013р. Ця зміна обов'язкова для
учасників договору №461 від 31.08.2009р. та
не потребує будь-якого додаткового
узгодження між сторонами договору

Не погодившись з рішенням суду Позивач
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
від 12.08.2014року та прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач
посилається на те, що:

1. При розгляді справи Судом першої
інстанції не було звернуто увагу на
Розділ 5 та Додаток № 1 до договору № 461
від 31.08.2009р., якими при підписанні
договору сторонами було погоджено ціну
одиниці теплової енергії (1 Гкал) в
розмірі 744,50 грн.

2. При розгляді справи Судом
першої інстанції не надано
об'єктивної оцінки листу Відповідача
від 30.01.2014р. щодо ціни та алгоритму
розрахунку наданої теплоенергії, яким
Відповідач замість відповіді по
суті на запит про надання інформації
від 23.01.2014р. вимагав від Позивача
підписати пакет документів з
Додатками про зміну вартості теплової
енергії датами, що вже минули. А саме:
листом від 30.01.2014р. надані додаткова
угода від 27.12.2013р. до договору № 461 від
31.08.2009р. (з розрахунком) із зміною
вартості теплової енергії з 01.10.2013р. та
додаткова угода від 22.01.2014у. (з
розрахунком) про вступ в дію нових
тарифів з 01.01.2014р. Отже судом першої
інстанції не звернуто уваги на вказані
документальні підтвердження (а саме на
дати наданих для підписання
документів) та пояснення Позивача про
те, що по суті на вимогу Позивача
Відповідач не надав розрахунок по
місяцям починаючи з оспорювальних
періодів про вихідні данні,
зовнішній будівельний об'єм
об'єкту, питому опалювальну
характеристику об'єкту та ін., - чим
порушив п.3.1.1. договору № 461 від 31.08.2009р.

3. Судом першої інстанції залишено
поза увагою пояснення Позивача про те,
що суперечливий доказ - супровідний
лист від 06.10.2011р. вих. № 3079 з додатковими
угодами про підвищення тарифів Позивач
ані особисто, ані через повноважних
представників не отримував, ким і в
якій спосіб на супровідному листі
міститься відмітка про отримання -
Позивачу не відомо. Тобто Судом першої
інстанції не звернуто уваги та не
надано належної оцінки вказаним
поясненням Позивача та не надано
належної оцінки суперечливому доказу,
яким спростовується своєчасне
повідомлення про підвищення ціни на
теплову енергію та належне виконання
Відповідачем п. 4.2.3 договору №461 від
31.08.2009р.

Представник позивач в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
та на запит суду вказав, що порушення
відповідачем зобов'язання, яке
призвело до збитків, полягає в
неповідомленні позивача письмово про
зміну тарифів.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу
не надав. Його представник в судовому
засіданні зазначив, що позивачу за
спожиту теплову енергію виставлялися
рахунки, в яких зазначався тариф. Зміна
тарифів здійснювалась на підставі
рішень прийнятих Національною
комісією, що здійснює регулювання у
сфері комунальних послуг, якими
встановлювалися тарифи на теплову
енергію. Позивач, отримавши рахунки,
сплачував їх без заперечення.
Представнику позивача надавалися
додаткові угоди до договору, якими
змінювалася цін 1 Гкал, однак
представник після ознайомлення
відмовлявся брати для підписання
додаткові угоди. Вважає рішення
законним та обґрунтованим. Просить
залишити його в силі. а апеляційну
скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

31.08.2009р. між КП "Теплоенерго"
(постачальник) та Радзівілом Дмитром
Володимировичем (споживач) укладено
договір №461 на відпуск теплової
енергії для потреб опалення .

КП "Теплоенерго" ( постачальник)
здійснює відпуск теплової енергії для
потреб центрального опалення до
об'єкту позивача , розміщеного за
адресою: пров. Ушинського, буд.2 ( розділ
1 Договору).

Відповідно до п. 3.2.1. Договору, Споживач
зобов'язується виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах та в терміни, які
передбачені договором.

Розділом 5 Договору сторони погодили,
що ціна одиниці теплової енергії (1Гкал)
в розмірі 744грн.50коп. (з ПДВ).

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі постанов Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері комунальних
послуг, № 13 від 30.09.2011р. та №486 від
31.12.2013р. відповідачем була здійснена
зміна тарифів. Інформація про тарифи
була відображена в рахунках та актах
приймання-передачі, які позивач
одержував щомісяця. Зміна тарифів
відбувалась у жовтні 2011р. та грудні 2013р.
Рахунки позивачем оплачувалися
своєчасно.

23.01.2014р. позивач звернувся письмово до
відповідача з проханням надати
письмовий розрахунок вартості
теплової енергії по місяцям, починаючи
з опалювального сезону 2013-2014р.р.; надати
письмову інформацію про тарифи та ціни
та копію правового акту, якаим вони
встановлені.

Відповідач листом №385 від 30.01.2014р.
повідомив, що в період з 01.10.2011р. по
31.12.2013р. діяв тариф 890,26 грн. за 1 Гкал (без
ПДВ), а з 01.01.2014р. - 902,09 грн./Гкал. та надав
для підписання додаткові угоди від
27.12.2013р. та від 23.01.2014р. до договору № 461
від 31.08.2009р., якими внесено зміни в
Додаток №1 «Розрахунок обсягу та
вартості теплової енергії» з 01.10.2013р. та
змінено тариф на теплову енергію.

Оскільки, у зв'язку з порушенням
відповідачем умов договору -
неповідомлення про зміну тарифів з
01.10.2011р., виставлення відповідачем
рахунків за неузгодженою ціною,
позивач вважає, що він зазнав збитків,
які складають різницю між встановленою
договором ціною одиниці теплової
енергії (744,50 грн.) та в одноособовому
порядку встановленою відповідачем (890,26
грн.). Сума переплати складає 26 631,45 грн.

З цих підстав позивач звернувся до суду
та просив стягнути з відповідача 26 631,45
грн. збитків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки)…

Статтею 224 ГК України також
встановлено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
шкоди (збитків) потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3)
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та шкодою; 4)
вини.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

При цьому колегія суддів звертає увагу,
що у договірних відносинах
протиправність поведінки, як то
випливає з п.4 ч.1 ст.611, ч.1 ст.623 ЦК
України, ст.218 ГК України, проявляється
у невідповідності поведінки умовам
договору чи порушенні правил
здійснення господарської діяльності.

Колегія суддів погоджується з тим, що
відповідачем допущено порушення
зобов'язань за договором, яке полягає у
невиконанні п.4.2.3. Договору щодо
письмового повідомлення споживача про
зміну ціни одиниці теплової енергії,
яка затверджується органами
виконавчої влади. Тобто наявна
протиправна поведінка відповідача.

Що стосується наявності збитків та їх
розміру то колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно зі ст. 1, 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.
Відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України,
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду споживачеві (абоненту),
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Статтею 276 ГК України визначено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється відповідно до умов
договору.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" плата за
житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору. Розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Статтею 20 Закону України "Про
теплопостачання" встановлено, що
тарифи на виробництво, транспортування
та постачання теплової енергії, крім
тарифів на виробництво теплової
енергії для суб'єктів господарювання,
що здійснюють комбіноване виробництво
теплової і електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії,
затверджуються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері комунальних послуг, та органами
місцевого самоврядування в межах
повноважень, визначених
законодавством.

Таким чином, згідно даних норм права
споживач теплової енергії повинен
здійснювати оплату спожитої енергії по
цінам/тарифам затвердженим
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг України.

Відповідно до вимог діючого
законодавства Національна комісія
регулювання ринку комунальних послуг
України були прийняті постанови "Про
встановлення тарифів на теплову
енергію КП "Теплоенерго"
Дніпропетровської міської ради" №13 від
30.09.2011р. та "Про встановлення тарифів на
теплову енергію, її виробництво,
транспортування, постачання для потреб
бюджетних установ та інших споживачів
(крім населення) КП "Теплоенерго"
Дніпропетровської міської ради" №486
від 31.12.2013р., якими з 1 жовтня 2011 року
відповідачу було встановлено тарифи на
теплову енергію: для потреб бюджетних
установ - 804,81 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); для
потреб інших споживачів - 890,26 грн. за 1
Гкал (без ПДВ), а з 01.01.2014р. встановлені
тарифи на теплову енергію, її
виробництво, транспортування,
постачання для потреб інших споживачів
(крім населення) на рівні: тариф на
теплову енергію - 751,74 грн./Гкал (без ПДВ)
за такими складовими: тариф на
виробництво теплової енергії - 718,89
грн./Гкал (без ПДВ); тариф на
транспортування теплової енергії - 31,99
грн./Гкал (без ПДВ); тариф на постачання
теплової енергії - 0,86 грн./Гкал (без ПДВ).

Як встановлено матеріалами справи,
відповідачем виставлялися, а позивачем
оплачувалися рахунки за спожиту
теплову енергію за тарифами,
встановленими Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України для КП «Теплоенерго».

Застосування даних тарифів
відповідачем є правомірним, а відтак
оплата їх позивачем не призвела до
додаткових витрат. Тобто позивачу не
завдано збитків.

Оскільки відсутні збитки то і
відсутній склад цивільного
правопорушення з боку відповідача, а
тому позові вимоги задоволенню не
підлягають.

Апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з вищенаведених підстав.
Рішення господарського суду слід
залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
101 - 103, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця Радзівіл Дмитра
Володимировича залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.08.2014
року у справі № 904/4574/14 залишити без
змін.

Повний текст постанови складено
14.11.2014р.

Головуючий: __________________
С.Г. Антонік

Судді: __________________
Л.В. Чоха

__________________
Л.О.Чимбар