ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.14р. Справа № 904/4733/14

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Криворізької
міської ради

про скасування рішення Виконавчого
комітету Криворізької міської ради №106
від 09.04.2014р. в частині затвердження п.5
акту комісії з визначення розміру
збитків, заподіяних власникам землі та
землекористувачам, від 27.03.2014р. №7

Суддя
Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - ОСОБА_2, довіреність №б/н від
24.05.14р.

Відповідача - Паламарчук Є.П.,
довіреність №7/26-1147 від 27.12.13р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить скасувати рішення
Виконавчого комітету Криворізької
міської ради №106 від 09.04.14р. в частині
затвердження п.5 акту комісії з
визначення розміру збитків, заподіяних
власникам землі та землекористувачам
від 27.03.14р. № 7, посилаючись на те, що
воно суперечить чинному законодавству.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи
тим, що Позивач, починаючи з 03.09.12р.,
зобов'язаний декларувати та сплачувати
орендну плату за земельну ділянку,
розмір якої обчислений виходячи з
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки. Однак, Позивач, починаючи з
вказаного терміну подовжував
декларувати та сплачувати орендну
плату за землю, обчислену, виходячи з
розміру нормативної грошової оцінки
земельної ділянки, цільовим
призначенням якої є реконструкція
комплексу будівель та споруд (грошова
оцінка 874 111,50 грн.), а не його розміщення
(грошова оцінка 4 370 557,50 грн.), тобто у
розмірі значно нижчому від належного.
Внаслідок використання спірної
земельної ділянки без правоустановчих
документів з 03.09.12р. по 31.12.13р.,
територіальна громада міста, як
власник земельної ділянки, не одержала
дохід (у вигляді орендної плати за
землю) до міського бюджету у розмірі 107
360,57 грн., що спричинило заподіяння їй
збитків у вказаному розмірі. Спірне
рішення прийнято компетентним органом,
на підставі чинного законодавства,
тому підстави для визнання акта
недійсним, відсутні.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 01.08.14р.
припинено провадження у даній справі,
у зв'язку з тим, що даний спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України, оскільки до компетенції
господарських судів не відноситься
розгляд справ у спорах: про
оскарження нормативно-правових актів,
ухвалених суб'єктом владних
повноважень, яким останній зобов'язує
суб'єкта господарювання вчинити певні
дії, утриматись від вчинення певних дій
або нести відповідальність; про
оскарження суб'єктом
господарювання дій (бездіяльності)
органу державної влади, органу
місцевого самоврядування, іншого
суб'єкта владних повноважень, їхньої
посадової чи службової особи, що
випливають з наданих їм владних
управлінських функцій, якщо ці дії
(бездіяльність) не пов'язані з
відносинами, у сфері господарювання;
між суб'єктами владних повноважень з
приводу їхньої компетенції у сфері
управління; з приводу укладання та
виконання адміністративних
договорів; за зверненням суб'єкта
владних повноважень у випадках,
встановлених законом.

Позивач оскаржив зазначену ухвалу
суду.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
01.09.14р. у справі № 904/4733/14, апеляційну
скаргу Позивача задоволено, ухвалу
господарського суду
Дніпропетровської області від 01.08.14р. -
скасовано, а справу передано на розгляд
місцевого господарського суду.

Автоматизованою системою ДСС, справу
передано для розгляду судді Юзікову
С.Г.

Розгляд справи відкладався.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України,
розглядається за наявними у ній
матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Основним законом.

Згідно зі ст. 83 Земельного кодексу
України у комунальній власності
перебувають усі землі в межах
населених пунктів, крім земель
приватної та державної власності, а
також земельні ділянки за їх межами, на
яких розташовані об'єкти комунальної
власності. Аналогічну норму містять 16,
60 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні".

На підставі ст. 80 Земельного кодексу
України територіальна громада є
суб'єктом права власності на землі
комунальної власності та реалізує це
право безпосередньо або через органи
місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 10 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні",
Криворізька міська рада наділена
повноваженнями виступати
представником територіальної громади
м.Кривого Рогу, та від її імені й в її
інтересах здійснює відповідні дії.

Статтею 12 Земельного кодексу України
визначено, що до повноважень міських
рад у галузі земельних відносин на
території міста належить
розпорядження землями територіальної
громади.

За даними Відповідача (не оспорюваним
Позивачем), починаючи з 2005р. Позивач
орендував земельну ділянку
комерційного використання площею 0,5157
га по АДРЕСА_1 для реконструкції
комплексу будівель та споруд
тюнінг-центру.

На підставі рішенням Криворізької
міської ради від 25.07.12р. №1286 "Про
поновлення договорів оренди земельних
ділянок" з ФОП ОСОБА_1 укладено договір
оренди вищевказаної земельної ділянки
на 5 років, але вже під розміщення
комплексу будівель та споруд
тюнінг-центру.

Пунктом 3.1.2 рішення зобов'язано ФОП
ОСОБА_1 у тримісячний термін від дати
ухвалення рішення укласти з міською
радою договір оренди земельної ділянки
та зареєструвати його в органі, що
здійснює державну реєстрацію
правоустановчих документів на землю.

У п. 7 договору оренди землі сторони
погодили, що річна орендна плата
вноситься орендарем у трикратному
розмірі земельного податку, що
встановлюється Податковим кодексом
України, не підставі витягу із
технічної документації (або довідки)
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки…

Відповідно до п. 9 цього договору річна
орендна плата за користування
земельною ділянкою за період з дати
закінчення договору оренди від 20.08.10р.
до укладення цього договору
провадиться орендарем відповідно до
Податкового кодексу України.

Проте Позивач, у порушення чинного на
той час законодавства, не зареєстрував
договір.

Однак, право оренди зазначеної
земельної ділянки зареєстровано за
Позивачем у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, як реєстрацію
іншого речового права за № 24230082 від
14.07.14р. на строк до 08.07.19р.

Розрахунок розміру орендної плати за
землю до договору оренди від 02.09.10р.
№45, термін дії якого закінчився
02.09.12р., виконаний на підставі довідки
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки від 29.07.10р. №1798, яка
становила 874 111,50 грн.

У зв'язку зі зміною цільового
призначення земельної ділянки з
"реконструкції комплексу будівель та
споруд для розташування тюнінг-центру
"Юність" на "розміщення комплексу
будівель і споруд тюнінг-центру",
змінився і розмір нормативної грошової
оцінки вказаної земельної ділянки та
становить 4 370 557,50 грн.

При перевірці законності використання
земель міста Державною інспекцією
сільського господарства в
Дніпропетровській області виявлено
порушення земельного законодавства, що
полягає в зайнятті ФОП ОСОБА_1
земельної ділянки площею 5 157 м2 для
розміщення комплексу будівель та
споруд тюнінг-центру на АДРЕСА_1 без
правоустановчих документів на землю
(акт перевірки від 24.04.13р.). В акті,
зокрема, зазначено, що на ділянці
розташовано об'єкти нерухомого майна,
які належать на праві приватної
власності ФОП ОСОБА_1 та
використовуються ним для надання
послуг з технічного обслуговування та
ремонту автотранспортних засобів.
Даний акт складений за присутністю
ФОП ОСОБА_1, підписаний ним, не
оскаржувався.

Відповідач, з посиланням на ст. 156, 157 ЗК
України, постанови Кабінету Міністрів
України від 19.04.93р. № 284 "Про порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам",
прийняв рішення № 106 від 09.04.14р. (далі -
Рішення), яким затвердив акт від 27.03.14р.
№7 комісії з визначення розміру
збитків, заподіяних власникам землі та
землекористувачам (далі - Акт).

За висновками комісії фізична особа
підприємець ОСОБА_1 заподіяв
територіальній громаді міста, як
власнику земельної ділянки, внаслідок
обмеження її прав щодо одержання
доходу (у вигляді орендної плати за
землю) збитки у розмірі 107 360,57 грн. за
користування земельною ділянкою без
правоустановчих документів з 03.09.12р. до
31.12.13р.

Позивач не погодився із зазначеним
Рішенням.

Вимога Позивача про скасування рішення
Виконавчого комітету Криворізької
міської ради №106 від 09.04. 14р. у частині
затвердження п.5 акту комісії з
визначення розміру збитків, заподіяних
власникам землі та землекористувачам
від 27.03.14р. року № 7, є предметом спору у
даній справи.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права або інтересу.

Цією нормою визначено перелік способів
судового захисту, одним з яких є
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

З 01.01.11р. набрав чинності Податковий
кодекс України, відповідно до ст. 288
якого встановлено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки.

Згідно зі ст. 287 ПК України власники
землі та землекористувачі сплачують
плату за землю з дня виникнення права
власності або права користування
земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної та комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України). Обчислення розміру орендної
плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Розмір орендної плати за земельні
ділянки встановлюється у договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою 3 відсотків нормативної
грошової оцінки, та не може
перевищувати для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12
відсотків нормативної грошової оцінки
(ст. 288.5-288.5.2 ПК України).

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
оцінку земель" нормативна грошова
оцінка земельних ділянок проводиться
відповідно до державних стандартів,
норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок проводиться: розташованих у
межах населених пунктів незалежно
від їх цільового призначення - не рідше
ніж один раз на 5-7 років; розташованих
за межами населених пунктів земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення - не рідше ніж один раз на 5-7
років, а несільськогосподарського
призначення - не рідше ніж один раз на
7-10 років. Нормативна грошова оцінка
земельних ділянок проводиться
юридичними особами, які є розробниками
документації із землеустрою
відповідно до Закону України "Про
землеустрій". Стаття 20 цього Закону
передбачає, що за результатами
бонітування ґрунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок складається
технічна документація, а за
результатами проведення експертної
грошової оцінки земельних ділянок
складається звіт.

Технічна документація з нормативної
грошової оцінки земельних ділянок у
межах населених пунктів
затверджується відповідною міською
радою (ст.23 Закону України "Про оцінку
земель").

Статтею18 Закону України "Про оренду
землі" передбачалося, що договір
оренди землі набирає чинності після
його державної реєстрації. Однак,
відповідно до п.2 Закону України "Про
внесення змін до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" та інших
законодавчих актів України" ст. 18
Закону України "Про оренду землі"
виключено, ці положення закону набрали
чинності з 01.01.13р., за ними вимогу
державної реєстрації договорів оренди
землі замінено на обов'язкову державну
реєстрацію безпосередньо права, яке
виникає на підставі такого договору.

Статтею 156 Земельного кодексу України
визначено, що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок:

а) вилучення (викупу)
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для потреб, не
пов'язаних із сільськогосподарським і
лісогосподарським виробництвом;

б) тимчасового зайняття
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників для інших видів
використання;

в) встановлення обмежень щодо
використання земельних ділянок;

г) погіршення якості ґрунтового
покриву та інших корисних властивостей
сільськогосподарських угідь, лісових
земель та чагарників;

ґ) приведення сільськогосподарських
угідь, лісових земель та чагарників у
непридатний для використання стан;

д) неодержання доходів за час
тимчасового невикористання земельної
ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі
та землекористувачам здійснюють
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, які використовують
земельні ділянки, а також органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, громадяни та юридичні
особи, діяльність яких обмежує права
власників і землекористувачів або
погіршує якість земель, розташованих у
зоні їх впливу, в тому числі внаслідок
хімічного і радіоактивного
забруднення території, засмічення
промисловими, побутовими та іншими
відходами і стічними водами. Порядок
визначення та відшкодування збитків
власникам землі і землекористувачам
встановлюється Кабінетом Міністрів
України (ст. 157 Земельного кодексу
України).

Відповідно до ст.22 ЦК України особа,
якій завдано збитків у результаті
порушення її цивільного права, має
право на їх відшкодування. Збитками є: 1)
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки); 2)
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право. На вимогу особи, якій завдано
шкоди, та відповідно до обставин справи
майнова шкода може бути відшкодована і
в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана
майну, може відшкодовуватися в натурі
(передання речі того ж роду та тієї ж
якості, полагодження пошкодженої речі
тощо).

Згідно зі ст.224 ГК України учасник
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою
сторін у договорі оренди (крім строків
внесення орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України.
Обчислення розміру орендної плати за
землю здійснюється з урахуванням
індексів інфляції, якщо інше не
передбачено договором оренди.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Перевіривши доводи сторін, суд вважає,
що позов підлягає задоволенню.

Так, п. 5 оскаржуваного акту визначено
розмір збитків, завданих Відповідачеві
внаслідок користування Позивачем
земельною ділянкою по АДРЕСА_1. Збитки
визначено за користування землею без
правовстановлюючих документів з 03.09.12р.
до 31.12.13р. у розмірі 107 360,57 грн. без
розбивки періодів користування.

Однак, протягом зазначеного строку
набрали чинності зміни до діючого
законодавства, у результаті чого з
01.01.13р. скасовано норму про
необхідність державної реєстрації
договору оренди землі. У зв'язку з цим,
договір оренди зазначеної земельної
ділянки від 12.10.12р. набув чинності з
01.01.13р.

Відтак, Відповідач міг нараховувати
збитки за користування Позивачем
земельною ділянкою за період до 31.12.12р.,
а з 01.01.13р. він міг стягувати орендну
плату. Нарахування збитків за увесь
період, визначений у акті, є
неправомірним.

Згідно зі ст. 49 ГПК України
господарські витрати у справі слід
покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 66, 67, 75, 82-84, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення Виконавчого
комітету Криворізької міської ради №
106 від 09.04.14р. в частині затвердження п. 5
акту комісії з визначення розміру
збитків, заподіяних власникам землі та
землекористувачам, від 27.03.2014р. №7.

Стягнути з Виконавчого комітету
Криворізької міської (50101, м. Кривий Ріг,
пл. Радянська, 1, код 040 521 69) на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (50049,
АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) 1 218,00
грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
підписання його повного тексту.

Суддя
С.Г. Юзіков

Рішення підписане _________________