ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Справа № 910/7413/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддяХодаківська
І.П.,суддіФролова Г.М., Яценко
О.В.розглянувши матеріали касаційної
скаргиТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Навігатор-Інвест"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014
рокуу справі№ 910/7413/14господарського
судуміста Києваза позовомФізичної
особи-підприємця ОСОБА_4доТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Навігатор-Інвест"про стягнення 29 985, 00
грн.за зустрічним позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю
"Навігатор-Інвест"доФізичної
особи-підприємця
ОСОБА_4прозобов'язання прийняти з
оренди майно

В засіданні взяли участь представники:

- позивача за первісним позовом: ОСОБА_5
дов. № 212 від 23.05.2014 року- відповідача за
первісним позовом:Гамкрелідзе К.Ю. дов.
№ 2-305/1 від 23.05.2014 року, Кузьмич Я.В. дов.
№ 2-305/1 від 23.05.2014 року, Халюков Р.В.
директор

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
за текстом - ФОП ОСОБА_4) звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Навігатор-Інвест"
(далі за текстом - ТОВ
"Навігатор-Інвест") про стягнення 29 985, 00
грн.

27.05.2014 року відповідач звернувся до
суду із зустрічною позовною заявою до
ФОП ОСОБА_4 про зобов'язання прийняти з
оренди майно - приміщення № 1 (групи
приміщень № 7), що розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 (літера А), площею 49, 90
кв. м.(офіс № 7) та підписати відповідний
акт, яку прийнято ухвалою місцевого
господарського суду від 29.05.2014 року до
спільного розгляду з первісним
позовом.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року у справі
№ 910/7413/14 первісні позовні вимоги
задоволено: стягнуто з ТОВ
"Навігатор-Інвест" на користь ФОП
ОСОБА_4 14 992, 50 грн. заборгованості, 14 992, 50
грн. штрафу. В задоволенні зустрічного
позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого
господарського суду, ТОВ
"Навігатор-Інвест" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
рішення господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 року та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволені
первісних позовних вимог та
задовольнити зустрічні позовні вимоги.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014 року у
справі № 910/7413/14 апеляційну скаргу ТОВ
"Навігатор-Інвест" залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 17.06.2014 року - без
змін.

Не погоджуючись з вказаними судовими
актами, ТОВ "Навігатор-Інвест"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду міста Києва від
17.06.2014 року та постанову Київського
апеляційного господарського суду від
30.09.2014 року у справі № 910/7413/14, а
матеріали справи направити на новий
розгляд до місцевого господарського
суду, аргументуючи порушення норм
права, зокрема, ст. 785 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України.

Розпорядженням секретаря другої
судової палати Вищого господарського
суду України від 18.11.2014 року № 03-05/3033 для
розгляду касаційної скарги у справі
№ 910/7413/14, у зв'язку з завершенням
двотижневої підготовки у Національній
школі суддів України судді
Ходаківської І.П., та виходом із
відпустки судді Фролової Г.М.
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий - Ходаківська І.П., судді
Фролова Г.М., Яценко О.В. (доповідач).

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у
касаційному порядку рішення суду
першої інстанції та постанову
апеляційної інстанції, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, перевіривши застосування судом
першої та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами досліджено, що
28.10.2013 року між ФОП ОСОБА_4 (орендодавець
за договором) та ТОВ "Навігатор-інвест"
(орендар за договором) був укладений
договір № 01/10/13 оренди приміщення,
відповідно до умов якого позивач
передає, а відповідач приймає в
строкове платне користування
нежитлове приміщення № 1 (групи
приміщень №7), площею 49, 9 кв. м,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (літера
А), мета оренди - розміщення офісу для
здійснення статутної діяльності
орендаря.

Положеннями п. 6.1. вказаного Договору
сторони передбачили, що строк дії
даного договору оренди становить 1 рік
з моменту підписання. Строк оренди
обраховується з моменту передачі до
моменту повернення приміщення згідно
умов даного договору.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами досліджено, що
факт передачі позивачем та отримання
відповідачем приміщення
підтверджується актом
прийому-передачі приміщення по вул.
Саксаганського, 119 в м. Києві від 28.10.2003
року.

Розмір орендної плати та умови
розрахунків сторони погодили у розділі
2 Договору, зокрема, п. п. 2.1., 2.2.
передбачили, що орендна плата складає 12
000, 00 грн. в місяць; орендна плата
прив'язується до долару США по курсу
НБУ, який на день підписання договору
становить 7, 993 грн. за 1 долар США. При
зміні курсу орендодавець має право без
узгодження з орендарем змінювати
орендну плату пропорційно розміру
зміни курсу гривні до долару США.

Згідно п. п. 2.3., 2.4. Договору орендна
плата сплачується готівкою або
перераховується орендарем на рахунок
орендодавця авансовим платежом не
пізніше 28 числа поточного місяця.
Орендодавець виставляє орендарю
перший рахунок по орендній платі при
підписання даного договору. Сторони
домовились про те, що перший платіж,
який включає в себе орендну плату за
перший місяць та страховий фонд в
розмірі місячної орендної плати,
вноситься орендатором на пізніше трьох
днів з моменту підписання договору.

Сума страхового фонду повертається
орендарю при передачі приміщення
орендодавцю на умовах даного договору.

Положеннями ч. ч. 6, 7 ст. 193
Господарського кодексу України
передбачено, що обов'язана сторона має
право відмовитися від виконання
зобов'язання у разі неналежного
виконання другою стороною обов'язків,
що є необхідною умовою виконання.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Відповідно до п. п. 4.3.5., 4.3.6. Договору
відповідач зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі вносити оренду плату,
своєчасно і в повному обсязі
оплачувати комунальні послуг,
електроенергію, інші витрати.

Згідно ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
та у встановлений строк.

Господарськими судами попередніх
інстанцій досліджено, що відповідачем
було сплачено орендну плату за
листопад 2013 року - лютий 2014 року, а саме:
28.10.2013 року відповідач сплатив на
рахунок позивача 24 000, 00 грн., з
призначенням платежу оплата оренди за
листопад 2013 року згідно договору
№ 01/10/13 та страховий фонд.

Крім того, відповідачем було сплачено
на рахунок позивача орендну плату за
грудень 2013 року, січень 2014 року та лютий
2014 року та за електроенергію за
листопад 2013 року, грудень 2013 року та
січень 2014 року: 28.11.13 року - 12 828, 32 грн.,
27.12.2013 року - 12 768, 80 грн., 28.01.2014 року - 12 824,
60 грн.

Судами досліджено, що спір виник в
зв'язку з тим, що відповідач не здійснив
сплату орендної плати за березень 2014
року.

Так, згідно розрахунку орендної плати,
наведеного позивачем у позовній заяві,
орендна плату з урахуванням зміни
курсу гривні до долару США за березень
складає 14 992, 50 грн.

Доказів сплати орендної плати за
березень 2014 року в сумі 14 992, 50 грн. в
установлені договором строки, судами
встановлено.

Пунктом 5.3. Договору сторони
передбачили, що у разі затримки
орендної плати більш ніж на 20 днів, якщо
орендодавець не розриває даний договір
в односторонньому порядку, орендар
зобов'язується сплатити штраф на
користь орендодавця в розмірі місячної
орендної плати.

Місцевим та апеляційним
господарськими судами досліджено, що
на час звернення з позовом затримка в
оплаті орендної плати за березень 2014
року склала більше ніж 20 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 762 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Договором або законом може бути
встановлено періодичний перегляд,
зміну (індексацію) розміру плати за
користування майном.

Враховуючи вищевикладене, вірним є
висновок судів попередніх інстанцій
про обґрунтованість первісних
позовних вимог, у зв'язку з чим вони
підлягають задоволенню.

Крім того, відповідачем був поданий
зустрічний позов у справі про
зобов'язання вчинити певні дії, в якому
просить зобов'язати ФОП ОСОБА_4
прийняти з оренди майно - приміщення № 1
(групи приміщень № 7), розташоване за
адресою: АДРЕСА_1 (літера А), площею 49, 90
кв. м. (офіс № 7) та підписати
відповідний акт, який ТОВ
Навігато-Інвест" обґрунтовує тим, що у
лютому 2014 року керівництвом позивача
за зустрічним позовом на підставі п.
6.2.3., 6.3. Договору прийнято рішення
припинити користування орендованим
приміщенням, про що було повідомлено
позивача, однак ФОП ОСОБА_4 ухиляється
від прийняття майна з оренди, за
наслідками припинення відповідного
договору оренди згідно ч. 3 ст. 653
Цивільного кодексу України, п. 6.2.3., 6.3.
договору № 01/10/13, чим порушує норми ч. 2
ст. 795 Цивільного кодексу України.

Судами досліджено, що відповідач за
первісним позовом не заперечує, що ним
було отримано приміщення у орендне
користування за актом приймання -
передачі від 28.10.2013 року.

Згідно ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу
України договір найму укладається на
строк, встановлений договором.

Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 291
Господарського кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від договору оренди не допускається.
Договір оренди може бути розірваний за
згодою сторін. На вимогу однієї із
сторін договір може бути достроково
розірваний з підстав, передбачених
Цивільним кодексом України для
розірвання договору найму, в порядку,
встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу
України, з якими кореспондуються
положення ст. 188 Господарського кодексу
України, зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Пунктом 6.1. Договору сторони погодили,
що строк оренди - 1 рік з моменту
передачі до моменту повернення
приміщення згідно умов даного
договору.

Відповідно до п. 6.2. Договору даний
договір може бути розірваний сторонами
до закінчення строку його дії у
наступних випадках: за угодою сторін,
яка належним чином оформлена (пп. 6.2.1.);
згідно рішення суду (пп. 6.2.2.); в інших
випадках, передбачених законодавством
України і даним договором (пп. 6.2.3.).

Положеннями п.6.3. Договору сторони
узгодили, що даний договір може бути
розірваний сторонами в
односторонньому порядку з обов'язковим
повідомленням іншої сторони не менше,
ніж за місяць.

Отже, судами встановлено, що Договором
№ 01/10/13 передбачено право розірвання
договору в односторонньому порядку з
обов'язковим повідомленням іншої
сторони не менше ніж за місяць.

Так, судами досліджено, що в якості
належного доказу направлення
орендодавцю повідомлення про
розірвання договору в односторонньому
порядку суду надано лист позивача за
зустрічним позовом вих. № 2703/1 від 27.03.2014
року з повідомленням про вручення,
однак, вказаний лист та повідомлення
про вручення повернулось на адресу
орендаря з довідкою ф20 "за закінченням
встановленого строку зберігання".

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що згідно листа
УДППЗ "Укрпошта" № 32-Д-8934 від 10.04.2014 року
вказаний лист був виданий
оператору-водію для доставки адресату
01.04.2014 року, проте оскільки двері
квартири ніхто не відкрив, до
абонентської поштової скриньки було
вкладено повідомлення про надходження
поштового відправлення. Відповідач за
вказаним поштовим відправленням до
відділення поштового зв'язку не
з'явився.

Отже, суди встановили, що договір
оренди № 01/10/13 від 28.10.2013 року є
розірваним в односторонньому порядку
за ініціативи орендаря з 01.05.2014 року у
відповідності до п. 6.3. вказаного
Договору.

Порядок передачі приміщення
врегульований п. 3.2. Договору,
відповідно до якого приміщення
повертається орендарем орендодавцю
згідно умов даного договору протягом 5
календарних днів з моменту закінчення
строку дії даного договору. Приміщення
повинно бути передане в первинному
стані з урахуванням природного зносу.
Перелік майна і стан приміщення, яке
передається орендодавцю,
відображається в акті приймання -
передачі.

Позивачем за зустрічним позовом не
надано попереднім судовим інстанціями
доказів звернення до орендодавця із
вимогою про передачу йому орендованого
майна у строк після 01.05.2014 року та
доказів відмови у задоволенні такої
вимоги, а тому суди дійшли
обґрунтованого висновку про те, що на
момент звернення позивача до суду із
зустрічним позовом спір між сторонами
з приводу зобов'язання відповідача
прийняти орендоване майно відсутній,
що відповідно є підставою для відмови у
зустрічному позові.

Всі інші доводи скаржника не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та зводяться до
переоцінки доказів, яким вже було
надано оцінку судами попередніх
інстанцій.

Отже, колегія суддів касаційної
інстанції приходить до висновку, що під
час розгляду справи місцевим та
апеляційним господарськими судами
фактичні обставини справи встановлено
на основі повного, всебічного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, господарськими судами вірно
застосовані норми права, а доводи
скаржника не спростовують законності
прийнятих у справі судових актів.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
залишити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції без
змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без
задоволення, коли суд визнає, що
рішення місцевого та постанова
апеляційного господарських судів
прийняті з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
з'ясуванням всіх обставин, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого
господарського суду України
погоджується з висновками місцевого та
апеляційного господарських судів, які
відповідають матеріалам справи та
чинному законодавству, у зв'язку з чим
підстав для скасування чи зміни
оскаржуваних судових актів не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
"Навігатор-Інвест" на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 30.09.2014 року у
справі № 910/7413/14 залишити без
задоволення.

2. Постанову Київського
апеляційного господарського суду від
30.09.2014 року у справі № 910/7413/14 залишити
без змін.

Головуючий суддяІ.П. Ходаківська
СуддіГ.М. Фролова О.В. Яценко