ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Справа № 922/1640/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючий суддя : Ходаківська
І.П.

судді: Данилова
М.В., Данилова Т.Б. (доповідач)

розглянувши матеріали касаційної
скаргитовариства з обмеженою
відповідальністю "ВКП Технопромімпекс"
на постановуХарківського
апеляційного господарського суду від
17.09.2014р. у справі господарського
суду№922/1640/14 Харківської області
за позовомтовариства з обмеженою
відповідальністю "ВКП Технопромімпекс"
дотовариства з обмеженою
відповідальністю "Ольга" про за участю
представників сторін: позивача -
відповідача -стягнення коштів пр.
Калякін С.А. - дов. б/н від 29.05.14р. не
з'явився

Розпорядженням №03-05/3019 від 17.11.2014р.
змінено склад колегії суддів у справі
№922/1640/14, призначеної до розгляду
колегією у складі головуючого судді
Корсака В.А., суддів Данилової М.В.,
Данилової Т.Б., утворено колегію суддів
у складі: головуючий суддя Ходаківська
І.П., судді Данилова М.В., Данилова Т.Б.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю "ВКП Технопромімпекс"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Ольга" про стягнення
з відповідача на користь позивача (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог) суму основного боргу у
розмірі 344728,00грн., штраф в сумі 17236,40грн.,
інфляційних втрат в сумі 37192,20грн. та 3%
річних в сумі 14733,58грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 10.07.2014р. (суддя
Прохоров С.А.), залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014р. (судді
Бондаренко В.П., Ільїн О.В., Россолов В.В.)
позовні вимоги задоволено частково,
стягнуто з відповідача на користь
позивача суму основного боргу у
розмірі 54728,00грн., штраф в сумі 2736,40грн.,
6510,85грн. інфляційних, 3% річних в сумі
2334,56 грн. В частині стягнення суми
основного боргу у розмірі 290000,00грн.,
штрафу в сумі 14500,00грн., інфляційних в
сумі 30681,35грн., 3% річних в сумі 12399,02грн.
відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, товариство з
обмеженою відповідальністю "ВКП
Технопромімпекс" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій посилаючись
на порушення судами норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати постанову і рішення та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Заслухавши присутнього в судовому
засіданні представника позивача,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності юридичної оцінки
обставин справи та повноти їх
встановлення в рішенні і постанові та
доводи касаційної скарги, колегія
суддів вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, 30.08.2012р. між ТОВ "ВКП
Технопромімпекс" (постачальник) та ТОВ
"Ольга" (покупець) було укладено договір
постачання №01/08 (Договір), згідно з
умовами якого відповідач взяв на себе
зобов'язання прийняти від позивача
продукцію, вказану у Додатку №1 до
Договору та здійснити повну оплату за
неї у сумі 626160,00грн. (з урахуванням
104360,00грн. ПДВ).

Порядок та строки розрахунків були
визначені сторонами розділом 3
Договору, за яким розрахунок
проводиться у два етапи. Перший етап -
авансовий платіж у розмірі 50 відсотків
від загальної вартості продукції,
проводиться відповідачем на протязі 15
днів з часу підписання договору
поставки №01/08 від 30.08.2012р. Другий етап -
не пізніше 50 календарних днів з часу її
одержання на своєму складі: м. Харків,
вул. Біологічна 7.

Згідно із випискою ПАТ "ФІДОБАНК" від
10.09.2012р., ТОВ "Ольга" у передбачений
Договором термін здійснило передплату
у сумі 281432,00грн. (з урахуванням 46905,34грн.
ПДВ).

На виконання своїх зобов'язань за
Договором ТОВ "ВКП Технопромімпекс"
поставило продукцію на склад
відповідача, про що свідчить видаткова
накладна №Н-00000011 від 14.12.2012р. та
податкова накладна №1 від 14.12.2012р.

Остаточний розрахунок за надану
продукцію повинен був бути проведений
відповідачем до 03 лютого 2013 року.

Однак, в порушення умов п.3.1 Договору,
відповідач взяті на себе зобов'язання
не виконав і до теперішнього часу своє
грошове зобов'язання не виконав в
повному обсязі.

На підставі чого, за твердженням
позивача, у відповідача утворився борг
в сумі 344728,00грн.

Для досудового врегулювання спору про
погашення суми боргу, позивачем на
адресу відповідача була надіслана
претензія №1 від 11.11.2013р.

У відповідь на претензію відповідач
визнав свій борг лише на суму 54728,00грн.

Таку суму заборгованості відповідач
обґрунтовує тим, що 11.01.2013р., на
виконання умов Договору, на адресу ТОВ
"ВКП Технопромімпекс" за платіжним
дорученням №3807 було перераховано
150000,00грн., а 15.01.2013р., за платіжним
дорученням №3810 ще 140000,00грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідно до виписок
ПАТ "ФІДОБАНК", від 11.01.2013р. та від
15.01.2013р., ТОВ "Ольга" перераховано на
адресу ТОВ "ВКП Технопромімпекс" суму
150000,00грн., та 140000,00грн. за послуги
складського господарства, згідно
договору про надання послуг
складського господарства № 0111-1 від
01.11.12р.

Згідно із видатковою накладною №Н-00000011
від 14.12.2012р., ТОВ "ВКП Технопромімпекс"
(постачальник) на користь ТОВ "Ольга"
(одержувач) за договором №01/08 від
30.08.2012р. було поставлено товар загалом
на суму, з урахуванням ПДВ, 626160,00грн.

Отримання вказаного товару
підтверджується прибутковою накладною
по товариству з обмеженою
відповідальністю "Ольга" №О-00000396 від
14.12.2012р.

За період з 10.09.2012р. по 15.01.2013р., ТОВ
"Ольга", у виконання договору №01/08 від
30.08.2012р., за поставлені товари на
користь ТОВ "ВКП Технопромімпекс" було
перераховано 571432,00грн., що
підтверджується банківськими
виписками №О-00000264 від 10.09.2012р., №О-00000011
від 11.01.2013р. та №О-00000015 від 15.01.2013р.

Також, судами встановлено, що під час
сплати відповідачем позивачу грошових
сум за Договором поставки, а саме,
внесення яких підтверджується
банківською випискою №О-00000011 від
11.01.2013р., відповідно до якої позивачем
на користь відповідача сплачено
грошові кошти в розмірі 150000,00грн. в
оплату за товар згідно договору №01/08
від 30.08.2012р. та банківською випискою №О-
00000015 від 15.01.2013р., відповідно до якої
позивачем на користь відповідача
сплачено грошові кошти в розмірі
140000,00грн. в оплату за товар згідно
договору №01/08 від 30.08.2012р.,
співробітником ТОВ "Ольга" в
призначенні платежу помилково було
зазначено про сплату вказаних сум за
послуги складського господарства
згідно договору №0111-1 від 01.11.2012р.

У зв'язку з помилковим зазначенням
призначення платежу у вказаних
платіжних дорученнях №3807 від 11.01.2013р.
та №3810 від 15.01.2013р., ТОВ "Ольга" на адресу
ТОВ "ВКП Технопромімпекс" було
направлено лист №18 від 16.01.2013р., в якому
містилась вказівка змінити помилково
вказане призначення платежу в
платіжному дорученні №3807 від 11.01.2013р.
на загальну суму 150000,00грн. та №3810 від
15.01.2013р. на загальну суму 140000,00 грн. з
"оплата послуг складського
господарства згідно договору №0111-1 від
01.11.12р." на "оплата за товар згідно
договору №01/08 від 30.08.2012р."

Через відсутність відповіді на лист
ТОВ "Ольга" №18 від 16.01.2013р. з боку ТОВ
"ВКП Технопромімпекс", 18.02.2013р. на адресу
останнього було повторно направлено
лист про зміну помилково вказаного
призначення платежу, які залишені ТОВ
"ВКП Технопромімпекс" без відповіді.

За таких підстав, суди попередніх
інстанцій дійшли до висновку, що
заборгованість ТОВ "Ольга" перед ТОВ
"ВКП Технопромімпес" за договором
поставки №01/08 від 30.08.2012р. становить
54728,00грн.

Розглядаючи справу по суті, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини. Господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать ст.174
Господарського кодексу України.

Згідно із ст.173 Господарського кодексу
України та ст.509 Цивільного кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст.598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно ст.599 Цивільного
кодексу України, зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно із ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Враховуючи, що відповідач не надав
судам доказів про погашення
заборгованості в сумі 54728,00грн., то суди
правомірно задовольнили позовні
вимоги у вказаній частині.

Частиною 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

За змістом ст.217 Господарського кодексу
України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Згідно із ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що у
випадку прострочення платежу, Покупець
зобов'язаний сплатити Постачальнику
штраф у розмірі 5% від несплаченої суми.

З урахуванням задоволення позовних
вимог про стягнення 54728,00грн., суди
дійшли висновку, що вимоги в частині
нарахованих штрафних санкцій
підлягають частковому задоволенню
пропорційно суми задоволених вимог у
розмірі 2736,40грн.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.

За таких обставин, позовні вимоги в
розмірі 2334,56грн. 3% річних та 6510,85 грн.
інфляційних за період з 03.02.2013р. по
07.07.2014р., пропорційно сумі основного
боргу, що підлягає стягненню, визнані
судами обґрунтованими і такими, що
відповідають вимогам діючого
законодавства та підлягають
задоволенню, а в решті заявлені позовні
вимоги визнані судами не доведеними та
такими, що не підлягають задоволенню.

Статтею 1117 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що переглядаючи у
касаційному порядку судові рішення,
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКП
Технопромімпекс", оскільки доводи
касаційної скарги зводяться до
переоцінки доказів по справі, а судами
попередніх інстанцій було повно та
всебічно з'ясовано обставини, що мають
значення для даної справи, їм надано
належну правову оцінку та прийнято
рішення і постанову з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
що дає підстави залишити їх без змін.

Враховуючи наведене, та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "ВКП
Технопромімпекс" залишити без
задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 17.09.2014р. у
справі №922/1640/14 господарського суду
Харківської області залишити без змін.

Головуючий суддя
І. Ходаківська

Судді
М. Данилова

Т. Данилова