м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22736/14 12.11.14

За позовомПриватного акціонерного
товариства «Просто-страхування» до
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта»третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
ОСОБА_1про стягнення 42526,16 грн Суддя
Смирнова Ю.М.

Представники сторін:

від позивачаОсадчий А.М. - представник
від відповідача не з'явилисьвід
третьої особине з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
«Просто-страхування» (надалі - ПАТ
«Просто-страхування») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (надалі -
«ВАТ «НАСК «Оранта») про стягнення суми
страхового відшкодування у розмірі
42526,16 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПАТ
«Просто-страхування» на підставі
договору добровільного страхування
наземного транспорту №003143 від 12.07.2013
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплачено страхове відшкодування
власнику автомобіля марки Dacia Logan,
державний номер НОМЕР_1, а тому
позивачем відповідно до положень ст. 27
Закону України «Про страхування» та ст.
993 Цивільного кодексу України отримано
право вимоги до особи, відповідальної
за завдану шкоду. Відповідальність
власника транспортного засобу -
автомобіля Ford, державний номер НОМЕР_2,
яким скоєно ДТП, застрахована ВАТ «НАСК
«Оранта» на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/1159731, а тому позивач вказує,
що обов'язок з відшкодування збитків
покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.10.2014 за вказаним позовом
порушено провадження у справі №
910/22736/14, залучено до участі у справі
третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_1 та
призначено розгляд справи на 12.11.2014.

07.11.2014 через канцелярію суду від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому відповідач вказує, що
страхове відшкодування за договором
добровільного страхування наземного
транспорту було виплачено позивачем
без врахування експлуатаційного зносу
пошкодженого транспортного засобу, а
тому, за твердженням відповідача, з
огляду на положення ст. 29 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», позовні вимоги є завищеними.

Також у відзиві на позовну заяву
відповідач просить суд розглядати
справу без участі його представника.

В судове засідання, призначене на
12.11.2014, представник позивача з'явився,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представники відповідача в судове
засідання не з'явились.

Розглянувши заяву відповідача про
розгляд справи без участі його
представника, суд вважає за можливе
таку заяву задовольнити.

Третя особа представників в судове
засідання не направила, пояснень по
справі не надала, своїм правом не
скористалась.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.07.2013 між Приватним акціонерним
товариством «Просто-страхування»
(страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник)
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №003143
(надалі - «Договір»), об'єктом
страхування за яким є майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном, в тому числі
автомобілем Dacia Logan, державний номер
НОМЕР_1, на випадок настання страхових
випадків, зокрема, пошкодження чи
знищення транспортного засобу або його
частин внаслідок ДТП.

31.12.2013 о 07 год. 40 хв. в с. Петрівське на
вул. Київська сталася ДТП за участі
застрахованого автомобіля Dacia Logan,
державний номер НОМЕР_1, та автомобіля
Ford, державний номер НОМЕР_2, а саме:
ОСОБА_1, керуючи автомобілем Ford,
державний номер НОМЕР_2, не врахував
стан дорожнього покриття, не вибрав
безпечну швидкість, не зумів впоратися
з керуванням, пересік подвійну осьову
лінію горизонтальної розмітки 1.3,
виїхав на смугу зустрічного руху та
допустив зіткнення з автомобілем Dacia
Logan, державний номер НОМЕР_1, що рухався
в зустрічному напрямку прямо. Обидва
транспортні засоби отримали механічні
пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення
ОСОБА_1 п.п. 2.3 (б), 12.1, 34.1.1 Правил
дорожнього руху України, що
підтверджується постановою
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 08.01.2014 у справі
№369/38/14-п, відповідно до якої ОСОБА_1
визнано винним у скоєнні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Звіту №10841 від 08.01.2014 з
оцінки транспортного засобу,
складеного суб'єктом оціночної
діяльності Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, вартість
матеріального збитку (вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу з урахуванням
коефіцієнта фізичного зносу),
спричиненого власнику автомобіля Ford,
державний номер НОМЕР_2, внаслідок його
пошкодження при ДТП, становить 35341,22
грн.

На підставі страхового акту №92914 від
12.02.2014, додаткового страхового акту від
14.03.2014 до страхового акту від 12.02.2014,
розпоряджень до вказаних страхових
актів та заяви страхувальника про
настання страхового випадку та виплату
страхового відшкодування позивач,
виконуючи свої зобов'язання за
Договором, здійснив відшкодування
завданої шкоди внаслідок спірної ДТП
шляхом виплати коштів у сумі 42526,16 грн
на поточний рахунок виконавця робіт, що
підтверджується платіжними
дорученнями №5303 від 17.02.2014 на суму 36031,13
грн та №8463 від 19.03.2014 на суму 6495,03 грн.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст. 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до ПАТ
«Просто-страхування» перейшло в межах
суми 42526,16 грн право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи (в тому числі
постанови Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
08.01.2014 у справі №369/38/14-п) вбачається, що
транспортний засіб - автомобіль Ford,
державний номер НОМЕР_2, водієм якого
скоєно ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди автомобілю Dacia Logan, державний
номер НОМЕР_1, знаходився під
керуванням ОСОБА_1

Частинами 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188
Цивільного кодексу України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
Ford, державний номер НОМЕР_2, встановлена
у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
автомобіля Ford, державний номер НОМЕР_2,
на момент ДТП була застрахована ВАТ
«НАСК «Оранта» на підставі договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АС/1159731.

Вказаним договором (поліс № АС/1159731)
передбачено, що франшиза становить 0
грн, а ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що
позивачем було виплачено
страхувальнику за договором
добровільного страхування наземного
транспорту № 003143 від 12.07.2013 страхове
відшкодування у розмірі 42526,16 грн.

В той же час, відповідно до п. 22.1 ст. 22
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
страхового випадку страховик у межах
страхових сум, зазначених у страховому
полісі, відшкодовує у встановленому
цим Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Отже, страховиком за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів відшкодовуються витрати,
пов'язані з відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За змістом ст. 34 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» розмір шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, може бути визначено як
експертом, так і аварійним комісаром,
визначення яких містяться в пункту 2
Типового положення про організацію
діяльності аварійних комісарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 05.01.1998 №8 та
Положенні щодо укладення угоди на
проведення експертної оцінки майна,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 08.01.1998 №16.

Тобто, згідно з положеннями наведених
норм законодавства, належним доказом
розміру відновлювального ремонту з
урахування коефіцієнту фізичного
зносу може бути висновок особи, яка
згідно чинного законодавства України
має право на проведення експертної
оцінки майна (суб'єкт оціночної
діяльності або аварійний комісар).

В матеріалах справи наявний Звіт №10841
від 08.01.2014 з оцінки транспортного
засобу, складений суб'єктом оціночної
діяльності Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4, згідно з
яким розмір матеріального збитку
(вартість відновлюваного ремонту з
урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу транспортного засобу), завданого
власнику автомобіля Ford, державний
номер НОМЕР_2, у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу при спірному ДТП
складає 35341,22грн.

Водночас, поданий позивачем
рахунок-фактура №ГА-0000020 від 04.02.2014,
виставлений виконавцем ремонтних
робіт - ФОП ОСОБА_5, на суму 42851,16 грн не є
належним та допустимим доказом
вартості матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля Dacia Logan,
державний номер НОМЕР_1, внаслідок
пошкоджень транспортного засобу в
результаті ДТП, оскільки з наведеного
рахунку-фактури неможливо встановити,
що відповідні роботи були проведені
саме на усунення пошкоджень, завданих
за наслідками ДТП, що сталась 31.12.2013.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується, що вартість
матеріального збитку, завданого
власнику пошкодженого автомобіля
становить 35341,22 грн.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що для отримання
страхового відшкодування потерпілий
чи інша особа, яка має право на
отримання відшкодування, протягом 30
днів з дня подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Листом № 04-3830 від 07.07.2014, до якого було
додано документи, передбачені ст. 35
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», позивач
звернувся до відповідача з заявою про
виплату страхового відшкодування у
розмірі 42526,16 грн.

Враховуючи вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу -
автомобіля Dacia Logan, державний номер
НОМЕР_1, з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу (у розмірі 35341,22 грн), та
визначені полісом №АС/1159731 розміри
франшизи та лімітів відповідальності,
відповідач був зобов'язаний
відшкодувати позивачу витрати в
розмірі 35341,22 грн (встановлена судом
вартість ремонту транспортного засобу
з урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу; франшиза за полісом - 0 грн).

Наявності у відповідача зобов'язання з
оплати решти заявленої до стягнення
суми страхового відшкодування (у
розмірі 7184,94 грн) позивачем належними
та допустимими доказами не доведено.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем свого зобов'язання з
відшкодування позивачу витрат у
розмірі 35341,22 грн виконано не було.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню, а з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума страхового
відшкодування у розмірі 35341,22 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на сторін
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
(02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д,
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» (04050, м. Київ,
вулиця Герцена, будинок 10,
ідентифікаційний код 24745673) суму
страхового відшкодування у розмірі 35341
(тридцять п'ять тисяч триста сорок одна)
грн 22 коп. та судовий збір у розмірі 1518
(одна тисяча п'ятсот вісімнадцять) грн 24
коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 17.11.2014.

Суддя
Ю.М.
Смирнова