номер провадження справи 18/97/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014
Справа № 908/3712/14

за позовом публічного акціонерного
товариства «Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (01001, м.
Київ, пров. Шевченка, 12)

до відповідача-1 товариства з обмеженою
відповідальністю «Амстор» (83012, м.
Донецьк, вул. Соколина, буд. 38; поштова
адреса: 69000, м. Запоріжжя, вул. Перемоги,
64)

до відповідача-2 товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
будинок Амстор» (83012, м. Донецьк, вул.
Соколина, буд. 38; поштова адреса: 69000, м.
Запоріжжя, вул. Перемоги, 64)

про стягнення 82081418,64 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники:

від позивача: Мельник І.М., довіреність
№ 09-32/238 від 27.02.2013 р., паспорт серії МЕ
№ 977419 від 27.11.2009 р.;

від відповідача-1: Єгорченкова О.О.,
довіреність серії АА № 000236 від 27.10.2014 р.,
паспорт серії ВЕ № 943130 від 22.11.2003 р.;

від відповідача-2: Панков К.М.,
довіреність серії АБ № 000086 від 27.10.2014 р.,
паспорт серії ВВ № 682544 від 19.01.1999 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області 30.09.2014 року звернувся позивач -
публічне акціонерне товариство
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» з
позовною заявою до відповідачів - ТОВ
«Амстор» та ТОВ «Торгівельний будинок
Амстор» про солідарне стягнення 82081418,64
грн., які складаються з: 239089494,16 рос.
рублів строкової заборгованості за
кредитом, що за курсом НБУ станом на
09.07.2014 р. становить 80967657,20 грн., 2520401,75
рос. рублів заборгованості за
простроченими відсотками за
користування кредитом, що за курсом НБУ
станом на 09.07.2014 р. становить 853534,05 грн.,
756120,53 рос. рублів заборгованості за
нарахованими відсотками за період з
01.07.2014 р. по 09.07.2014 р., що за курсом НБУ
станом на 09.07.2014 р. становить 256060,22 грн.,
2167,17 грн. пені за простроченими
відсотками, 2000,00 грн. простроченої
комісії. Позовні вимоги вмотивовані
неналежним виконанням відповідачем
договору іпотечного кредитування №
15-93/19-1793/06 від 10.04.2006 р., внаслідок чого
утворилась заборгованість за кредитом,
відсотками за користування кредитом,
комісії. Враховуючи положення умов
договору та діючого законодавства
відповідачу нарахована пеня. Вимоги
обґрунтовані ст.ст. 525, 526, 530, 610-611, 625, 1054
ЦК України.

Ухвалою суду від 01.10.2014 року порушено
провадження у справі № 908/3712/14,
присвоєно справі номер провадження
18/97/14, судове засідання призначене на 16
жовтня 2014 р. В судових засідання з метою
надання сторонами додаткових доказів в
обґрунтування заявлених позовних
вимог та заперечень оголошувались
перерви спочатку до 05.11.2014 р., потім до
19.11.2014 р. Розгляд справи здійснювався
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу, за наявними
у справі матеріалами та закінчений
19.11.2014 р., судом оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги, з
підстав, що зазначені у позові.

Представник відповідача-1 (ТОВ
«Амстор») через канцелярію суду надав
письмові пояснення (вх. № 09-06/26085 від
19.11.2014 р.), які підтримав в судовому
засіданні, вважає, що в даному судовому
засіданні неможливо розглянути справу
по суті та заявив клопотання про
зупинення провадження у справі до
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
від 13.11.2014 року та до розгляду позову
про визнання договору недійсним,
матеріали якого господарським судом
Запорізької області направлені за
підсудністю до господарського суду
міста Києва.

Судом письмові пояснення (вх. № 09-06/26085
від 19.11.2014 р.) представника відповідача-1
(ТОВ «Амстор») прийняті до уваги та
залучені до матеріалів справи.

Представник позивача проти клопотання
представника відповідача-1 про
зупинення провадження заперечив,
вважає, що всі інші спори не стосуються
даного спору, крім того, відсутні
докази порушення провадження у справі
за позовом про визнання договору
недійсним.

Представник відповідача-2 (ТОВ «ТД
«Амстор») підтримав клопотання
представника відповідача-1 про
зупинення провадження у справі, вважає
що є достатньо підстав для вчинення
судом процесуальних дії щодо зупинення
провадження у даній справі.

Судом клопотання представника
відповідача-1 (ТОВ «Амстор») про
зупинення провадження у справі
відхилено.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк» (Банк,
позивач у справі) та товариство з
обмеженою відповідальністю «Амстор»
(позичальник, відповідач-1 у справі)
10.04.2006 р. уклали договір іпотечного
кредитування № 15-93/19-1793/06 з наступними
змінами та доповненнями (надалі -
Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору
(у редакції Договору про внесення змін
№ 15-93/19-1793/06-15 від 09.12.2010 р.) Банк надає
Позичальнику фінансовий кредит шляхом
відкриття мультивалютної
відновлювальної кредитної лінії у
сумі, яка на період з 09 грудня 2010 року по
10 грудня 2010 року не може перевищувати
7700000,00 доларів США та 251708789,06 російських
рублів. З 11 грудня 2010 року кредитна
лінія переводиться в режим
невідновлюваної кредитної лінії з
лімітом, який не може перевищувати
251708789,06 російських рублів (ліміт
кредитної лінії), на умовах,
передбачених Кредитним договором (Т.1,
арк.с. 25).

Згідно п. 1.2 Кредитного договору (у
редакції Договору про внесення змін №
15-93/19-1793/06-21 від 27.05.2013 р.) кінцевий термін
повернення кредиту в сумі 239089494,16 грн.
за графіком (п. 2 Договору про внесення
змін № 15-93/19-1793/06-21 від 27.05.2013 р.) - не
пізніше 29 грудня 2017 р. або 10 днів з
моменту отримання письмової вимоги
Банку про повернення кредиту та сплату
процентів у випадках, вказаних в п.3.3.4
Кредитного договору (арк.с.19-20).

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору
(у редакції Договору про внесення змін
№ 15-93/19-1793/06-21 від 27.05.2013 р.) проценти
за користування кредитом
нараховуються Банком на суму
фактичного щоденного залишку
заборгованості за отриманими коштами
та сплачується позичальником, виходячи
із встановленої Банком процентної
ставки у розмірі 13,1 процентів річних у
доларах США. Проценти за користування
кредитом в російських рублях
сплачуються Позичальником, виходячи із
встановленої Банком відсоткової
ставки, яка з 01 травня 2013 року
встановлюється на рівні 12,65 процентів
річних (Т.1, арк.с.19).

За управління фінансовим кредитом у
формі кредитної лінії Позичальник
щомісячно сплачує Банку винагороду
2000,00 грн., яка нараховується щомісячно 26
числа та сплачується не пізніше
останнього робочого дня поточного
місяця. Винагорода нараховується та
сплачується щомісячно незалежно від
кількості днів користування кредитом.
При достроковому погашенні кредиту
згідно строків обумовлених у п. 1.2
винагорода нараховується та
сплачується у день погашення кредиту
(п. 2.4 Кредитного договору).

Відповідно до п. 3.2.2 Кредитного
договору Позичальник зобов'язується
своєчасно сплачувати плату за кредит,
проценти за прострочення користування
кредитом на умовах і в порядку,
передбачених цим Договором, а також
суми передбаченої цим Договором
неустойки.

Пунктом 3.3.4 Кредитного договору (в
редакції Договору про внесення змін №
15-93/19-1793/06-12 від 31.03.2010 р.) Банк має право
вимагати від Позичальника (незалежно
від настання строку остаточного
повернення всіх одержаних в межах
кредитної лінії сум кредиту) сплати у
повному обсязі заборгованості за
кредитом та/або плати за кредит, та/або
процентів за неправомірне
користування кредитом, та/або суму
неустойки, передбачених цим Договором,
письмово попередивши про необхідність
такої сплати за 20 днів, зокрема, у разі
якщо Позичальник не виконав у строк
свої обов'язки по поверненню кредиту
та/або сплаті процентів за надання
кредиту, та/або плати за кредит, та/або
інші обов'язки по сплаті грошових
коштів, передбачені цим договором (Т.1,
арк.с. 28-29).

Матеріали справи містять докази
виконання позивачем зобов'язань щодо
надання кредитних коштів, а саме
меморіальні валютні ордери (Т.1, арк.с.
68-92) та банківські виписки по рахунку
відповідача-1 (Т.1, арк.с. 93-113).

В якості забезпечення виконання
зобов'язань перед позивачем щодо
повернення кредиту, сплати нарахованих
процентів, можливих штрафних санкцій
позивачем та ТОВ «Торгівельний будинок
«Амстор» (Поручитель, відповідач-2 у
справі) 10.04.2006 р. укладено договір
поруки № 15-94/19-2367/06 (надалі - договір
поруки) з наступними змінами (Т.1, арк. с.
41-48), що відповідає п. 2.8 Кредитного
договору.

Згідно з п. 2.2 договору поруки у випадку
невиконання або прострочення
виконання позичальником зобов'язань,
що випливають із Договору іпотечного
кредитування, Поручитель відповідає
перед Кредитором як солідарний боржник
в тому ж обсязі, що і Позичальник. У
випадку невиконання зобов'язань
Позичальником у строки, визначені
договором іпотечного кредитування,
кредитор зобов'язаний звернутися з
письмовою вимогою на адресу поручителя
(п. 3.1 договору поруки).

Про факт наявності у поручителя
(відповідача-2) певного кола зобов'язань
перед банком по зобов'язанням ТОВ
«Амстор» та обізнаність про неналежне
виконання відповідачем-1 зобов'язань за
кредитним договором свідчить рішення
господарського суду міста Києва у
справі № 910/14151/14 від 01.09.2014 р. (арк. с.
114-116), яке у відповідності до ст. 35 ГПК
України має преюдиційне значення при
вирішенні даного спору.

Позичальник зобов'язання щодо
повернення кредитних коштів та сплати
процентів за користування кредитом
належним чином не виконував, внаслідок
чого утворилась заборгованість.

У зв'язку з порушенням позичальником
зобов'язань за Кредитним договором,
зокрема щодо сплати процентів за
користування кредитом, позивач в
порядку п. 3.3.4 договору 20.06.2014 р.
спрямував на адресу відповідача-1
вимогу про повернення кредиту та
сплату процентів № 422-08-01-3/39 від 19.06.2014 р.
(Т.1, арк.с. 117-118).

Зазначена вимога отримана
відповідачем-1 02.07.2014 р., між тим
будь-яких заходів щодо сплати
заборгованості, процентів за
користування кредитом, комісійної
винагороди за кредитним договором не
вчинено.

Дослідивши наявні матеріали справи,
оцінивши надані докази,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, суд дійшов
висновку, що заявлені позовні вимоги
про стягнення строкової
заборгованості за кредитом,
заборгованості за простроченими та
нарахованими відсотками, простроченої
комісії, пені підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного:

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: договори та інші
правочини (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Нормами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Позичальник належним чином не виконав
покладені на нього зобов'язання за
Кредитним договором, а саме в
обумовлені строки не сплачував
проценти за користування кредитом,
комісію у розмірах та в терміни, як
передбачено умовами Кредитного
договору.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем-1 зобов'язань за Кредитним
договором, строкова заборгованість за
кредитом склала 239089494,16 рос. руб.,
прострочена комісія - 2000,00 грн.

Факт наявності строкової
заборгованості за Кредитним договором
в розмірі 239089494,16 рос. руб. та
простроченої комісії - 2000,00 грн.
підтверджується матеріалами справи.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
глави 71 ЦК України, якщо інше не
встановлено параграфом 2 і не випливає
із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. У разі
відсутності іншої домовленості сторін
проценти виплачуються щомісяця до дня
повернення позики (ст. 1048 ЦК України).

Позика вважається повернутою в момент
зарахування грошової суми, що
позичалася, на банківський рахунок
позикодавця (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Нормами ст. 1054 ЦК України встановлено,
що позичальник за кредитним договором
зобов'язаний повернути кредит та
сплатити відсотки у розмірі та на
умовах встановлених договором.

Згідно з п. 2.2. Кредитного договору (у
редакції Договору про внесення змін №
15-93/19-1793/06-21 від 27.05.2013 р.) процента ставка
за користування кредитами в російських
рублях з 01 травня 2013 р. становить 12,65
процентів річних.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку відповідно до умов
Кредитного договору з наступними
змінами до нього позивачем
відповідачу-1 нараховувалися відсотки
за користування кредитними коштами.
Загалом, станом на 09.07.2014 р. за
відповідачем-1 рахується
заборгованості за простроченими
відсоткам за користування кредитними
коштами в сумі 2520401,75 рос. руб. та
заборгованість за нарахованими
відсотками у розмірі 756120,53 рос. руб.

Факт наявності заборгованості
відповідача-1 за простроченими
відсотками за користування кредитом в
сумі 2520401,75 рос. руб. та заборгованість
за нарахованими відсотками у розмірі
756120,53 рос. руб. підтверджується
матеріалами справи.

За неналежне виконання відповідачем-1
зобов'язань за договором, позивачем
заявлена вимога про стягнення, пені в
сумі 2167,17 грн. за порушення строків
сплати відсотків за користування
кредитом, у відповідності до п. 5.1
Кредитного договору.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

За приписами ст. 611 ЦК України, одним з
наслідків порушення зобов'язання є
оплата неустойки (штрафу, пені) -
визначеної законом чи договором
грошової суми, що боржник зобов'язаний
сплатити кредитору у випадку
невиконання чи неналежного виконання
зобов'язання, зокрема у випадку
прострочення виконання зобов'язання.

Положеннями пункту 5.1 Кредитного
договору (в редакції Договору про
внесення змін № 15-93/19-8280/06-22 від 22.03.2013 р.)
встановлено, що за несвоєчасну сплату
сум кредиту та/або процентів за
користування кредитом, та/або плати за
кредит, та/або процентів за
неправомірне користування кредитом
Позичальник сплачує пеню, яка
обчислюється щоденно за методом
«факт/факт» від суми простроченого
платежу, у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє у період
прострочення. За несвоєчасну сплату
процентів за користування кредитом,
та/або плати за кредит, та/або процентів
за неправомірне користування кредитом,
що нараховані після настання кінцевої
дати повернення кредиту, що вказана у п.
1.2 цього договору пеня не
нараховується.

Згідно з розрахунком позивача (Т. 1 арк.
с. 66-67), до стягнення пред'явлена сума
пені за порушення строків сплати
відсотків за користування кредитом за
період з 07.04.2014 р. по 09.07.2014 р. в розмірі
2167,17 грн.

Суд спростовує доводи позивача щодо
правомірності нарахування штрафних
санкцій у вигляді пені за неналежне
виконання відповідачем-1 зобов'язань за
Кредитним договором виходячи з
наступного:

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про
тимчасові заходи на період проведення
антитерористичної операції»,
розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 р. №
1053, розпорядженням КМУ № 1079-р від 05.11.2014
р., листом НБУ від 18-112/64483 від 05.11.2014 р.,
розпорядженням КМУ від 07.11.2014 р. № 1085-р
на час проведення антитерористичної
операції забороняється нарахування
пені та/або штрафів на основну суму
заборгованості із зобов'язань за
кредитними договорами та договорами
позики з 14 квітня 2014 року громадянам
України, які зареєстровані та постійно
проживають або переселилися у період з
14 квітня 2014 року з населених пунктів,
визначених у затвердженому Кабінетом
Міністрів України переліку, де
проводилася антитерористична
операція, а також юридичним особам та
фізичним особам - підприємцям, що
провадять (провадили) свою
господарську діяльність на території
населених пунктів, визначених у
затвердженому Кабінетом Міністрів
України переліку, де проводилася
антитерористична операція. Банки та
інші фінансові установи, а також
кредитори зобов'язані скасувати
зазначеним у цій статті особам пеню
та/або штрафи, нараховані на основну
суму заборгованості із зобов'язань за
кредитними договорами і договорами
позики у період проведення
антитерористичної операції.

Позивачем не враховано часткового
погашення суми пені за попередні
періоди, тобто до 14.04.2014 р. і, як
наслідок, не дотримано вказівки про
заборону нарахування пені на
зобов'язання по сплаті відсотків.

В судовому засіданні 19.11.2014 р.,
наполягаючи на стягненні пені та
стверджуючи що Закон України «Про
тимчасові заходи на період проведення
антитерористичної операції» забороняє
нарахування пені тільки на тіло
кредиту, представник позивача
посилався на приписи статті 153.4.2
Податкового кодексу України, де надано
визначення Терміну «основна сума» і
він означає суму наданого кредиту,
позики або депозиту (строкових,
довірчих рахунків) без урахування
процентів, фіксованих виплат, премій,
виграшів, суму консолідованого
іпотечного боргу в частині, яка
відповідає ціні зобов'язання;
поверненням платником податку суми
цільової позики на поворотній основі
Фонду соціального захисту інвалідів.

Такі аргументи є хибними:

по-перше, посилаючись на статтю 153.4.2
Податкового кодексу України та
стверджуючи, що основна сума кредиту,
позики або депозиту, це сума без
урахування процентів, банк не має
нараховувати пеню на проценти взагалі,
оскільки в такому випадку це не є
зобов'язанням в розумінні ст. 509 ЦК
України, за порушення якого
нараховується неустойка у вигляді
пені, виходячи із приписів статей 549, 611
ЦК України;

по-друге, суд звертає увагу позивача, що
зазначена норма Закону стосується
оподаткування юридичної особи, в той
час як судом розглядаються спірні
кредитні відносини, які регулюються
статтею 1054 ЦК України, відповідно до
якої законодавець вказує на обов'язок
позичальника повернути кредит та
сплатити проценти, тобто за правовою
природою є зобов'язанням.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
позивачем безпідставно нарахована до
стягнення сума пені за простроченими
відсотками у розмірі 2167,17 грн., в
задоволені якої суд відмовляє.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно з ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою. Боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники.

Солідарна відповідальність настає у
випадках, прямо вказаних в законі чи
договорі, і при цьому кредитору
надається право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
від усіх боржників разом або від одного
із боржників. Якщо обов'язок не буде
виконано в повному обсязі одним із
боржників, кредитор вправі вимагати
неодержане від інших солідарних
боржників.

Приписами Цивільного Кодексу України,
зокрема, передбачено таке :

- солідарний обов'язок виникає у
випадках, встановлених договором або
законом (стаття 541 ЦК України);

- виконання солідарного обов'язку в
повному обсязі одним із боржників
припиняє обов'язок решти солідарних
боржників перед кредитором (ч. 4 ст. 543 ЦК
України);

- боржник, який виконав солідарний
обов'язок, має право на зворотну Вимогу
(регрес) до кожного з решти солідарних
боржників у рівній частці, якщо інше не
встановлено договором або законом, за
вирахуванням частки, яка припадає на
нього (частина перша статті 544 ЦК
України).

Часткова (дольова) відповідальність
полягає в тому, що кожен із учасників
зобов'язання несе відповідальність у
межах своєї частки.

Солідарні боржники залишаються
зобов'язаними до того моменту, поки їх
обов'язок не буде виконано повністю.
Виконання обов'язку в повному обсязі
одним із боржників припиняє обов'язок
решти солідарних боржників перед
кредитором. Боржник, який виконав
солідарний обов'язок, має право
пред'явити регресну вимогу до решти
солідарних боржників у рівній частці,
якщо інше не встановлено договором або
законом, крім частки, яка припадає на
нього. Якщо один із солідарних
боржників не сплатив частку, яка
належить солідарному боржникові,
несплачене припадає на кожного з решти
солідарних боржників у рівній частці.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, постанов
господарських судів України»: якщо
кілька відповідачів, до яких
пред'явлено вимогу, солідарно
відповідають за зобов'язаннями,
господарським судом може бути виданий
один наказ, в якому вказується, що право
стягнення є солідарним (частина друга
статті 18 Закону України "Про виконавче
провадження").

Зазначене свідчить, що позивач
правомірно звернувся з позовом про
стягнення заборгованості, яка виникла
внаслідок неналежного виконання
зобов'язань за Кредитним договором в
частині дострокового повернення тіла
кредиту, відсотків за користування
кредитними коштами, комісії до
відповідача-1 та до відповідача-2, які
відповідають як солідарні боржники.

За таких обставин позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені наявними в
матеріалах справи доказами,
відповідають чинному законодавству,
тому підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідачі не надали суду доказів, які
б спростовували повністю або частково
позицію позивача.

Відповідно до витягу з офіційного
сайту Національного Банку України курс
російського рубля по відношенню до
гривні станом на 09.07.2014 р. становить 3,3865
гривень за 10 російських рублів (Т.1,
арк.с. 143).

Судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, відповідно до статті 49
ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82, 84-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з товариства
з обмеженою відповідальністю «Амстор»
(83012, місто Донецьк, вул. Соколина, буд. 38,
поштова адреса: 69000, м. Запоріжжя, вулиця
Перемоги, 64, ) та
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгівельний
будинок «Амстор» (83012, м. Донецьк, вул.
Соколина, буд. 38, поштова адреса: 69000, м.
Запоріжжя, вул. Перемоги, 64, ) на користь публічного
акціонерного товариства «Акціонерний
комерційний промислово-інвестиційний
банк» (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, код
ЄДРПОУ 0003994,16 рос. руб. (двісті
тридцять дев'ять мільйонів вісімдесят
дев'ять тисяч чотириста дев'яносто
чотири рос. руб. 16 коп.) строкової
заборгованості за кредитом, 2520401,75 рос.
руб. (два мільйони п'ятсот двадцять
тисяч чотириста один рос. руб. 75 коп.)
заборгованості за простроченими
відсотками за користування кредитом,
756120,53 рос. руб. (сімсот п'ятдесят шість
тисяч сто двадцять рос. руб. 53 коп.)
заборгованості за нарахованими
відсотками, що загалом становить 82077251,47
грн. (вісімдесят два мільйони сімдесят
сім тисяч двісті п'ятдесят одну грн. 47
коп.) за курсом НБУ станом на 09.07.2014 р.,
2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.)
простроченої комісії, 73078,07 грн.
(сімдесят три тисячі сімдесят вісім
грн. 07 коп.) судового збору. Видати
наказ.

3. В інший частині позовних вимог -
відмовити.

Суддя
В.В.
Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно
із вимогами ст. 84 ГПК України, 26
листопада 2014 р.