ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Справа №
5/162/09Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лашина В.В., Сидоренко М.В.

секретар судового засідання
Галузінський Н.О.

за участю представників учасників
провадження у справі про банкрутство:

арбітражний керуючий - Дубровний М.О. за
посвідченням;

від ПАТ "ПУМБ" - Дядюренко М.П. за
довіреністю.

Інші представники учасників
провадження у справі про банкрутство у
судове засідання не з'явились.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
"Перший Український Міжнародний банк"

на ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 10.07.2014 р.

у справі №5/162/09

за заявою боржника приватного
підприємства "ОРИОН-НИВА"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 05 червня 2009
року за заявою Приватного підприємства
"ОРИОН-НИВА" (далі ПП "ОРИОН-НИВА") було
порушено провадження у справі про
банкрутство останнього за ознаками
статті 51 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції до набрання чинності Закону №
4212-VI від 22.12.2011 р.

Постановою господарського суду
Миколаївської області від 16.06.2009 р.
боржника було визнано банкрутом та
відносно нього відкрито ліквідаційну
процедуру, призначено ліквідатором
банкрута арбітражного керуючого
Цуріку Михайла Вікторовича, тощо.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 28.07.2009 р.
затверджено реєстр вимог кредиторів
станом на 21.07.2009 р. у сумі 6 120 626,43
грн., зокрема визнано грошові вимоги ПП
"Укр-Нива" у сумі 5935400,00 грн. та Державної
податкової інспекції в Заводському
районі м.Миколаєва у сумі 185266,43 грн.
Цією ж ухвалою судом встановлено, що
вимоги конкурсних кредиторів, які не
внесені до реєстру вимог кредиторів ПП
"ОРИОН-НИВА" вважати погашеними.

21.12.2009 р. Публічне акціонерне
товариство "Перший Український
Міжнародний банк" (далі - ПАТ "ПУМБ")
звернулося до господарського суду
Миколаївської області із заявою про
визнання грошових вимог у сумі 3 134 666,67
доларів США та 646 510,27 грн. Дані вимоги
було продубльовано у заяві ПАТ "ПУМБ"
яка була надана до місцевого
господарського суду 01.07.2011 р.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 15.02.2011 р.
повноваження ліквідатора Цуріки М.В.
припинено, призначено ліквідатором
банкрута Животовську І.М.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 24.09.2013 р.
припинено повноваження ліквідатора
Животовської Інни Миколаївни,
ліквідатором ПП "ОРИОН-НИВА" призначено
арбітражного керуючого Дубровного
Михайла Олександровича.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 10.07.2014 р.
(суддя - Давченко Т.М.) відхилено грошові
вимоги ПАТ "ПУМБ" в сумі 3134666, 67 дол. США
та 622506,74 грн.

Судова ухвала мотивована тим, що ПАТ
"ПУМБ" у порушення ст. 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
було пропущено граничний строк на
звернення з кредиторськими вимоги до
боржника, проте судом було зауважено,
що провадження у даній справі
здійснюється з урахуванням положень
ст. 51 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", якою також
передбачено місячний строк на
заявлення претензій кредиторів до
боржника. Цією статтею не визначено, що
вказаний строк є граничним, а тому може
бути поновлений судом за наявності
клопотання кредитора якщо суд визнає
причини пропуску строку поважними.
Однак, суд першої інстанції вказав на
те, що ПАТ "ПУМБ" станом на 10.07.2014р. не
зверталося до суду з клопотанням про
поновлення строків на заявлення
кредиторських вимог у порядку ст. 53 ГПК
України.

До того ж, судом першої інстанції
зазначено про те, що зобов'язання
майнового поручителя - ПП "ОРИОН-НИВА",
яке випливає з договору іпотеки, перед
Банком за неналежне виконання основним
боржником - ТОВ "Ікар" умов кредитного
договору № 7.3-70 від 23.08.2007 р. є
припиненим в силу положень ст. 17 Закону
України "Про іпотеку" та п.1 ч. 1 ст. 593 ЦК
України, оскільки ухвалою
господарського суду Миколаївської
області від 22.09.2011 р. справа №
5016/864/2011(11/5) було ліквідовано ТОВ "Ікар",
а тому основне зобов'язання за
кредитним договором також припинено.

Місцевий господарський суд дійшов
висновку, що у ПАТ "ПУМБ" до банкрута є
лише майнові вимоги, визначені умовами
договору іпотеки та відсутні грошові
вимоги.

Окрім того, господарським судом
Миколаївської області посилаючись на
ч.6 ст.14 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" було
зазначено, що з матеріалів справи (в т.ч.
із заяв банку) вбачається, що ПАТ "ПУМБ"
має грошові вимоги до ТОВ "Ікар" з яким
23.08.2007 р. за № 7.3-70 було укладено
кредитний договір. В забезпечення
виконання ТОВ "Ікар" своїх зобов'язань
за вказаним кредитним договором, ПП
"ОРИОН-НИВА" було передано Банку в
іпотеку власне нерухоме майно.
Договорів поруки або будь-яких інших
угод про солідарну відповідальність ПП
"ОРИОН-НИВА" за належне виконання ТОВ
"Ікар" зобов'язань за кредитним
договором укладено не було. Отже, на
думку суду першої інстанції, ПП
"ОРИОН-НИВА" відповідає перед Банком
лише в межах свого майна, яке було
передане останньому за договором
іпотеки. Пред'являти вимоги щодо
погашення заборгованості за кредитом
Банк до ПП "ОРИОН-НИВА" не може.

Не погоджуючись з даною ухвалою до
Одеського апеляційного господарського
суду звернулось ПАТ "ПУМБ" в якій
просить скасувати ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 10.07.2014 р. по справі №5/162/06 та
постановити ухвалу, якою визнати
вимоги ПАТ "ПУМБ" до ПП "ОРИОН-НИВА" у
сумі 3 134 666,67 доларів США та 622 506,74 грн.,
внести до першої черги реєстру вимог
кредиторів вищенаведені грошові
вимоги ПАТ "ПУМБ" у справі про
банкрутство ПП "ОРИОН-НИВА" та внести до
реєстру вимог кредиторів відомості про
майно, яке є предметом іпотеки за
іпотечним договором від 28.08.2007 р.,
посвідченим приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 Свої вимоги скаржник
обґрунтовує тим, що на його думку
оскаржувана ухвала є незаконною,
безпідставною, а також такою, що
прийнята з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Так, на думку скаржника судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального права, оскільки
наводячи підставу для відхилення вимог
ПАТ "ПУМБ" через пропущений 30-денний
строк для заявлення вимог, суд, в
оскаржуваній ухвалі посилається на ст.
14 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", однак при
цьому не враховує передбачені цією ж
статтею особливості та підстави
розгляду, визнання та включення до
реєстру вимог кредиторів вимог, що
забезпечені заставою майна боржника.

Апелянт зазначає, що на відміну від
конкурсних кредиторів, на яких
розповсюджується порядок, підстави та
строки звернення із кредиторськими
вимогами, визначені приписами ч. 15 ст. 11
та частин 1, 2 ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
на кредиторів, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника відповідні
порядок, підстави та строки не
розповсюджуються. Однак, діють інші
приписи - ч. 6 ст. 14 вказаного закону,
якими передбачено, що розпорядник
майна зобов'язаний окремо внести до
реєстру вимоги кредиторів, які
забезпечені заставою майна боржника,
згідно з їх заявами, а за їх
відсутності, - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав. Отже,
апелянт вважає, що виходячи з правового
аналізу норм ч. 6 ст. 14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
незалежно від подання кредитором,
вимоги якого забезпечені заставою
майна боржника, заяви із вимогами у
справі про банкрутство та незалежно
від строків подання такої заяви, такі
вимоги мають бути внесені окремо
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів, із зазначенням окремо в
реєстрі відомостей про майно, яке є
предметом застави. Проте, за
твердженням скаржника, всі троє
ліквідаторів також, як і суд не
враховували всі приписи ст. 14 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", хоча скаржник
постійно на цьому акцентував увагу як
суду так і ліквідаторів.

Також, скаржник не погоджується із
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що боржник не має перед
ним грошових зобов'язань, оскільки ВГСУ
у постанові від 28.08.2013 р. по справі №
Б-19/342-10 зазначає, що системний аналіз
статей 553, 554 Цивільного кодексу України
свідчить про те, що порука - це
забезпечувальне зобов'язання, яке
виникає внаслідок невиконання
боржником основного зобов'язання і у
цьому випадку боржник та поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, а відповідно до ст.
543 Цивільного кодексу України в разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Отже, на думку
скаржника, сутність солідарного
обов'язку полягає в тому, що у випадку
невиконання боржником грошового
зобов'язання, забезпеченого порукою,
кредитор має право вимагати виконання
нього грошового зобов'язання одночасно
як від боржника, так і від поручителя.
Разом з тим майновий поручитель несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання
виключно в межах вартості предмета
іпотеки (ст. 11 Закону України "Про
іпотеку"). Викладене, за переконанням
апелянта, свідчить про те, що майновий
поручитель за іпотечним договором несе
відповідальність перед
іпотекодержателем за невиконання
боржником основного зобов'язання як
солідарний боржник, а іпотекодержатель
має право вимагати виконання основного
зобов'язання як від боржника і його
майнового поручителя разом, так і від
будь-кого з них окремо. У разі
пред'явлення таких вимог до майнового
поручителя останній відповідає перед
іпотекодержателем в межах взятих на
себе зобов'язань. Такі вимоги, як
зазначає скаржника, були пред'явлені,
як до банкрутства так і під час нього,
про, що суд сам і зазначає в ухвалі. При
цьому, як зазначає апелянт, норми
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не обмежують
право кредитора (заставодержателя) па
звернення з грошовими вимогами до
поручителя у випадку, якщо основний
боржник не сплатив борг, а тому
заставодержатель може задовольнити
свої вимоги за рахунок майнового
поручителя шляхом звернення стягнення
на предмет іпотеки (застави) (ст. 590
Цивільного кодексу України), а у разі
порушення щодо майнового поручителя
справи про банкрутство - шляхом
заявления до такого боржники грошових
вимог у встановленому порядку.

На підставі наведеного, апелянт вважає,
що судом першої інстанції було
порушено норми матеріального права, а
також і процесуального права, оскільки
суд не застосував норми права, які
підлягають застосуванню та щодо цього
мотиву (підстави) сул не послався на
норми законодавства.

Не погоджується апелянт й з доводами
суду першої інстанції стосовно того, що
на даний час, основний боржник за
кредитним договором ТОВ «Ікар» є
ліквідованим з 22.09.2011 р., а отже основне
зобов'язання є припиненим і тому
припинено зобов'язання боржника за
іпотечним договором, яким
забезпечувалось основне зобов'язання.
Однак апелянт зазначає, що суд, при
цьому, не враховує те, що банкрут ПП
«Орион-Нива», ще до ліквідації
основного боржника вже став боржником
по відношенню до скаржника, оскільки
скаржником було пред'явлено до нього
свої вимоги і він став солідарним
боржником, який відповідає в межах
вартості предмету іпотеки. Окрім того,
апелянт зазначає, що 20.07.2009 р. було
прийнято рішення про стягнення
предмету іпотеки на користь скаржника.
Тож, за таких обставин, апелянт вважає,
що факт ліквідації основного боржника
вже не впливає на наявність вимог до
солідарного боржника, яким є банкрут.

Також, скаржник зазначає, що в
матеріалах справи є його заява з
кредиторськими вимогами до боржника
від 21.12.2009 р. за № 109/2310/116 на якій суд не
акцентує уваги і яка так і не була судом
розглянута. Натомість суд розглядає
таку ж заяву від 01.07.2011р., яку було
подано лише для призначеного нового
ліквідатора Животовської І.М., на їх
прохання, проте, на думку скаржника, у
будь якому випадку, відповідно до ч. 6
ст. 14 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", незалежно від
подання кредитором, вимоги якого
забезпечені заставою майна боржника,
заяви із вимогами у справі про
банкрутство та незалежно від строків
подання такої заяви, такі вимоги мають
бути внесені окремо розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, із
зазначенням окремо в реєстрі
відомостей про майно, яке с предметом
застави.

Таким чином, апелянт вважає, що його
вимоги мали бути визнаними судом ще у
2009 р. при складанні реєстру вимог
кредиторів, які ліквідатор навмисно не
вніс до реєстру, а суд не перевірив
повноту розшуку ліквідатором
кредиторів. Крім того, за твердженням
апелянта, саме з вини суду,
ліквідаторів та кредитора ПП «Укр-
Нива» (на користь якого було віддано
предмет іпотеки) вимоги скаржника не
було розглянуто на протязі 5 років. У
цій обставині апелянт вбачає
упереджене ставлення суду до ПАТ "ПУМБ"
на користь іншого кредитора, що є
порушенням ст. 4-2 та ст. 4-3 ГПК України.

Враховуючи викладене, на думку
апелянта, судом першої інстанції
порушено норми процесуального права,
зокрема ст. 43 ПІК України, що полягає у
відсутності всебічною, повного і
об'єктивного розгляду всіх обставин
справи у їх сукупності керуючись
законом.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 31.10.2014 р.
апеляційну скаргу ПАТ "ПУМБ" прийнято
до провадження та призначено до
розгляду колегією суддів Одеського
апеляційного господарського суду у
складі головуючого судді Аленіна О.Ю.,
суддів Лашина В.В., Таран С.В.

Відповідно до розпорядження голови
Одеського апеляційного господарського
суду від 17.11.2014 р. здійснено заміну
судді Таран С.В. суддею Сидоренко М.В. та
ухвалою від 17.11.2014 р. апеляційну скаргу
ПАТ "ПУМБ" прийнято до провадження у
зміненому складі суддів.

14.11.2014 р. Одеським апеляційним
господарським судом було отримано
відзив на апеляційну скаргу від
арбітражного керуючого Дубровного М.О.
в якому він просить залишити ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 10.07.2014 р. у справі № 5/162/09 без
змін, а скаргу без задоволення.

У судовому засіданні від 17.11.2014 р.
представника скаржника підтримав
вимоги за апеляційною скаргою та
наполягав на їх задоволенні.

Арбітражний керуючий Дубровний М.О.
надав пояснення згідно з якими не
погоджується з апеляційною скаргою,
вважає її необґрунтованою та такою, що
не підлягає задоволенню, а ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 10.07.2014 р. у справі №5/162/09 -
залишенню без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши учасників провадження у
справі про банкрутство присутніх у
судовому засіданні, перевіривши наявні
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
ПАТ "ПУМБ" підлягає задоволенню
частково, а провадження у справі
припиненню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Статтею 4-1 ГПК України встановлено, що
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

З 19 січня 2013 року діє нова редакція
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом". За змістом п.
1-1 Прикінцевих та Перехідних положень,
положення цього Закону не
застосовуються до справ про
банкрутство, провадження в яких
порушено до набрання чинності цим
Законом та здійснюється на стадії
судової процедури розпорядження
майном боржника.

З огляду на дату порушення провадження
у справі про банкрутство ПП "ОРИОН-НИВА"
(05 червня 2009 р.) та стадію судової
процедури банкрутства необхідно
керуватися положеннями закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" в
редакції, що діяла до 19 січня 2013 року.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
якщо вартості майна боржника -
юридичної особи, щодо якого прийнято
рішення про ліквідацію, недостатньо
для задоволення вимог кредиторів, така
юридична особа ліквідується в порядку,
передбаченому цим Законом. У разі
виявлення зазначених обставин
ліквідатор (ліквідаційна комісія)
зобов'язані звернутися в господарський
суд із заявою про порушення справи про
банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до
господарського суду із заявою про
порушення справи про банкрутство є
дотримання боржником порядку
ліквідації юридичної особи відповідно
до законодавства України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 ЦК України
(в її редакції чинній на момент
виникнення спірних відносин) юридична
особа ліквідується за рішенням її
учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, в тому числі, у зв'язку із
закінченням строку, на який було
створено юридичну особу, досягнення
мети, для якої її створено, а також в
інших випадках, передбачених
установчими документами.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 110 ЦК України,
якщо вартість майна юридичної особи є
недостатньою для задоволення вимог
кредиторів, юридична особа здійснює
всі необхідні дії, встановлені законом
про відновлення платоспроможності або
визнання банкрутом.

Відповідно до вимог ст. 105 ЦК України,
учасники юридичної особи, суд або
орган, що прийняв рішення про
припинення юридичної особи,
зобов'язані негайно письмово
повідомити про це орган, що здійснює
державну реєстрацію, який вносить до
єдиного державного реєстру відомості
про те, що юридична особа перебуває у
процесі припинення. Учасники юридичної
особи, суд або орган, що прийняв рішення
про припинення юридичної особи,
призначають комісію з припинення
юридичної особи (ліквідаційну комісію,
ліквідатора тощо) та встановлюють
порядок і строки припинення юридичної
особи відповідно до цього Кодексу.
Виконання функцій комісії з припинення
юридичної особи може бути покладено на
орган управління юридичної особи. З
моменту призначення комісії до неї
переходять повноваження щодо
управління справами юридичної особи.
Комісія виступає в суді від імені
юридичної особи, яка припиняється.
Комісія з припинення юридичної особи
поміщає в друкованих засобах масової
інформації, в яких публікуються
відомості про державну реєстрацію
юридичної особи, що припиняється,
повідомлення про припинення юридичної
особи та про порядок і строк заявлення
кредиторами вимог до неї. Цей строк не
може становити менше двох місяців з дня
публікації повідомлення про
припинення юридичної особи. Комісія
вживає усіх можливих заходів щодо
виявлення кредиторів, а також письмово
повідомляє їх про припинення юридичної
особи.

У відповідності до частини першої
статті 22 Закону України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців" інформація про
проведення державної реєстрації
юридичної особи, про прийняття
засновниками (учасниками) або
уповноваженим ними органом рішення
щодо припинення юридичної особи тощо
підлягає обов'язковому опублікуванню в
спеціалізованому друкованому засобі
масової інформації.

Згідно з статтею 1 вказаного Закону
спеціалізований друкований засіб
масової інформації - видання
спеціально уповноваженого органу з
питань державної реєстрації, в якому
відповідно до цього Закону
публікуються відомості з Єдиного
державного реєстру.

"Бюлетень державної реєстрації" є
єдиним спеціалізованим друкованим
засобом масової інформації, в якому
обов'язково розміщуються відомості про
реєстраційні дії, зокрема, відомості
про прийняття засновниками
(учасниками) рішення щодо припинення
юридичної особи. Таке повідомлення
здійснюється за встановленою формою і
містить всі передбачені законом
обов'язкові реквізити.

В ч. 1 ст. 111 ЦК України законодавець
встановив, що ліквідаційна комісія,
після закінчення строку для
пред'явлення вимог кредиторами,
складає проміжний ліквідаційний
баланс, який містить відомості про
склад майна юридичної особи, що
ліквідується, перелік пред'явлених
кредиторами вимог, а також про
результати їх розгляду. Проміжний
ліквідаційний баланс затверджується
учасниками юридичної особи або
органом, який прийняв рішення про
ліквідацію юридичної особи.

За змістом ст. 60 ГК України (в її
редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин), яка регулює
загальний порядок ліквідації суб'єкта
господарювання, вбачається, що
ліквідація суб'єкта господарювання
здійснюється ліквідаційною комісією,
яка утворюється власником (власниками)
майна суб'єкта господарювання чи його
(їх) представниками (органами), або
іншим органом, визначеним законом, якщо
інший порядок її утворення не
передбачений цим Кодексом. Ліквідацію
суб'єкта господарювання може бути
також покладено на орган управління
суб'єкта, що ліквідується. Орган (особа),
який прийняв рішення про ліквідацію
суб'єкта господарювання, встановлює
порядок та визначає строки проведення
ліквідації, а також строк для заяви
претензій кредиторами, що не може бути
меншим, ніж два місяці з дня оголошення
про ліквідацію. Ліквідаційна комісія
або інший орган, який проводить
ліквідацію суб'єкта господарювання,
вміщує в друкованих органах відповідно
до закону повідомлення про його
ліквідацію та про порядок і строки
заяви кредиторами претензій, а явних
(відомих) кредиторів повідомляє
персонально у письмовій формі у
встановлені цим Кодексом чи
спеціальним законом строки. Одночасно
ліквідаційна комісія вживає
необхідних заходів щодо стягнення
дебіторської заборгованості суб'єкта
господарювання, який ліквідується, та
виявлення вимог кредиторів, з
письмовим повідомленням кожного з них
про ліквідацію суб'єкта
господарювання. Ліквідаційна комісія
оцінює наявне майно суб'єкта
господарювання, який ліквідується, і
розраховується з кредиторами, складає
ліквідаційний баланс та подає його
власнику або органу, який призначив
ліквідаційну комісію. Достовірність та
повнота ліквідаційного балансу
повинні бути перевірені у
встановленому законодавством порядку.

Отже, враховуючи вищезазначені вимоги
чинного законодавства, необхідними
передумовами для звернення із заявою
про порушення провадження у справі про
банкрутство боржника у порядку статті
51 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" є оцінка
вартості наявного майна боржника,
публікація оголошення згідно з
вимогами статті 105 ЦК України з метою
виявлення кредиторів та встановлення
повного обсягу кредиторської
заборгованості повідомлення органу
державної податкової служби про
ліквідацію підприємства та складання
проміжного ліквідаційного балансу.
Крім того, звернення до суду з такою
заявою можливе лише після закінчення
наведеного вище строку, передбаченого
статтею 105 ЦК України.

Враховуючи наведені вище вимоги
чинного законодавства, судова колегія
приходить до висновку, що вказані вище
докази повинні бути надані заявником
господарському суду саме при порушенні
справи про банкрутство за спрощеною
процедурою. Вказаної правової позиції
також дотримується і Вищий
господарський суд України, зокрема в
своїй постанові від 26.10.2010 р. у справі №
32-7/228-10-2655, де касаційна інстанція
зазначає, що дослідження зазначених
вище обставин необхідно для з'ясування
наявності чи відсутності підстав саме
для порушення провадження у справі про
банкрутство, за правилами статті 51
спеціального Закону, а вказані
обставини, виходячи з вимог Закону,
повинні бути в наявності та з'ясовані
безпосередньо на момент порушення
справи про банкрутство за спрощеною
процедурою.

Аналогічна правова позиція Вищого
господарського суду, наведена ним
також і в постанові від 22.02.2012 р. по
справі № 7/17-3135-2011, в якій суд касаційної
інстанції також наголосив, що в разі,
коли до заяви про порушення
провадження у справі про банкрутство
за правилами ст. 51 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не додані документи, які повинні бути
додані саме на момент звернення із
такою заявою, то такі документи не
можуть бути витребувані судом після
порушення справи про банкрутство.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи, боржником під час звернення до
місцевого господарського суду із
заявою про банкрутство наведені вище
вимоги чинного законодавства виконані
не були.

Так, зокрема, у матеріали справи не
містять рішення власника ПП
"ОРИОН-НИВА" про прийняття рішення щодо
ліквідації підприємства, а також
створення ліквідаційної комісії.

Відсутні у матеріалах справи й докази
письмового повідомлення явних
(відомих) кредиторів про ліквідацію
суб'єкта господарювання, як того
вимагає вищевикладений п. 3 ст. 60 ГК
України.

Окрім того, разом із заявою про
визнання банкрутом ПП "ОРИОН-НИВА"
взагалі не було надано доказів
розміщення в засобах масової
інформації, в яких публікуються
відомості про державну реєстрацію
юридичної особи, що припиняється,
повідомлення про припинення такої
юридичної особи та про порядок і строк
заявлення кредиторами вимог до неї,
доказів письмового повідомлення всіх
можливих кредиторів про припинення
боржника, рішення власника про
ліквідацію підприємства, повідомлення
органів державної податкової служби
про припинення платника податків. Та не
перевірено спливу двох місяців з дня
публікації повідомлення про
припинення юридичної особи.

Зокрема, про обов'язковість такого
повідомлення органу державної
податкової служби, а також
необхідності врахування порядку
виявлення кредиторів та встановлення
повного обсягу кредиторської
заборгованості у процедурі
добровільної ліквідації при зверненні
із заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство за правилами ст.
51 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" неодноразово
наголошувалось Вищим господарським
судом, зокрема у постанові від 10.06.2008 р.
у справі №15/682-б.

Місцевий господарський суд, всупереч
наведеним вище вимогам чинного
законодавства та обставинам справи,
порушив провадження у справі про
банкрутство ПП "ОРИОН-НИВА" ухвалою від
05 червня 2009 р., та незважаючи на
відсутність всіх необхідних доказів
неплатоспроможності ПП "ОРИОН-НИВА",
місцевим господарським судом 16.06.2009 р.
було винесено постанову про визнання
боржника банкрутом та відкрито
відносно нього ліквідаційну процедуру.

Окрім того, колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду
вважає, що судом першої інстанції було
не в повному обсязі досліджено
матеріали, що були надані заявником при
звернені із заявою про порушення
провадження у справі про банкрутство,
оскільки на той час у боржника у
власності перебувало нерухоме майно, а
саме нежитловий об'єкт, загальною
площею 8 716,4 кв.м., що знаходиться за
адресою м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1-А,
яке у подальшому було передано в
іпотеку ПАТ "ПУМБ" за іпотечним
договором від 28 серпня 2007 р., який
посвідчений приватним нотаріусом
Миколаївського міського округу ОСОБА_5
(зареєстрований в реєстрі нотаріальних
дій за №2343).

Із вбачається із іпотечного договору
від 28.08.2007 р. укладеного між ПАТ "ПУМБ"
(Іпотекодержатель) та ПП "ОРИОН-НИВА"
(Іпотекодавець) іпотекою за цим
договором забезпечується виконання
зобов'язань ТОВ «ІКАР» (Боржник) перед
Іпотекодержателем, що випливає з
укладеного між ними кредитного
договору №7.3-70 від 23.08.2007 р.

Згідно з п.2.1.2 іпотечного договору
предмет іпотеки є власністю
Іпотекодавця на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого
приватним нотаріусом Миколаївського
міського нотаріального округу ОСОБА_6 у
грудні 2006 р., за реєстраційним №4187,
зареєстрованого в Державному реєстрі
правочинів приватним нотаріусом
Миколаївського міського округу ОСОБА_6,
27 грудня 2006 р., 1839930 зареєстрованого в
Реєстрі прав власності на нерухоме
майно КП «Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» в книзі: 6,
номер запису: 682, реєстраційним номер:
2723539. Загальна вартість нерухомого
майна, що передається в іпотеку складає
7 916 700,00 грн., відповідно до витягу з
реєстру прав власності на нерухоме
майно, виданого майно КП «Миколаївське
міжміське бюро технічної
інвентаризації» 23 серпня 2007 р., за
№15690256.

Відповідно до п. 2.3. вищевказаного
іпотечного договору оціночна вартість
предмету іпотеки за домовленістю
сторін на момент укладення даного
договору складає 21 807 823, 00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що на момент порушення
провадження у справі про банкрутство у
власності боржника перебувало майно
оціночною вартістю 21 807 823, 00 грн. чого
не було відображено у балансі, який
було додано заявником разом з заявою
про порушення провадження про
банкрутство та не звернув уваги на цей
факт й суд першої інстанції порушуючи
провадження у справі про банкрутство
ПП "ОРИОН-НИВА".

Окрім того, як вже було зазначено вище,
порядок держреєстрації юридичних осіб,
а також реєстрації припинення
підприємницької діяльності, зокрема,
приватним підприємством за його
рішенням регулюється Законом України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців".

Облік платників податків належить до
функцій податкових органів, визначених
Законом України "Про державну
податкову службу в Україні", на
підставі якого наказом ДПАУ від 19.02.98 р.
N 80 затверджено Інструкцію про порядок
обліку платників податків, що
зареєстрована в Мін'юсті України 16.03.98
р. N 172/2612.

Згідно з цим порядком для зняття з
обліку, у разі прийняття власником
(власниками) рішення про ліквідацію,
платнику податків слід у 3-денний
термін з дати прийняття рішення подати
в орган ДПС, в якому платник перебуває
на обліку, такі документи: заяву про
зняття з обліку платника податків за ф.
N 8-ОПП, оригінали документів, що
видаються органами ДПС платнику
податків (свідоцтва, патенти, довідки
за формою N4-ОПП, інші довідки тощо) і
підлягають поверненню до органу ДПС, а
також завірені органом ДПС копії цих
документів, якщо такі видавалися та
підлягають поверненню до органу ДПС.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, вищевикладені вимоги виконані
боржником не було, до заяви про
порушення провадження у справі про
банкрутство ПП "ОРИОН-НИВА" не надано
доказів повідомлення органів
державної податкової служби про
ліквідацію підприємства, що у свою
чергу є порушенням приписів 105 ЦК
України та податкового законодавства.

До того ж, колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду
зауважує, що заяву з грошовими вимогами
до боржника ПАТ "ПУМБ" було подано 21
грудня 2009 р. та повторно 01 липня 2011 р.,
проте розглянув та відхилив
господарський суд Миколаївської
області дані вимоги лише оскаржуваною
ухвалою від 10.07.2014 р.

Окрім того, такий тривалий розгляд
кредиторський вимог ПАТ "ПУМБ", що
складає майже п'ять років, взагалі
порушує розумні строки розгляду
кредиторських вимог та призвів до
негативних наслідків для кредитора.

Що ж стосується оскаржуваної ухвали
щодо грошових вимог ПАТ "ПУМБ" колегія
суддів зазначає наступне.

При розгляді грошових вимог ПАТ "ПУМБ"
суд першої інстанції посилаючись на
приписи ст. 14 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
зазначив про те, що Банк пропустив
30-денний строк для заявлення вимог до
боржника.

Проте, на відміну від конкурсних
кредиторів, на яких розповсюджується
порядок, підстави та строки звернення
із кредиторськими вимогами, визначені
приписами ч. 15 ст. 11 та частин 1, 2 ст. 14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", на
кредиторів, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника відповідні
порядок, підстави та строки не
розповсюджуються. Частиною 6 ст. 14
вказаного закону передбачено, що
розпорядник майна зобов'язаний окремо
внести до реєстру вимоги кредиторів,
які забезпечені заставою майна
боржника, згідно з їх заявами, а за їх
відсутності, - згідно з даними обліку
боржника, а також внести окремо до
реєстру відомості про майно боржника,
яке є предметом застави згідно з
державним реєстром застав.

Отже, виходячи з приписів ч. 6 ст. 14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", незалежно від
подання кредитором, вимоги якого
забезпечені заставою майна боржника,
заяви із вимогами у справі про
банкрутство та незалежно від строків
подання такої заяви, такі вимоги мають
бути внесені окремо розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, із
зазначенням окремо в реєстрі
відомостей про майно, яке є предметом
застави.

Проте, дані вимоги закону було
проігноровано як ліквідаторами
боржника так й судом першої інстанції,
який розглядав дану справу.

Колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду також критично
ставиться до висновку суду першої
інстанції стосовно того, що на даний
час, основний боржник за кредитним
договором ТОВ «Ікар» є ліквідованим з
22.09.2011 р., а отже основне зобов'язання є
припиненим і тому припинено
зобов'язання боржника за іпотечним
договором, яким забезпечувалось
основне зобов'язання, з наступних
підстав.

У матеріалах справи міститься заява
ПАТ "ПУМБ" з кредиторськими вимогами до
боржника від 21.12.2009 р. за № 109/2310/116,
натомість суд першої інстанції
розглянув таку ж заяву від 04.07.2011 р. та
лише 10.07.2014 р. прийняв рішення щодо
відхилено зазначених грошових вимог до
боржника, що призвело до затягування
розгляду даних вимог та порушення прав
ПАТ "ПУМБ" як кредитора. Проте, у будь
якому випадку, відповідно до ч. 6 ст. 14
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", незалежно від
подання кредитором, вимоги якого
забезпечені заставою майна боржника,
заяви із вимогами у справі про
банкрутство та незалежно від строків
подання такої заяви, такі вимоги мають
бути внесені окремо розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, із
зазначенням окремо в реєстрі
відомостей про майно, яке с предметом
застави.

Згідно із п. 12 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 18.12.2009 р. №15
"Про судову практику в справах про
банкрутство" юридичні та фізичні особи,
акціонери, учасники господарських
товариств, що не мають статусу сторони
чи учасника у справі про банкрутство,
не мають права на оскарження судових
рішень у справі про банкрутство, а
помилково порушене апеляційне і
касаційне провадження підлягають
припиненню в порядку, передбаченому ст.
80 ГПК України на підставі ст. ст. 91, 107
ГПК України як такі, що не підлягають
вирішенню в господарських судах. В
інших випадках такі скарги
повертаються без розгляду. Це
стосується і скарг зазначених осіб на
такі ухвали.

Враховуючи наведене вище, а також
відсутність в матеріалах справи
зазначених доказів, а також приймаючи
до уваги положення ч.7 ст. 106 ГПК України,
оскаржувана ухвала господарського
суду Миколаївської області від 10.07.2014 р.
підлягає скасуванню.

Скасовуючи оскаржувану ухвалу
господарського суду, апеляційна
інстанція приймає до уваги також і
правові позиції Вищого господарського
суду, які викладені у постановах у
справі № 7/17-3135 від 22 лютого 2012 р., та від
05.08.2014 р. по справі №5017/2286/2012, згідно
яких при наявності висновків суду про
безпідставність порушення справи про
банкрутство апеляційна інстанція сама
повинна припинити провадження по такій
справі. Відтак, колегія суддів вважає
необхідним припинити провадження у
даній справі про банкрутство згідно з
положеннями п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Грубе порушення боржником порядку
добровільної ліквідації та ст. 60 ГК
України, призвело до безпідставного
порушення провадження у справі про
банкрутство та визнання ПП "ОРИОН-НИВА"
банкрутом, що у свою чергу призвело до
негативних наслідків для його
кредиторів, які не мали можливості
вчасно звернутися з грошовими вимогами
до боржника.

На підстав наведеного, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського
суду вважає, що апеляційна скарга ПАТ
"ПУМБ" підлягає задоволенню частково,
ухвала господарського суду
Миколаївської області від 10.07.2014 р.
скасуванню, а провадження у справі про
банкрутство ПП "ОРИОН-НИВА" припиненню.

Згідно з частиною 1 статті 122 ГПК
України, якщо виконані рішення або
постанова змінені чи скасовані і
прийнято нове рішення про повну або
часткову відмову в позові, або
провадження у справі припинено, або
позов залишено без розгляду,
боржникові повертається все те, що з
нього стягнуто на користь стягувача за
зміненими чи скасованими у відповідній
частині рішенням, постановою. Отже, до
компетенції судів апеляційної
(касаційної або першої інстанції)
належить вжиття заходів до повороту
виконання скасованого судового
рішення.

Відтак, суд апеляційної інстанції
вважає необхідним зобов'язати
державного реєстратора за адресою
місцезнаходження боржника внести до
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців дані про
скасування ухвали господарського суду
Миколаївської області від 10.07.2014 р. та
припинення провадження у справі №5/162/09
та про прийняття зазначеної постанови
Одеського апеляційного господарського
суду.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Перший
Український Міжнародний банк"
задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 10.07.2014 р. у
справі №5/162/09 скасувати.

Провадження по справі №5/162/09 про
банкрутство приватного підприємства
"ОРИОН-НИВА" припинити.

Державному реєстратору за адресою
місцезнаходження боржника приватного
підприємства "ОРИОН-НИВА" (54030, м.
Миколаїв, вул. Морехідна, 1-А, ) внести до Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запис про прийняття
Постанови Одеського апеляційного
господарського суду від 17.11.2014 року у
справі №5/162/09 та припинення
провадження у справі про банкрутство
приватного підприємства "ОРИОН-НИВА"
(54030, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1-А, ).

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 24.11.2014
року.

Головуючий суддя
Аленін О.Ю.

Суддя
Лашин В.В.

Суддя
Сидоренко М.В.