ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Справа № 922/4722/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківські теплові
мережі", м. Харків до ТОВ "Машексім", м.
Харків про стягнення коштів в сумі
21411,47 грн. за участю сторін:

позивача - Падалко О.О.

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські
теплові мережі" (надалі - позивач) у
жовтні 2014 року звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Машексім" про
стягнення заборгованості за спожиту
теплову енергію у сумі 21 411,47 грн., а
саме: суму основного боргу за неналежне
виконання договірних у розмірі -
17224,31грн., інфляційні витрати у сумі 2509,51
грн., 3% річних у сумі 439,85 грн., пеню у
сумі 1237,80 грн., а також покласти на
відповідача судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
ст.ст. 525, 526, 611 ЦК України щодо оплати
вартості спожитої теплової енергії,
яка постачається позивачем в
централізованій системі опалення
житлового будинку.

Відповідно до Закону України № 2453-VI
"Про судоустрій і статус суддів",
розділу XII Прикінцеві положення ч.3.3 п.14
""Ухвала про порушення провадження у
справі надсилається зазначеним особам
за повідомленою ними господарському
суду поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином".

В матеріалах справи міститься
повідомлення про вручення поштового
відправлення. Враховуючи
вищевикладене, суд вважає, що сторони
були належним чином повідомлені про
дату та місце розгляду справи.

За таких обставин, справа
розглядається на підставі ст. 75 ГПК
України за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

01.04.2011 року між КП „Харківські теплові
мережі" та ТОВ "Машексім" був укладений
договір №13425 купівлі - продажу
теплової енергії в гарячій воді.
Відповідно до умов договору позивач
(Енергопостачальна організація)
зобов'язався постачати відповідачеві
(Споживачеві) теплову енергію в гарячій
воді в потрібних йому обсягах, а
відповідач зобов'язався оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
необхідних обсягах та в терміни,
передбачені договором, а саме розділом
6 договору.

Позивач свої зобов'язання виконав в
повному обсязі, на підставі
вищезазначеного договору в період з
березня 2013 року по квітень 2014 року
здійснив відпуск теплової енергії
відповідачу та направив на його
адресу рахунки на оплату спожитої
теплової енергії за вищевказаний
період, що підтверджується
матеріалами справи ( а.с.16-24).

Факт підключення опалення до
нежитлових приміщень будівлі за
адресою: пл.Руднєва,3 підтверджується
актом про підключення споживача до
джерела теплової енергії № 178/9206-В від
17.10.12р. та актом відключення споживача
від джерела теплової енергії № 178/7264-В
від 14.04.2013 року та актом про підключення
споживача до джерела теплової енергії
№ 178/255 від 02.10.13р. та актом відключення
споживача від джерела теплової енергії
№ 178/409 від 14.04.2014 року підписаним
представниками позивача та
відповідача. ( а.с.25- 27) . Але відповідач
не виконав належним чином взяті на
себе за договором зобов'язання, не
сплатив у визначені договором строки,
порядку та розмірі вартість
заявленої та отриманої теплової
енергії, внаслідок чого за період з
березня 2013 року по квітень 2014 року
утворилась заборгованість в сумі 17224,31
грн., яка до цього часу не погашена.
Доказів на підтвердження оплати боргу
за спірний період відповідач до суду
не надав.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

За таких підстав суд вважає вимогу
позивача про стягнення з відповідача
17224,31 грн. основного боргу
обґрунтованою та підлягаючи
задоволенню.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума, яку боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Умовами договору передбачена сплата
пені в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України за
кожен день прострочення. Позивачем
пеня розраховувалась з дотриманням
вимог Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
підлягає стягненню в сумі 1237,80 грн.

Щодо стягнення з відповідача суми 2949,36
грн., у тому числі 3% річних - 439,85 грн.,
інфляційних витрат - 2509,51 грн. суд
зазначає, що інфляційні збитки за своєю
правовою природою є наслідком
інфляційних процесів в економіці, а
тому їх слід вважати складовою
частиною основного боргу, а
нарахування 3% річних по грошових
розрахунках є визначеною законом
платою боржника за користування
грошовими коштами кредитора. При
цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Відповідно до статті 44 та статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, у разі задоволення позову,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони, пропорційно
розміру задоволених вимог. Тобто суд
вважає за необхідне покласти на
відповідача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 1827 грн., оскільки з його
вини спір було доведено до суду.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України; -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Машексім" ( м.Харків,
вул.Бакуліна, 11 к. 3-35 Б, код 32133950) на
користь Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (вул.
Доброхотова, 11 м.Харків, 61037 , р/р 13 ВАТ "Державний ощадний
банк України, МФО 351823) заборгованість у
сумі 17224,31 грн., інфляційних втрат в сумі
- 2509,51грн. , 3 % річних - 439,85 грн., пеня - 1237,80
грн. та судовий збір 1827 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя Л.С. Лаврова