ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р.
Справа № 909/471/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Скрипчук О.С.

суддів
Дубник О.П.

Матущака О.І.

при секретарі судового засідання
Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк» б/н від 08.08.2014 року

на рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 22.07.2014
року

у справі № 909/471/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк», м. Київ

до відповідача: Приватного
підприємства «Лагуна», м.Калуш
Івано-Франківської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: ОСОБА_2, м.Калуш
Івано-Франківської області

про звернення стягнення на предмет
іпотеки в рахунок оплати
заборгованості за договором про
надання кредиту №0 від 26.04.2007 року
в сумі 115 944,54 швейцарських франків, що
згідно курсу НБУ складає 1020230,10грн.,
шляхом передачі права власності на
предмет іпотеки; про припинення права
власності на предмет іпотеки
іпотекодавця; про зобов'язання ПП
«Лагуна» звільнити нежитлову будівлю
кафе з перукарнею; про витребування від
ПП «Лагуна» правовстановлюючих
документів на предмет іпотеки.

за участю представників:

від позивача: Заставна О.В. -
довіреності б/н від 01.06.2014 року та № 3970
від 01.07.2014 року;

від відповідача: Гунько О.Ю. -
довіреність б/н від 14.08.2014 року;

від третьої особи: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до
Господарського суду
Івано-Франківської області із позовом
до ПП «Лагуна» про:

- звернення стягнення на предмет
іпотеки, а саме на нежитлову будівлю
кафе з перукарнею - нежитлові
приміщення (цегла) в цілому, загальною
площею 463,3 кв.м, які є власністю ПП
«Лагуна» та розташовані в АДРЕСА_1 на
земельній ділянці площею 0,1134 га,
кадастровий номер 0:08:012:0003, шляхом
передачі іпотекодержателю - ПАТ
«Дельта Банк» права власності на
вказане майно на підставі договору
іпотеки №б/н від 28.04.2007 для виконання
основного зобов'язання ОСОБА_2 за
договором про надання кредиту №0
від 26.04.2007 у розмірі 115 944,54 швейцарських
франків, що згідно курсу НБУ складає
1020230,10 грн.;

- припинення права власності (права
володіння, користування та
розпорядження) іпотекодавця - ПП
«Лагуна» - на предмет іпотеки, а саме на
нежитлову будівлю кафе з перукарнею -
нежитлові приміщення (цегла) в цілому,
загальною площею 463,3 кв.м, які
розташовані в АДРЕСА_1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003;

- зобов'язання ПП «Лагуна» звільнити
нежитлову будівлю кафе з перукарнею -
нежитлові приміщення (цегла) в цілому,
загальною площею 463,3 кв.м, які
розташовані в АДРЕСА_1 на земельній
ділянці площею 0,1134 га, кадастровий
номер 0:08:012:0003;

- витребування від ПП «Лагуна»
правовстановлюючих документів, а саме:
свідоцтва про право власності на кафе,
виданого 04.11.2002 р. Вконавчим комітетом
Калуської міської ради, державного
акта на право власності на земельну
ділянку, виданого 04.09.2005 р. Виконавчим
комітетом Калуської міської ради та
технічного паспорта на нежитлову
будівлю кафе з перукарнею - нежитлові
приміщення (цегла) в цілому, загальною
площею 463, 3 кв.м, які розташовані в
АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею
0,1134 га, кадастровий номер 0:08:012:0003.

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 22.07.2014
року у справі № 909/471/14 (суддя Малєєва
О.В.) в позові ПАТ «Дельта Банк»
відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням ПАТ
«Дельта Банк» подало апеляційну скаргу
б/н від 08.08.2014 року, в якій просить
скасувати рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 22.07.2014
року та прийняти нове рішення, яким
позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення порушено норми матеріального і
процесуального права. А саме скаржник
стверджує, що суд першої інстанції
безпідставно відмовив у задоволенні
позову, посилаючись на відсутність
обов'язків відповідача за договором
іпотеки.

Відповідачем подано до суду відзиви на
апеляційну скаргу б/н від 15.08.2014року, б/н
від 06.09.2014 року, в яких просить рішення
Господарського суду
Івано-Франківської області від 22.07.2014
року без змін.

Третьою особою подано до суду
клопотання б/н від 10.11.2014 року про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
уповноваженого представника у судове
засідання. Дане клопотання колегією
суддів відхилене, оскільки не є
документально обґрунтованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи та заперечення
сторін, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи, суд
встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
26.04.2007 року між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(правонаступник ПАТ «УкрСиббанк») та
ОСОБА_2 (позичальник) було укладено
кредитний договір №0 від 26.04.2007 р.
(надалі кредитний договір). Згідно умов
кредитного договору банк зобов'язався
надати позичальнику, а позичальник -
прийняти, належним чином
використовувати і повернути банку
кредит у формі непоновлювальної
кредитної лінії в іноземній валюті в
сумі ліміту кредитної лінії - 120 000,00
швейцарських франків та сплатити
проценти, комісії в порядку і на умовах,
зазначених у даному договорі.

Згідно п. 1.2.1. кредитного договору
термін надання кредиту - з 26.04.2007 року по
25.04.2014 року.

Відповідно до п. 1.2.2. кредитного
договору, позичальник у будь-якому
випадку зобов'язався повернути банку
кредит у повному обсязі в терміни,
встановлені графіком погашення
кредиту (додаток №1 до договору), але в
будь-якому випадку - не пізніше 25.04.2014.
Як вбачається з графіку погашення
кредиту, який є додатком №1 до
кредитного договору, повернення
кредиту повинно було здійснюватись
відповідно до визначеного у графіку
залишку максимальної заборгованості
за кредитом щомісячними платежами до 25
числа кожного місяця з 25.05.2007 р. по 25.04.2014
р.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору
сторони погодили, що за використання
кредитних коштів протягом 30
календарних днів, рахуючи з дати видачі
кредиту, процентна ставка
встановлюється у розмірі 8,99 % річних. По
закінченню цього строку та кожного
наступного місяця кредитування
процентна ставка підлягає перегляду
відповідно до умов п.9.2. даного
договору. У випадку, якщо банк не
повідомив позичальника про зміну
розміру процентної ставки на наступний
місяць строку кредитування в порядку,
передбаченому п.9.2. даного договору,
застосовується розмір процентної
ставки, діючий за цим договором в
попередньому місяці.

Пунктом 9.2 кредитного договору сторони
погодили, що банк може збільшити розмір
процентної ставки за договором в
наступному порядку: банк не пізніше ніж
за 14 календарних днів до зміни розміру
процентної ставки в сторону збільшення
повідомляє позичальника про
встановлення нової процентної ставки
із зазначенням її розміру та дати
початку дії такої ставки шляхом
направлення поштою відповідного
рекомендованого листа за адресою
позичальника, що вказана в розділі 12
цього договору, або за іншою адресою,
яку позичальник письмово повідомив
банку при зміні адреси; такий новий
розмір процентної ставки за цим
договором починає застосовуватись з
дати, що буде вказана у повідомленні
банку до позичальника, без укладення
сторонами відповідної угоди про
внесення змін до цього договору.

Відповідно до п.1.3.2. кредитного
договору новий розмір процентної
ставки за користування кредитом
встановлюється у разі настання
будь-якої із обставин, передбачених
частиною 1 п.9.2. договору.

За умовами п.1.3.4. кредитного договору
строк сплати процентів встановлено з 01
по 25 число (включно) кожного місяця,
наступного за тим, за який були
нараховані банком такі проценти.

В п.1.5. кредитного договору вказано, що
кредит надається шляхом зарахування
банком коштів на поточний рахунок
позичальника №4900 у банку.

В забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за кредитним договором,
28.04.2007 року між акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк»
(іпотеко держатель) та ПП «Лагуна»
(іпотекодавець) був укладений договір
іпотеки. (надалі договір іпотеки).

Згідно п.1.1. договору іпотеки предметом
іпотеки виступило нерухоме майно -
нежитлова будівля кафе з перукарнею -
нежитлові приміщення (цегла) в цілому,
загальною площею 463,3 кв.м, які є
власністю іпотекодавця та розташовані
в АДРЕСА_1. Предмет іпотеки
розташований на земельній ділянці
площею 0,1134 га, кадастровий номер
0:08:012:0003. За домовленістю сторін
вартість предмета іпотеки визначена в
розмірі 1 916 955 грн.

Умови кредитування, в забезпечення
виконання яких укладено договір
іпотеки, наведено в п.1.3. договору
іпотеки, а саме сума кредиту - 120 000
швейцарських франків, 8,99% річних, строк
користування - до 25.04.2014 р.

В п.2.1. договору іпотеки визначені права
іпотекодержателя , в тому числі права у
разі невиконання боржником зобов'язань
за договором, зазначеними в п.1.3. цього
договору, задовольнити за рахунок
предмету іпотеки свої вимоги в порядку,
зазначеному в розділі 5 цього договору,
у повному обсязі, включаючи суму боргу,
відсотки за користування кредитом
(п.2.1.1), а також право передати права
кредитора за цим договором третім
особам (п.2.1.8.).

Порядок задоволення вимог
іпотекодержателя врегульовано в
розділі 5 договору іпотеки.

Відповідно до п.5.1. договору іпотеки
іпотекодержатель має право
задоволення своїх вимог за цим
договором та за кредитним договором, що
зазначений в п. 1.3. цього договору, яке
виникає у іпотекодержателя у випадку
невиконання (або часткового
невиконання) боржником своїх
зобов'язань перед іпотекодержателем за
кредитним договором та в інших
випадках, передбачених цим договором, в
тому числі, при простроченні належного
платежу та згідно з розділом 4 цього
договору.

В п. 5.2. договору іпотеки визначено, що
задоволення вимог іпотекодержателя
здійснюється: - шляхом добровільної
передачі предмета іпотеки у власність
іпотекодержателя; - шляхом звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Порядок добровільної передачі
предмета іпотеки у власність
іпотекодержателя визначений в п. 5.3.
договору іпотеки, а порядок звернення
стягнення - в п.5.4.

Згідно п. 5.4. договору іпотеки звернення
стягнення на предмет іпотеки
здійснюється за рішенням суду чи на
підставі виконавчого напису нотаріуса
після невиконання іпотекодавцем у 30
денний строк вимоги згідно до
повідомлення, надісланого у порядку ст.
35 Закону України "Про іпотеку".

В п.5.4.1. договору іпотеки передбачено,
що реалізація предмета іпотеки, на який
звернене стягнення, провадиться шляхом
його продажу з публічних торгів, якщо
інше не буде встановлено цим договором.

В подальшому, 08.12.2011 року між ПАТ
«УкрСиббанк» (продавець) та ПАТ «Дельта
Банк» (покупець) було укладений договір
купівлі-продажу права вимоги за
кредитами. Згідно умов договору
продавець продав, а покупець придбав
права вимоги за кредитами за плату та
на умовах визначених договором.

Відповідно до п.2.3. договору від 08.12.2011
року права вимоги за кредитами
переходять від продавця до покупця та з
урахуванням інших зобов'язань продавця
та покупця, викладених у цьому
договорі; зобов'язання продавця
передати права вимоги за кредитами є
виконаними з моменту підписання
продавцем та покупцем Акту
приймання-передачі прав вимоги за
кредитами на Дату закриття.

"Дата закриття" згідно розділу 1
договору від 08.12.2011 року - 19 грудня 2011
року.

При винесенні постанови колегія суддів
виходила з наступного.

При вирішенні питання про перехід до
позивача права вимоги за договором
іпотеки від 27.04.2007 року слід керуватись
законодавством, яке було чинним на час
укладення договору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).
В даному випадку відступлення права
вимоги відбулось за договором
купівлі-продажу майнових прав від
08.12.2011 року.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 513 ЦК України правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредиторові;
правочин щодо заміни кредитора у
зобов'язанні, яке виникло на підставі
правочину, що підлягає державній
реєстрації, має бути зареєстрований в
порядку, встановленому для реєстрації
цього правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право
власності на майно за договором, який
підлягає нотаріальному посвідченню,
виникає у набувача з моменту такого
посвідчення. Договір іпотеки був
нотаріально посвідчений 08.12.2011 р.

Зі змісту договору купівлі-продажу
прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року
вбачається, що його додатками є,
зокрема, Перелік права вимоги за
кредитами (додаток І), форма Акту
приймання-передачі Прав вимоги за
кредитами (додаток Ш), форма Акту
приймання-передачі документів
стосовно кредитів (додаток ІУ).

В матеріалах справи міститься Акт
прийому-передачі документації за
договором купівлі-продажу прав вимоги
за кредитами від 14.02.2012 р. Згідно даного
акту продавець передав, а покупець
прийняв документи щодо стягнення
заборгованості з боржників, а саме:
боржник - ОСОБА_2, номер кредитного
договору №0, номер договору
застави/іпотеки - Д-518.

Як вбачається з договору іпотеки за
реєстровим номером Д-518 накладена
заборона відчуження предмету іпотеки.

Пунктом 4.2 договору купівлі-продажу
прав вимог врегульовано питання
передачі документів стосовно кредиту,
а в п.4.6. зазначеного договору
передбачено обов'язок покупця протягом
30 календарних днів з Дати закриття
надіслати кожній особі, що надає
забезпечення, повідомлення про
передачу, підписане сторонами,
рекомендованим листом з повідомленням
про отримання.

Позивачем у суд першої інстанції не
було представлено додатків до
договору, акту приймання-передачі прав
вимоги за кредитами.

Позивачем було подано до суду
апеляційної інстанції нотаріально
засвідчені виписки з додатку № 1 до
договору «Перелік прав вимоги за
кредитами», з яких не вбачається, що ПАТ
«УкрСиббанк» продав, а ПАТ «Дельта
Банк» купив права вимоги за договором
іпотеки від 28.04.2007 року.

В нотаріально засвідчених виписках з
додатку № 1 до договору «Перелік прав
вимоги за кредитами» містяться
посилання на договір іпотеки від 24.07.2006
року.

За приписами ч.2 ст. 517 ЦК України
боржник має право не виконувати свого
обов'язку новому кредиторові до
надання боржникові доказів переходу до
нового кредитора прав у зобов'язанні.

Позивач не подав доказів виконання
вимог п.4.6 договору, а саме направлення
відповідачу повідомлення про передачу
прав вимоги рекомендованим листом з
повідомленням про вручення.

Позивачем було надано до суду першої
інстанції лист ПАТ «Дельта Банк» вих.
№9124839z1 від 15.10.2013р., який був
адресований ПП «Лагуна» щодо
повідомлення про звернення стягнення
на предмет іпотеки у разі невиконання
порушеного зобов'язання. В даному листі
міститься посилання на договір від
08.12.2011 р.

Під час розгляду даної справи в суді
апеляційної інстанції позивачем було
подано листи ПАТ «Дельта Банк» від
19.10.2013р., які були адресовані ОСОБА_2
щодо повідомлення про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання порушеного зобов'язання.

На підтвердження направлення даних
вимог відповідачу та третій особі
позивачем подано список згрупованих
рекомендованих відправлень №90, в
якому відправником вказано ТзОВ
«Ксерокс (Україна) Лтд», а в п. 5
одержувачем значиться ОСОБА_2, №
відправки - 42 3, в п.7 - ПП «Лагуна»,
№ відправки - 44 0.

Представник позивача стверджує, що
ТзОВ «Ксерокс (Україна) Лтд» на
договірних засадах надавало послуги
позивачу щодо відправлення поштової
кореспонденції. В суд апеляційної
інстанції позивачем було подано
договір доручення № 001 від 14.03.2012 року
укладений між ПАТ «Дельта Банк»
(довіритель) та ТзОВ «Колекторська
компанія «Вердикт» (повірений). Згідно
умов даного договору повірений за
дорученням довірителя прийняв на себе
зобов'язання за винагороду здійснювати
від імені довірителя допустимі
законодавством України та даним
договором та/або фактичні дії,
спрямовані на повернення простроченої
або загальної заборгованості
боржників, зокрема, надсилання
письмових повідомлень боржникам.

Згідно п.3.2.4 договору доручення сторони
погодили, що повірений має право
залучати до виконання доручення третіх
осіб, зокрема щодо здійснення
відправлення поштової кореспонденції.

Позивачем не було подано належних
доказів того, що ТзОВ «Колекторська
компанія «Вердикт» було залучено ТзОВ
«Ксерокс (Україна) Лтд» для виконання
доручення згідно договору доручення
від 14.03.2012 року.

Договір про надання послуг від 14.10.2011
року укладений між ТзОВ «Колекторська
компанія «Вердикт» та ТзОВ «Ксерокс
(Україна) Лтд» не є належним доказом
того, що останній був уповноважений
вчиняти дії згідно договору від 14.03.2012
року.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Відповідно до ч.2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Водночас, колегією суддів встановлено,
що позивачем при зверненні до суду
першої інстанції представлено
розрахунок заборгованості станом на
13.01.2014р., в якому відображено поточну
заборгованість по поверненню кредиту
згідно графіка з 19.12.2011р. в розмірі 5713,60
швейцарських франків, прострочену суму
заборгованості по поверненню кредиту в
розмірі 73920,91 швейцарських франків,
нараховані відсотки на поточну
заборгованість по кредиту (8,99% річних) в
розмірі 15059,46 швейцарських франків, а
також нараховані відсотки на
прострочену заборгованість по кредиту
(17,98 %) на суму 21250,57 швейцарських
франків.

На підтвердження видачі кредиту та
вказаної суми заборгованості подано:
розпорядження відділу контролю
кредитних операцій фізичних осіб від
28.04.2007р., від 30.10.2007 р., розпорядження №4/3
від 03.05.2007р., розпорядження №4/2 від
03.05.2007 р., заяву ОСОБА_2 на отримання
кредиту без дати, заяву ОСОБА_2 про
надання траншу від 07.12.2007 р.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», факти здійснення
господарських операцій фіксуються в
первинних документах, які складаються
під час здійснення господарської
операції на паперових або машинних
носіях і повинні мати обов'язкові
реквізити.

Первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення
(ст. 1 вказаного Закону).

Вимоги до первинних облікових
документів банку містяться в п. 2.1.1.
Положення про організацію
бухгалтерського обліку та звітності в
банках України, затвердженого
постановою Правління НБУ 30.12.1998 N 566 та
зареєстрованого в Мін'юсті України
01.02.1999 за N 56/3349. Первинні документи як у
паперовій формі, так і у вигляді
електронних записів (непаперовій
формі) повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
складання документа; назву
підприємства (банку), від імені якого
складений документ; місце складання
документа; назву отримувача коштів;
зміст операції (підстави для її
здійснення) та одиницю її виміру; суму
операції (цифрами та прописом); номери
рахунків; назву банку (отримувача та
платника коштів); посади та підписи
осіб, відповідальних за здійснення
операції та правильність її
оформлення.

В п.4.4. Положення про організацію
операційної діяльності в банках
України, затвердженого постановою
Правління НБУ 18.06.2003 N254 та
зареєстрованого в Мін'юсті України
08.07.2003 за N 559/7880, в розділі 4
"Документування операцій у банках",
визначено, що залежно від виду операції
та типу контрагентів первинні
документи банку (паперові та
електронні) за змістом класифікуються
на касові та меморіальні (для
здійснення безготівкових розрахунків
із банками, клієнтами, списання коштів
з рахунків та внутрішньобанківських
операцій).

Як зазначено в п.4.6. даного Положення,
меморіальні документи застосовуються
банками для здійснення і відображення
в обліку операцій банку і його клієнтів
за безготівковими розрахунками
відповідно до нормативно-правових
актів Національного банку. До
меморіальних документів (паперових або
електронних), що використовуються для
безготівкових розрахунків, належать
такі розрахункові документи:
меморіальні ордери; платіжні
доручення; платіжні вимоги-доручення;
платіжні вимоги; розрахункові чеки;
інші документи (інші платіжні
інструменти, що визначаються
нормативно-правовими актами
Національного банку).

Подані позивачем документи не
відносяться до первинних документів.
Таким чином, сума заборгованості за
кредитом є недоведеною.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України
"Про іпотеку" звернення стягнення на
предмет іпотеки здійснюється на
підставі рішення суду, виконавчого
напису нотаріуса або згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя. В ст. 36 даного Закону
визначено, що сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору; договір про
задоволення вимог іпотекодержателя,
яким також вважається відповідне
застереження в іпотечному договорі,
визначає можливий спосіб звернення
стягнення на предмет іпотеки
відповідно до цього Закону.
Іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки (ч.1 ст. 37 даного Закону).

В правовій позиції, висловленій
судовими палатами у цивільних та
господарських справах Верховного Суду
України, при розгляді справи № 6-124цс13
від 11.12.2013р. зазначено, що, виходячи з
положень частини другої статті 16 ЦК
України, частини третьої статті 33,
статті 36, частини першої статті 37
Закону України "Про іпотеку" не
виключається можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки шляхом
передачі іпотекодержателю права
власності на предмет іпотеки в рахунок
виконання забезпечених іпотекою
зобов'язань за рішенням суду, оскільки
цими нормами передбачено задоволення
вимог іпотекодержателя шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки, яке
ототожнюється зі способом звернення
стягнення, якщо такий спосіб
передбачено іпотечним договором.

Із змісту даного рішення вбачається, що
у справі в договорі іпотеки було
передбачено, що іпотекодержатель за
своїм вибором звертає стягнення на
предмет іпотеки одним із перерахованих
у цьому договорі способів, у тому числі
шляхом передачі іпотекодержателю
права власності на предмет іпотеки в
рахунок виконання забезпечених
іпотекою зобов'язань.

Разом з тим, у даній справі в договорі
іпотеки серед визначених способів
звернення стягнення на предмет іпотеки
не передбачено такого способу як
набуття права власності на предмет
іпотеки іпотекодержателем. В договорі
добровільна передача предмета іпотеки
у власність іпотекодержателя
визначена як один із способів
задоволення вимог іпотекодержателя,
іншим способом вказано звернення
стягнення на предмет іпотеки, яке за
змістом п.5.4. договору передбачає
проведення публічних торгів. Наведене
свідчить про те, що договором іпотеки
не передбачено такого способу
звернення стягнення на предмет іпотеки
як набуття права власності на предмет
іпотеки іпотеко держателем за рішенням
суду.

Враховуючи вищенаведене судом першої
інстанції обґрунтовано відмовлено в
задоволенні позовних вимог Публічного
акціонерного товариства «Дельта Банк».

Таким чином, колегія суддів прийшла до
висновку, що рішення Господарського
суду Івано-Франківської області від
22.07.2014 року є законне і підстав для його
скасування немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський
суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 22.07.2014
року у даній справі залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

3. Справу направити в Господарський суд
Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено та
підписано 17.11.2014 року.

Головуючий - суддя
Скрипчук О.С.

суддя
Дубник О.П.

суддя
Матущак О.І.