м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/15740/14 18.11.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техойл"до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т"про
стягнення 42 680,78 грн.Суддя Стасюк
С.В.

Представники сторін:

від позивача Камінська А.А. (дов. б/н
від 12.02.2014 року)від відповідача не
з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 18 листопада 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Техойл" (надалі по
тексту - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т"
(надалі по тексту - відповідач) про
стягнення 42 680,78 грн., з
яких, 39 598,48 грн., основної
заборгованості за договором поставки
товарів за смарт - картами № 05/11 СК від
05.12.2013 року, 2 620,32 грн. пені, 461,98 грн. три
проценти річних.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.08.2014 року порушено
провадження у справі № 910/15740/14, розгляд
справи призначено на 18.09.2014 року.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
18.09.2014 року справу № 910/15740/14 передано
для розгляду судді Пригуновій А.Б., у
зв'язку з перебуванням судді Стасюка
С.В. у відрядженні.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.09.2014 року суддя Пригунова
А.Б. прийняла справу № 910/15740/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 30.10.2014 року.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
29.09.2014 року справу № 910/15740/14 передано
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його поверненням з
відрядження.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/15740/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 18.09.2014 року.

22.10.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду.

30.10.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове
засідання 30.10.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 18.09.2014 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про дату та час слухання справи
повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Суд, розглянувши подане відповідачем
клопотання про відкладення розгляду
справи, дійшов висновку про його
задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.10.2014 року розгляд справи
було відкладено на 18.11.2014 року.

06.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва,
позивач подав суду заяву про
збільшення позовних вимог, відповідно
до якої просить суд стягнути з
відповідача 35 598,48 грн. основної
заборгованості за договором поставки
товарів за смарт - картами № 05/11 СК від
05.12.2013 року, 2 537,86 грн. пені, 767,88 грн. три
проценти річних, 5 850,01 грн. інфляційних
нарахувань.

18.11.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
відповідач подав суду відзив на позов з
додатками.

У відповідності до статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Подана позивачем заява про зменшення
позовних вимог приймається судом до
розгляду, позовні вимоги розглядаються
з урахуванням заяви поданої 06.11.2014 року.

У судове засідання18.11.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому
засіданні 18.11.2014 року підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, з урахуванням
заяви про збільшення позовних вимог,
поданої 06.11.2014 року через відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Техойл" (продавець)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т"
(покупець) було укладено договір
поставки товарів за смарт - картами №
05/11 СК (надалі по тексту - Договір), за
умовами якого продавець зобов'язався
на підставі замовлення покупця
передати (відпустити) товар у його
власність, а покупець зобов'язується
прийняти товари та повністю оплатити
на умовах, вказаних у пункті 4.2. та інших
пунктах цього Договору, а також у
додатках (додаткових угодах) до цього
Договору.

Згідно з пунктом 3.1. Договору відпуск
(передача у власність) товарів
здійснюється продавцем на умовах EXW-АЗС
продавця (франко-резервуари АЗС
продавця) окремими партіями,
цілодобово, при пред'явленні покупцем
(його уповноваженими особами)
смарт-карти, шляхом використання
встановленого на автозаправній
станції POS - терміналу. Товар
відпускається в асортименті і
кількості, обраних покупцем.

Перелік автозаправних станцій. на яких
здійснюється відпуск (передача у
власність) товарів за смарт - картами,
наводиться у Додатку № 1 до даного
Договору (що становить невід'ємну
частину цього Договору) і може
змінюватися продавцем (пункт 3.3
Договору)

Відповідно до пункту 3.6. Договору
асортимент, загальна кількість та
вартість переданого пального покупцю
за підсумками календарного (звітного)
місяця на умовах цього Договору,
визначається сторонами у видаткових
документах (видаткова накладна та/або
акт прийому - передачі товарів, акт
виконаних робіт), які являються
невід'ємною його частиною та є
підставою для проведення розрахунків
за Договором.

Пунктом 4.2. Договору сторони погодили,
що покупець проводить 100% попередню
оплату за нафтопродукти на підставі
цього Договору та рахунку - фактури
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок продавця. Разом
з тим, даний пункт не виключає
можливості відпуску товару без
попередньої оплати. В цьому випадку
покупець повинен провести розрахунок
за поставлений товар протягом трьох
банківських днів з дати фактичної
поставки товару.

Згідно з пунктом 4.3. Договору загальна
вартість Договору визначається у
розмірі загальної вартості пального та
наданих послуг, прийом-передача яких
підтверджена видатковими документами,
оформленими сторонами у порядку та на
умовах, визначених Договором, котрі
являються специфікацією в розумінні
статті 266 Господарського кодексу
України та складають невід'ємну
частину даного Договору.

Договір набирає чинності з дати його
укладення (підписання) сторонами та діє
до 31.12.2013 року. У випадку, якщо протягом
10 (десяти) календарних днів до моменту
закінчення цього строку жодна із
сторін не повідомить протилежну
сторону про свою відмову від
продовження цього строку, цей строк
щоразу автоматично пролонгується
(продовжується ще на 1 (один) рік (пункт
9.1. Договору).

Із матеріалів справи не вбачається
заявлення будь-якою із сторін про своє
небажання надалі продовжувати
відносини, а тому строк дії Договору
був продовжений на наступний рік на тих
самих умовах.

За твердженням позивача, за період з
05.12.2013 по 19.06.2014 року, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Техойл"
здійснив передачу пального на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т" на
загальну суму 296 598,48 грн., проте,
відповідач лише частково оплатив
отриманий товар згідно з Договором.

Зокрема, позивач вказує на факт
заборгованості відповідача у розмірі 35
598,48 грн. за товар, отриманий згідно
видаткової накладної № РН - 0000429 від
28.02.2014 року на загальну суму 137 711,29 грн.

Згідно з пунктом 7.2. Договору у випадку
порушення (невиконання та/або
неналежного виконання) покупцем своїх
зобов'язань по оплаті за поставлені
товари продавець в якості
оперативно-господарської санкції
вправі в односторонньому порядку
призупинити відпуск (передачі) товарів
покупцеві за цим Договором та має право
нарахувати, а покупець зобов'язується
сплатити продавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості поставленого, але
неоплаченого чи невчасно оплаченого
товару.

Зважаючи на вищенаведене, позивач
просить суд стягнути з відповідача 35
598,48 грн. основної заборгованості за
договором поставки товарів за смарт -
картами № 05/11 СК від 05.12.2013 року, 2 537,86
грн. пені, 767,88 грн. три проценти річних, 5
850,01 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідач у відзиві на позов
підтвердив факт несплати на користь
позивача 35 598,48 грн. заборгованості за
Договором, водночас зазначив, що
позивачем враховано не всі проплати
здійснені відповідачем на користь
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Техойл", проте,
контррозрахунку позовних вимог суду не
надав.

Окрім того, відповідач, на підставі
частини 6 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України, подав
суду заву про надання відстрочки
виконання рішення суду на 6 (дванадцять)
місяців, яка обґрунтована
недоотриманням Товариством з
обмеженою відповідальністю "Зелена
енергія Т" коштів від споживачів
теплової енергії та несвоєчасним
проведенням розрахунків за спожиту
теплову енергію, а також скрутним
фінансовим становищем відповідача.

Також, відповідач просить суд,
керуючись пунктом 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України зменшити розмір пені,
заявлений до стягнення позивачем, на 50%.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Судом встановлено, що між сторонами
було укладено договір поставки товарів
за смарт - картами № 05/11 СК від 05.12.2013
року, а відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання параграфа 1 глави 30
Господарського Кодексу України.

Частинами 1, 6 статті 265 Господарського
кодексу України передбачено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.
Реалізація суб'єктами господарювання
товарів негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться і у
статті 712 Цивільного кодексу України,
згідно з якою за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Не допускаються одностороння
відмова від виконання зобов'язань.

Спір у даній справі виник у зв'язку з
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань в частині оплати за
поставлений позивачем товар згідно
Договору, зокрема, за видатковою
накладною № РН - 0000429 від 28.02.2014 року
(належним чином засвідчена копія
міститься в матеріалах справи)
внаслідок чого у Товариства з
обмеженою відповідальністю "Зелена
енергія Т" виникла заборгованість
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю "Техойл" у розмірі 35
598,48 грн., яка станом на день розгляду
даної справи є непогашеною.

Доказів протилежного суду не надано.

Статтею 614 Цивільного кодексу України
передбачено, що особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила правочин.

Тобто, даною статтею Цивільного
кодексу України встановлено загальне
правило, за яким боржник несе
відповідальність за порушення
зобов'язання за наявності його вини.
Випадки, в яких боржник взагалі не несе
відповідальності, визначені, зокрема,
статтею 617 Цивільного кодексу України,
статтею 218 Господарського кодексу
України, та пов'язані з невиконанням
зобов'язання через випадок чи
непереборну силу тощо.

Натомість, визначення наявності чи
відсутності вини боржника в розумінні
статі 614 Цивільного кодексу України
здійснюється саме через доведення
боржником та з'ясування судом тих
обставин, що боржником було вжито всіх
залежних від нього заходів для
виконання зобов'язання.

Водночас частиною 1 статі 625 Цивільного
кодексу України встановлено виняток зі
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, а саме, що
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, саме стаття 625 Цивільного
кодексу України є спеціальною відносно
до статті 614 Цивільного кодексу України
та підлягає переважному застосуванню в
даному випадку.

Таким чином відсутність фінансування
не є підставою для звільнення
відповідача від виконання зобов`язання
за укладеним Договором.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Приймаючи до уваги те, що факт
наявності боргу у відповідача перед
позивачем у розмірі 35 598,48 грн. належним
чином доведений, документально
підтверджений і відповідачем, в
порядку статей 4-3, 33 Господарського
процесуального кодексу України не
спростований, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техойл" про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т" 35
598,48 грн. заборгованості за договором
поставки товарів за смарт - картами №
05/11 СК від 05.12.2013 року підлягають
задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача 2 537,86 грн. пені, нарахованої
за загальний період з 06.03.2014 року по
14.07.2014 року, з урахуванням часткових
оплат, здійснених відповідачем, 767,88
грн. три проценти річних, 5 850,01 грн.
інфляційних нарахувань, нарахованих за
загальний період з 06.03.2014 року по 31.10.2014
року, з урахуванням часткових оплат,
здійснених відповідачем.

Пунктом 7.2. Договору сторони погодили,
що у випадку порушення (невиконання
та/або неналежного виконання) покупцем
своїх зобов'язань по оплаті за
поставлені товари продавець в якості
оперативно-господарської санкції
вправі в односторонньому порядку
призупинити відпуск (передачі) товарів
покупцеві за цим Договором та має право
нарахувати, а покупець зобов'язується
сплатити продавцю пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
вартості поставленого, але
неоплаченого чи невчасно оплаченого
товару.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений
статтею 231 Господарського кодексу
України. Відповідно до частини 6 статті
231 Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У відповідності до частини 1 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Розглянувши клопотання відповідача
про зменшення розміру штрафних санкцій
на 50 %, яке мотивоване недоотриманням
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т"
коштів від споживачів теплової енергії
та несвоєчасним проведенням
розрахунків за спожиту теплову
енергію, а також скрутним фінансовим
становищем відповідача, суд зазначає
наступне.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу
України передбачає можливість
зменшення за рішенням суду розміру
неустойки, що стягується з боржника за
порушення зобов'язання, якщо розмір
неустойки значно перевищує розмір
збитків. При цьому відсутність чи
невисокий розмір збитків може бути
підставою для зменшення судом розміру
неустойки, що стягується з боржника.

Разом з тим, пунктом 1 статті 233
Господарського кодексу України
закріплено, що суд має право зменшити
розмір санкцій, якщо належні до сплати
штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Частина 3 статті 83 Господарського
процесуального кодексу України надає
господарському суду право, ухвалюючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.
Отже, якщо порушення зобов'язання
учасника господарських відносин не
потягло за собою значні збитки для
іншого господарюючого суб'єкта, то суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

У пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" від
26.12.2011 року № 18 зазначено, що вирішуючи,
в тому числі й з власної ініціативи,
питання про зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (пункт 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, відповідач
невчасно здійснював розрахунки за
Договором.

Водночас, недоотримання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Зелена
енергія Т" коштів від споживачів
теплової енергії та несвоєчасним
проведенням розрахунків за спожиту
теплову енергію, відсутність вини
відповідача у виникненні боргу, а також
тяжкий фінансовий стан відповідача не
є достатніми підставами для зменшення
розміру неустойки у спірних відносинах
в розумінні статті 83 Господарського
процесуального кодексу України, статті
233 Господарського кодексу України та
статті 551 Цивільного кодексу України.

Відтак, суд перевіривши розрахунок
пені, поданий позивачем, визнав його
обґрунтованим, а суму пені такою, що
підлягає стягненню у розмірі 2 537,86 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням вимог
договору, а тому у суду є підстави для
застосування відповідальності за
умовами Договору та положень статті 625
Цивільного кодексу України.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати останнім
3% річних від простроченої суми,
перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техойл" про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т"
трьох процентів річних на загальну
суму 767,88 грн.

Разом з тим, враховуючи положення
частини 2 статті 625 Цивільного кодексу
України, перевіривши здійснений
позивачем розрахунок інфляційних
втрат, суд вважає, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техойл" про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т"
інфляційних нарахувань на загальну
суму 5 850,01 грн. є обґрунтованими.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Техойл" підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Як вже зазначалось судом вище,
відповідач, просить суд розстрочити
виконання рішення у даній справі на 6
місяців, посилаючись на недоотримання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т"
коштів від споживачів теплової енергії
та несвоєчасним проведенням
розрахунків за спожиту теплову
енергію, а також скрутним фінансовим
становищем відповідача.

Відповідно до пункту 6 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Згідно з пунктом 1 статті 121 цього
Кодексу при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим за заявою
сторони, державного виконавця, за
поданням прокурора чи його заступника
або за своєю ініціативою господарський
суд може відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Відповідно до пункту 7.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" від 17.10.2012
року № 9 підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Винятковість обставин, які повинні
бути встановлені судом щодо надання
відстрочки та розстрочки виконання
судового рішення, повинні бути
підтверджені відповідними засобами
доказування.

Водночас, недоотримання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Зелена
енергія Т" коштів від споживачів
теплової енергії та несвоєчасним
проведенням розрахунків за спожиту
теплову енергію, відсутність вини
відповідача у виникненні боргу, а також
тяжкий фінансовий стан відповідача не
є обставинами, які можна розглядати, як
виняткові і як такі, що можуть бути
підставою для задоволення заяви.

Таким чином, дослідивши подані
матеріали, суд приходить до висновку,
що відповідач не довів наявність
обставин, які ускладнюють чи роблять
неможливим виконання рішення по
справі, разом з тим, наведене
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т" не
є підставою для відстрочки виконання
судового рішення на строк заявлений
відповідачем.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати з судового збору покладаються
на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Зелена енергія Т"
(04074, Київ, вул. Шахтарська, буд. 9, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Техойл"
(03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд.
34-Б, ) 35 598 (тридцять п'ять
тисяч п'ятсот дев'яносто вісім) грн. 48
коп. заборгованості, 2 537 (дві
тисячі п'ятсот тридцять сім) грн. 86 коп.
пені, 767 (сімсот шістдесят сім) грн. 88
коп. три проценти річних, 5 850 (п'ять
тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 01 коп.
інфляційних нарахувань, 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.11.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк