ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р.
Справа № 922/3081/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І. ,
суддя Плужник О.В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача: Дмитренко Т.О.

відповідача: Тюменцев В.Ю., Герус І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу УПФУ в
Орджонікідзевському районі м. Харкова,
м. Харків (вх. №3371Х/3-9) на рішення
господарського суду Харківської
області від 07.10.14 року у справі № 922/3081/14

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Орджонікідзевському
районі м. Харкова, м. Харків

до ПАТ "Харківський тракторний завод
ім. С. Орджонікідзе", м. Харків

про стягнення 2 066 260,06 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Харкова, звернувся до господарського
суду з позовною заявою, в якій просить
суд стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Харківський тракторний
завод ім. С. Орджонікідзе" на свою
користь суму заборгованості за
березень, квітень, травень та червень
2014 року по відшкодуванню фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п. "а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Відповідно вимог
позовної заяви, заявлена до стягнення
сума заборгованості становить 2066260,06
грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 07.102014 року по
справі №922/3081/14 (суддя Сальнікова Г.І) в
позові відмовлено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Харківський тракторний
завод ім. С. Орджонікідзе" на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п. "а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за березень, квітень,
травень та червень 2014 року в сумі 1 691
260,06 грн.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "Харківський тракторний
завод ім. С. Орджонікідзе" на користь
Державного бюджету України судовий
збір в сумі 36325,20 грн.

В частині стягнення з відповідача
заборгованості по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених
відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п."а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за травень 2014 року в сумі
125000,00 грн. провадження у справі
припининено.

В іншій частині позову відмовлено.

Позивач, Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Харкова, не погодився з зазначеним
рішенням, звернувся до Харківського
апеляційного господарського сужду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на його незаконність,
необгрунтованість та невідповідність
нормам матеріального і процесуального
права.

Просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 07.102014 року по справі
№922/3081/14 та стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Харківський
тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Орджонікідзевському районі
м. Харкова заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п. "а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за березень, квітень,
травень та червень 2014 року в сумі 2066260,06
грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, ПАТ
"Харківський тракторний завод ім. С.
Орджонікідзе" не погоджується з
доводами, викладеними в ній, зазначає,
що заборгованість по відшкодуванню
суми витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій по списку №1 за
березень, квітень, травень, червень
місяці 2014 р. в сумі 2 066 260,06
грн. була сплачена відповідачем
частково на суму 375 000,00 грн. Однак, на
думку відповідача, перерозподілу
відповідно до п. 10.11 Інструкції
здійснено не було, оскільки
відповідачу не надходили повідомлення
про суми розподілу сплачених коштів,
передбачені абз. 2 п.н. 10.11. п. 10
Інструкції.

Щодо актів звірки взаєморозрахунків,
які кожного року підписуються між
позивачем та відповідачем та на які
позивач посилається у своїй
апеляційній скарзі, то останнім
наведено два акти звірки
взаєморозрахунків - станом на 01.01.2012 р.
та станом на 01.01.2013 р. Проте, по даній
справі позивач просить стягнути
заборгованість по списку №1, яка
виникла з березня 2014 р. по червень 2014 р.,
тому його посилання на підтвердження
відповідачем заборгованості за 2011 р. та
2012 р. є недоречним. Таким чином, в
матеріалах справи наявні докази
часткової сплати заборгованості на
суму 375000,00 грн., яка була здійснена
відповідачем у добровільному порядку
ще до звернення позивача з позовною
заявою, одночасно відсутні належні
докази перерозподілу сплаченої суми в
рахунок сплати недоїмки у порядку
календарної черговості її виникнення,
тож з огляду на вищевикладене,
відповідач не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги
позивача.

Просить залишити рішення
господарського суду Харківської
області від 07.102014 року по справі
№922/3081/14 без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Позивач надав додаткові пояснення до
апеляційної скарги, в яких посилається
на те, що під час надходження сум
платежів від відповідних платників,
Управління не здійснює самостійних
розпорядницьких дій стосовно
визначення періоду, до якого мають
зараховуватися відповідні суми
платежів. Управління не має ані
повноважень, ані можливості визначати
період, за який відбуватиметься
погашення заборгованості за
відповідними платежами. Місяць, за який
враховується заборгованість, було
визначено не самостійно органами
Пенсійного фонду України, як зазначено
в судовому рішенні, а автоматично, на
підставі чинного нормативно-правового
акту, а саме Порядку ведення органами
Пенсійного фонду України обліку
надходження сум платежів,
затвердженого Постановою Правління
Пенсійного фонду України №21-2 від 27.09.2010
року. Крім того, Управління не має
повноважень на надіслання повідомлень
про перерозподіл коштів, спрямованих
на оплату витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій.

Просить задовольнити апеляційну
скаргу у повному обсязі.

Судова колегія, в межах вимог
передбачених ст. 101 ГПК України,
повторно розглянувши справу та
перевіривши повноту, законність та
обгрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку про
залишення рішення господарського суду
першої інстанції без змін, а
апеляційної скарги без задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09 липня 2003
року N1058-IV в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин (далі
- Закон №1058), страхувальники
зобов'язані сплачувати страхові
внески, нараховані за відповідний
базовий звітний період, не пізніше ніж
через 20 календарних днів із дня
закінчення цього періоду. Базовим
звітним періодом для вищезазначених
платників є календарний місяць.

Частиною 2. ст. 106 Закону №1058
передбачено, що суми страхових внесків,
своєчасно не нараховані та/або не
сплачені страхувальниками у строки,
визначені ст. 20 цього Закону, в тому
числі обчислені територіальними
органами Пенсійного фонду у випадках,
передбачених частиною третьою статті 20
цього Закону, вважаються простроченою
заборгованістю із сплати страхових
внесків (недоїмка).

Пунктом 7 ч. 1 ст. 64 Закону №1058
встановлено, що виконавча дирекція
Пенсійного фонду та її територіальні
органи мають право стягувати з
платників страхових внесків
несплачені суми страхових внесків.

Згідно з п. 3 ст. 106 Закону №1058,
територіальні органи Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають
недоїмку, вимогу про її сплату.

Відповідно до ч. 3 ст. 106 Закону №1058,
протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки,
страхувальник зобов'язаний сплатити
суми недоїмки та суми фінансових
санкцій. Страхувальник у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної
у вимозі про сплату недоїмки, узгоджує
її з органами Пенсійного фонду в
порядку, встановленому правлінням
Пенсійного фонду, а в разі неузгодження
вимоги із органами Пенсійного фонду
має право на оскарження вимоги в
судовому порядку.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ПАТ "Харківський тракторний завод ім.
С.Орджонікідзе" (відповідач),
зареєстрований як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
управлінні Пенсійного фонду України в
Орджонікідзевському районі м. Харкова
за реєстраційним номером №0747.

31 травня 2007 року, відповідно до ухвали
господарського суду Харківської
області по справі №Б-39/10907, порушено
провадження у справі про банкрутство
ПАТ "Харківський тракторний завод
імені С.Орджонікідзе".

Як зазначає у позовній заяві позивач,
ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С.
Орджонікідзе" має поточну
заборгованість зі сплати фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень ЗУ "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п. "а" ст.13 ЗУ
"Про пенсійне забезпечення" за період з
березня по червень 2014 року в загальній
сумі 2066260,06 гривень.

Відповідно до п. 6 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19 грудня 2003 року №21-1,
відповідачу були вручені повідомлення
про необхідність перерахування коштів
з заборгованості по виплаченій і
доставленій пільговій пенсії за
списком №1, з розрахунками
заборгованості по кожному пенсіонеру
окремо, а саме:

- повідомлення за березень місяць 2014
року в сумі 449971,71 гривень;

- повідомлення за квітень місяць 2014
року в сумі 481243,09 гривень;

- повідомлення за травень місяць 2014
року в сумі 536934,95 гривень;

- повідомлення за червень місяць 2014
року в сумі 598110,31 гривень.

Відповідно до п.п. 6.8 Інструкції -
підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
визначених на пільгових умовах.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
згідно даних повідомлень, відповідачем
було перераховано на рахунок позивача
відшкодування за квітень 2014 року в сумі
250000,00 гривень.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що відповідач частково
сплатив заборгованість за травень
місяць 2014 року у розмірі 125000,00 гривень,
що підтверджується наявним у
матеріалах справи платіжним
дорученням.

У зв'язку з наведеним, у відповідача
залишилась заборгованість перед
позивачем за період з березня по
червень 2014 року, у розмірі 1691260,06
гривень.

В рішенні судом першої інстанції
обгрунтовано зазначено, що відповідні
платежі відповідач проводив із
призначенням платежу: "Виплата та
доставка пільгових пенсій за списком
№1" та з зазначенням спірного місяця 2014
року.

Проте, сплачену відповідачем суму
боргу у розмірі 375000,00 гривень позивач
зарахував як погашення аналогічної
заборгованості за 2011 рік. При
зарахуванні сплачених відповідачем
коштів за відшкодування фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгових внесків за списком №1
позивач керувався п.п.10.11 Інструкції,
тобто зараховував кошти в порядку
календарної черговості, а не за
призначенням платежу.

При цьому, повідомлень про суми
розподілу сплачених коштів, що
передбачено абз. 2 п.н. 10.11. п. 10
Інструкції на адресу відповідача
надіслано не було.

В апеляційній скарзі позивач зазначає,
що Управління не має повноважень на
надіслання повідомлень про
перерозподіл коштів, спрямованих на
оплату витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій.

Проте, зазначені кошти були зараховані
позивачем в рахунок погашення
аналогічної заборгованості за 2011 рік
(тобто, недоїмки).

Відповідно ж до підпункту 8.2 Постанови
Правління ПФУ "Про затвердження
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України" від 19 грудня 2003 року №21-1,
органи Пенсійного фонду надсилають
страхувальникам вимогу про сплату
недоїмки в таких випадках:

а) якщо дані документальних перевірок
результатів діяльності страхувальника
свідчать про донарахування сум
страхових внесків;

б) якщо страхувальник має на кінець
звітного базового періоду недоїмку зі
сплати страхових внесків; якщо
страхувальник має на кінець звітного
періоду борги зі сплати фінансових
санкцій (штрафів) та пені.

У випадку а) вимога надсилається
одночасно з актом документальної
перевірки. У випадку б) вимога
надсилається щомісяця протягом п'яти
робочих днів, наступних за звітним
базовим періодом. Вимога формується на
підставі даних особових рахунків
платників на всю суму боргу.

Відповідно до п.п.10.11. Інструкції, у разі
коли страхувальник має несплачені суми
недоїмки, пені та фінансових санкцій та
здійснює сплату поточних сум страхових
внесків, ці суми зараховуються шляхом
перерозподілу такої сплаченої суми в
рахунок сплати недоїмки, пені та
фінансових санкцій у порядку
календарної черговості їх виникнення.

При цьому, у випадку передбаченому п. б
пп. 8.2. Інструкції, вимога надсилається
щомісяця (тобто окремо щодо кожного
звітного базового періоду в якому у
страхувальника виникла недоїмка,
протягом п'яти робочих днів, наступних
за звітним базовим періодом.

Єдиним підтвердженням перерозподілу
сплаченої суми в рахунок сплати
недоїмки у порядку календарної
черговості її виникнення, у
передбаченому Інструкцією порядку, є
належним чином складене та вручене
страхувальнику повідомлення.

Судом першої інстанції обгрунтовано та
правомірно зазначено в рішенні, що
діюче законодавство не надає позивачу
права змінювати призначення платежу,
яке вказане платником у платіжному
дорученні на перерахування коштів по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п. "б"-"з" ст.13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

Позивачем не доведено, що відповідно до
закону або договору він має право
змінювати призначення платежу.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
обгрунтованого висновку про відмову у
позові в частині стягнення з
відповідача 250000,00 гривень, оскільки
відповідачем частково сплачено
заборгованість на суму 250000,00 гривень,
яка була здійснена останнім у
добровільному порядку ще до звернення
позивача із позовною заявою, та
одночасно відсутні належні докази
правомірного перерозподілу сплаченої
суми заборгованості у порядку
календарної черговості її виникнення.

На підставі вищевикладеного, рішення
господарського суду Харківської
області від 07.10.2014 року у справі №922/3081/14
прийнято з урахуванням фактичних
обставин справи та діючого
законодавства, без порушень норм
матеріального та процесуального права,
тому підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Таким чином, керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101,
п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду
Харківської області від 07.10.2014 року у
справі №922/3081/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 27.11.14

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Пушай В.І.

Суддя
Плужник О.В.