ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р.Справа № 922/3996/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання
Гонтарем А.Д.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ до Публічного
акціонерного товариства "Харківський
підшипниковий завод", м. Харків про
стягнення 147124,68 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Сандорович Л.В.

відповідача - не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", звернувся до господарського
суду Харківської області з позовною
заявою, в якій просить суд стягнути з
Публічного АТ "Харківський
підшипниковий завод" на свою користь
заборгованість за договором
фінансового лізингу № LC3438-05/10 від 06.05.2010
року в сумі 147124,68 грн. Позовні вимоги
обґрунтовує невиконанням відповідачем
взятих на себе зобов'язання по
зазначеному договору. Судові витрати
по сплаті судового збору у розмірі 2942,49
грн. просить суд покласти на
відповідача.

11.11.2014 року за вх. №39980 до канцелярії
суду від відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи, в зв'язку з проведенням між
сторонами переговорів щодо
врегулювання спору шляхом укладення
мирової угоди та неможливістю
забезпечення явки представника
відповідача в судове засідання.

Суд, дослідивши надане клопотання та
додані до нього документи, відмовляє в
його задоволенні, виходячи з
наступного.

Згідно з частиною 3 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України (надалі - ГПК України), сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
праві людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Згідно ст. 77 ГПК України,
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні. При цьому
зі змісту норми цієї статті вбачається,
що питання про те, чи перешкоджають
певні обставини розгляду справи,
вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи. Так, якщо
представники сторін в судове засідання
не з'явились, а суд вважає, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення, він може, не
відкладаючи розгляду справи, вирішити
спір по суті. В даному випадку, на думку
суду, обставини справи свідчать про
наявність у ній матеріалів достатніх
для розгляду справи по суті та
ухвалення законного і обґрунтованого
рішення.

Суд звертає увагу відповідача на те, що
судом сторонам були створені належні
умови та надано достатньо часу для
підготовки до судового засідання. Крім
того, 10.11.2014 року до канцелярії суду за
вх.№39321 надійшло клопотання позивача в
якому він, зокрема, вказує на те, що
спір, який виник між сторонами,
врегулювати мирним шляхом не є
можливим.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи є
необґрунтованим і таким, що не
відповідає принципу добросовісності в
користуванні процесуальними правами,
оскільки клопотання відповідача не
підтверджено жодним доказом.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 року "Про судове рішення",
результати розгляду господарським
судом заяв (клопотань) учасників
судового процесу повинні зазначатися в
мотивувальній, а не в резолютивній
частині рішення суду, прийнятого по
суті справи, за винятком тих випадків,
коли суд вирішує питання про вжиття
заходів до забезпечення позову (статті
67, 68 ГПК), відстрочку або розстрочку
виконання рішення (стаття 121 ГПК).

В судовому засіданні 12.11.2014 року
представник позивача підтримав позов у
повному обсязі та просив суд його
задовольнити.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи,
а тому суд вважає можливим розглядати
справу за наявними в ній матеріалами,
як це передбачено статтею 75
Господарського процесуального кодексу
України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

06.05.2010 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" (далі по тексту - Позивач) та
Відкритим акціонерним товариством
"Харківський підшипниковий завод" (далі
по тексту - Відповідач) був укладений
договір фінансового лізингу №LC3438-05/10
(дали по тексту - Договір), згідно з п. 1.1
якого, Лізингодавець (Позивач)
зобов'язався передати на умовах
фінансового лізингу, без надання
послуг з управління та технічної
експлуатації, у тимчасове володіння та
користування за плату майно,
найменування, технічний опис, модель,
рік випуску, ціна одиниці, кількість і
загальна вартість якого визначаються в
Специфікації (Додаток №2 до Договору), а
Лізингоодержувач (Відповідач)
зобов'язався прийняти предмет лізингу
та сплачувати лізингові платежі на
умовах цього Договору.

На виконання умов вищезазначеного
Договору, Позивач (Лізингодавець)
передав у тимчасове володіння
Відповідачу (Лізингоодержувачу)
предмет лізингу згідно Специфікації,
що підтверджується підписаним
представниками сторін актом
приймання-передачі предмета лізингу
від 01.09.2010 року (аркуш справи 18).

Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 Договору
Лізингоодержувач (Відповідач)
зобов'язався за цим Договором
сплачувати відсотки за фінансування
придбання предмету лізингу та поточні
лізингові платежі.

На підставі п. 4.2 Договору,
Лізингоодержувач сплачує відсотки за
фінансування у період з моменту
передачі Предмета лізингу до настання
першого періоду лізингу за ставкою LIBOR
3M плюс 10,00% від всієї суми
заборгованості, визначеної в порядку п.
3.1 цього Договору. Сума відсотків в
грошовому еквіваленті іноземної
валюти підлягає перерахунку у гривню
за курсом продажу (Розділ 1 "Визначення"
Загальних умов Додатку 4 до цього
Договору), крім того ПДВ.

Згідно з п.4.3 Договору Лізингоодержувач
протягом строку лізингу щомісяця
сплачує Лізингодавцю авансом поточні
лізингові платежі, які розраховуються
на перший робочий день кожного
лізингового періоду за поточний місяць
та складаються з суми, що ставиться в
погашення вартості предмета лізингу та
комісії Лізингодавця.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що
розмір комісії для кожного періоду
лізингу розраховується за ставкою,
визначеною в п. 4.2 цього Договору, від
заборгованості Лізингоодержувача у
грошовому еквіваленті іноземної
валюти для відповідного періоду
лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до
Договору). Розрахована таким чином сума
комісії перераховується у гривні за
курсом продажу з дотриманням умов
частини другої цього пункту.

Комісія Лізингодавця розрахована у
гривнях, не може бути менше різниці між
поточним лізинговим платежем у гривні
та граничною сумою, яка ставиться в
погашення заборгованості
Лізингоодержувача згідно даних
колонки D Графіку (Додаток 1 до
Договору).

Перерахунок лізингових платежів,
розрахованих у грошовому еквіваленті
іноземної валюти, здійснюється
Лізингодавцем за курсом продажу плюс
комісія АТ "Райффайзен Банк Аваль" з
купівлі валюти, згідно офіційного
сайту Лізингодавця за адресою в мережі
Інтернет: http://www.rla.com.ua (п.4.5 Договору).

Згідно п. 4.6 Договору, оплата всіх
платежів здійснюється в національній
валюті України - гривнях, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.8 Договору передбачено, що всі
додаткові послуги, визначені в
Загальних умовах (Додаток 4 до цього
Договору), а також ті, які не визначені
цим Договором та необхідність в яких
може виникнути у Лізингоодержувача,
оплачуються Лізингоодержувачем окремо
за тарифами Лізингодавця, розміщеними
на офіційному сайті Лізингодавця за
адресою в мережі Інтернет: http://www.rla.com.ua.

У відповідності до п. 5.1. Договору за
несвоєчасну сплату будь-якого платежу
(його частини) за договором
Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю
пеню у розмірі 0,2% від суми
простроченого платежу за кожний
календарний день прострочення,
починаючи з п'ятого дня прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Такі умови Договору повністю
відповідають ст. 16 Закону України "Про
фінансовий лізинг", яка передбачає, що
до складу лізингових платежів можуть
включатися:

а) сума, яка відшкодовує частину
вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагорода
лізингодавцю за отримане у лізинг
майно;

в) компенсація відсотків за
кредитом;

г) інші витрати лізингодавця,
безпосередньо пов'язані з виконанням
договору лізингу.

Згідно з Загальними умовами
фінансового лізингу (Додаток №4 до
Договору) Лізингоодержувач сплачує
поточні лізингові платежі щомісяця
авансом до 8 числа поточного місяця на
підставі рахунку Лізингодавця,
направленого на вказану в Договорі
електронну адресу Лізингоодержувача
або за допомогою факсимільного зв'язку.
При чому, у разі неотримання рахунку
Лізингодавця до 5 числа поточного
місяця Лізингоодержувач зобов'язаний
звернутися до Лізингодавця та отримати
свій рахунок самостійно. В цьому
випадку Лізингоодержувач зобов'язаний
оплатити рахунок до 10 числа поточного
місяця (п. 5.3, п. 5.4 Загальних умов).

Крім того, відповідно до п. 6.1. Загальних
умов Лізингодавець має право в
односторонньому порядку змінити суму
лізингових платежів у наступних
випадках (включаючи, але не
обмежуючись):

- 6.1.1. У випадку зміни встановленого на
день укладення Договору розміру ставки
EURIBOR на період 3 місяці (якщо в п. 1.7
Договору Сторони обрали валюту - Євро)
або розміру ставки USD LIBOR на період 3
місяці (якщо в п. 1.7. Договору Сторони
обрали валюту - Долари США) розмір
комісії змінюється відповідно за
кожний з періодів лізингу починаючи з
такого чергового періоду лізингу. При
цьому для визначення LIBOR на період 3
місяці застосовується календарний
квартал;

- 6.1.2. У випадку зміни чинного
законодавства щодо лізингової
діяльності Лізингодавця, системи
оподаткування, розміру податків,
зборів, обов'язкових платежів,
пов'язаних з Предметом лізингу та/або
виконанням Лізингодавцем своїх
обов'язків за Договором;

- 6.1.3. В інших випадках, визначених
Договором та додатками до нього, в тому
числі у разі виникнення у Лізингодавця
додаткових витрат, які виникли в період
дії цього Договору та пов'язані з ним.

Відповідно до п. 6.3 Загальних умов,
змінений за правилами п.п. 6.1 та 6.2
Загальних умов розмір лізингових
платежів зазначається у відповідному
рахунку Лізингодавця та підлягає
сплаті Лізингоодержувачем у
безспірному порядку.

Пунктом 7.4. Загальних умов встановлено,
що якщо протягом 3 (трьох) робочих днів з
моменту передачі Предмета лізингу
відповідно до п.1.1. цих Загальних умов
або до закінчення дії страхового
договору та/або граничного строку
сплати страхових платежів
(платежу)/чергової частини страхового
платежу Лізингоодержувач не здійснить
сплату страхових платежів, то
Лізингодавець має право самостійно
застрахувати такий Предмет лізингу на
власний розсуд, а Лізингоодержувач
зобов'язаний відшкодувати
Лізингодавцю такі витрати зі
страхування Предмета лізингу, крім
того ПДВ у розмірах, зазначених чинним
законодавством України.

Проте, Відповідач в порушення умов
Договору, належним чином не виконував
свої зобов'язаним, внаслідок чого за
ним утворилась заборгованість на
загальну суму 147124,68 грн. за рахунками
№№ LC3438-05/10/43-088 від 01.04.2014 року;
LC3438-05/10/44-090 від 05.05.2014 року; LC3438-05/10/45-092
від 02.06.2014 року; LC3438-05/10/46-094 від 01.07.2014
року; LC3438-05/10/47-096 від 01.08.2014 року;
LC3438-05/10/48-098 від 01.09.2014 року.

З метою досудового врегулювання спору
Відповідачу Позивачем була направлена
вимога № 964-07/14 від 22.07.2014 року (аркуші
справи 27, 85) в якій останній вимагав від
Відповідача погасити виниклу
заборгованість. Проте, заборгованість
залишилась не сплаченою, що й стало
підставою звернення Позивача до суду з
цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) та статтею 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконати її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 806 ЦК України, за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг),
або майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий
лізинг), на певний строк і за
встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 Господарського
кодексу України лізинг - це
господарська діяльність, спрямована на
інвестування власних чи залучених
фінансових коштів, яка полягає в
наданні за договором лізингу однією
стороною (лізингодавцем) у виключне
користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів.

Частина 2 ст. 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг" передбачає, що за
договором фінансового лізингу
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
"Про фінансовий лізинг" сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про
фінансовий лізинг" передбачено, що
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно сплачувати лізингові
платежі.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
530 ЦК України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Враховуючи вищевикладене, Відповідач
визнається судом таким, що прострочив
виконання зобов'язання за договором
фінансового лізингу № LC3438-05/10 від 06.05.2010
року в сумі 147124,68 грн., а позовні вимоги
є обґрунтованими, підтвердженими
матеріалами справи, не спростованими
відповідачем та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по оплаті судового збору
покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Харківський підшипниковий
завод" (61089, м. Харків, просп. Фрунзе, 3,
, п/р 4474 в АТ "ОТП
Банк" м. Київ, МФО 300528) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль" ( 04073, м. Київ, просп. Московський,
9, корп. 5, , п/р в АТ
"Райффайзен Банк Аваль", МФО 300335) -
заборгованість за договором
фінансового лізингу №LC3438-05/10 від 06.05.2010
року в сумі 147124,68 грн. та 2942,49 грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 17 листопада 2014
року.

Суддя Г.І. Сальнікова