м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20419/13 20.11.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання Бігмі
Я.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛИБІДЬ 33» доКомунального
підприємства «Керуюча дирекція
Шевченківського району»
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації провизнання
належним балансоутримувачем та
передачу документів

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Стукалова Г.В.
(представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33"
(надалі також - «Позивач») звернулась до
Господарського суду міста Києва з
позовом Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Шевченківського
району» Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації
(надалі також - «Відповідач») про
визнання належним балансоутримувачем
багатоквартирного житлового будинку
по вул. Жилянській, 120Б в місті Києві та
зобов'язання передати документи на
багатоквартирний житловий будинок по
вул. Жилянській, 120Б в місті Києві.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що
Згідно зі Статуту Об'єднання спів
власників багатоквартирного будинку
"ЛИБІДЬ 33", вказане обґєднання створено
власниками квартир та/або приміщень
багатоквартирного будинку № 120 Б на
вул. Жилянській в Шевченківському
районі міста Києва відповідно до
Закону України "Про обґєднання
співвласників багатоквартирного
будинку". Відповідно до протоколу № 4
від 03.09.2013 Об'єднання спів власників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33",
об'єднання вирішило прийняти житловий
будинок по вул. Жилянській, 120-Б в
Шевченківському районі м. Києва на
баланс та обслуговування позивача,
звернутися до Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації з
листом щодо передачі будинку на баланс
позивача, надано повноваження Голові
Правління Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33"
Хасанову Андрію Володимировичу на
підписання акту приймання-передачі
будинку на баланс Позивача. 12.09.2013
Шевченківська районна в місті Києві
державна адміністрація видала
розпорядження № 546 "Про забезпечення
передачі житлового будинку № 120-Б по
вулиці Жилянській у Шевченківському
районі м. Києва на баланс об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "ЛИБІДЬ 33", відповідно до якого
доручено забезпечити передачу
житлового будинку № 120-Б по вулиці
Жилянській у Шевченківському районі м.
Києва, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва та переданий до сфери
управління Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації, з
балансу КП "Керуюча дирекція
Шевченківського району" на баланс
Об'єднання співвласників бага
токвартирного будинку "ЛИБІДЬ 33". 14.10.2013
року позивач звернувся до КП "Керуюча
дирекція Ше вченківського району" із
заявою, в якій просив надати документи
на житловий будинок, що знаходиться по
вул. Жилянській, 120Б в місті Києві.
Однак, Листом від 14.10.2013 року Відповідач
повідомив Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
про те, що 24.09.2013 року Шевченківська
районна в місті Києві державна
адміністрація видала розпорядження №
576 "Про визнання таким, що втратило
чинність розпорядження Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 546 від 12.09.2013 "Про
забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33",
відповідно до якого визнано таким, що
втратило чинність розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації № 546 від 12.09.2013
"Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33".
Таким чином, Позивач зазначає, що
оскільки Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
має право отримати на баланс і отримало
на баланс будинок вул.Жилянській, 120Б в
місті Києві, але Відповідач не визнає
позивача належним балансоутримувачем
вказаного будинку та вважає себе
безпосереднім балансоутримувачем,
Позивач вбачає за необхідне звернутися
до суду за захистом свого порушеного
права.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 23.10.2013 р. порушено провадження у
справі № 910/20419/13, судове засідання
призначено на 13.11.2013 р.

13.11.2013 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
представника позивача на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі надійшли
додаткові докази по справі, а саме:
письмове підтвердження того, що у
провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір, немає
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав та
не має рішення цих органів з такого
спору; довідку про наявність
Відповідача у ЄДРПОУ станом на день
розгляду справи; копії рішень
господарських судів.

13.11.2013 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
представника відповідача надійшов
письмовий відзив на позовну заяву та
клопотання про зупинення провадження у
справі №910/20419/13 до вирішення пов'язаної
з нею іншої господарської справи №
910/19995/13 за позовом Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "ЛИБІДЬ 33" до Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання
розпорядження недійсним.

13.11.2013 року в судове засідання з'явились
представники сторін. Представник
відповідача в судовому засіданні
підтримав подане клопотання та просив
Суд зупинити провадження 910/20419/13 до
вирішення пов'язаної з нею іншої
господарської справи №910/19995/13.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.11.2013 року зупинено
провадження у справі № 910/20419/13 до
вирішення господарської справи №
910/19995/13 за позовом Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "ЛИБІДЬ 33" до Шевченківської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання
розпорядження недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 21.10.2014 року поновлено
провадження по справі № 910/20419/13, судове
засідання призначено на 06.11.2014 року.

06.11.2014 року в судове засідання
представники сторін не з'явились, про
поважні причини неявки Суд не
повідомили.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.11.2014 року відкладено
розгляд справи на 20.11.2014 року.

20.11.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від
Відповідача відзив на позовну заяву, в
якому зазначено, що господарськими
судами була визнана правомірність
розпорядження № 576 "Про визнання таким,
що втратило чинність розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації № 546 від 12.09.2013
"Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33".

В судовому засіданні 20.11.2014 року
представник Відповідача проти
задоволення позовних вимог заперечив.
Представник Позивача в судове
засідання не з'явився, про поважні
причини нез'явлення суд не повідомив,
про час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином, що
підтверджується відміткою про
відправлення на Ухвалі Господарського
суду м. Києва від 06.11.2014.

За таких обставин, незважаючи на те, що
представник Позивача в судове
засідання 20.11.2014 року не з'явився, за
висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаного
учасника судового спору не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 20 листопада 2014
року, на підставі статті 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено вступну та
резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

Згідно зі Статуту Об'єднання спів
власників багатоквартирного будинку
"ЛИБІДЬ 33", вказане обґєднання створено
власниками квартир та/або приміщень
багатоквартирного будинку № 120 Б на
вул. Жилянській в Шевченківському
районі міста Києва відповідно до
Закону України "Про обґєднання
співвласників багатоквартирного
будинку".

Відповідно до протоколу № 4 від 03.09.2013
Об'єднання спів власників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33",
об'єднання вирішило прийняти житловий
будинок по вул. Жилянській, 120-Б в
Шевченківському районі м. Києва на
баланс та обслуговування позивача,
звернутися до Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації з
листом щодо передачі будинку на баланс
позивача, надано повноваження Голові
Правління Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33"
Хасанову Андрію Володимировичу на
підписання акту приймання-передачі
будинку на баланс Позивача.

12.09.2013 року Шевченківська районна в
місті Києві державна адміністрація
видала розпорядження № 546 "Про
забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33",
відповідно до якого доручено
забезпечити передачу житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва, що
належить до комунальної власності
територіальної громади міста Києва та
переданий до сфери управління
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації, з балансу КП
"Керуюча дирекція Шевченківського
району" на баланс Об'єднання
співвласників бага токвартирного
будинку "ЛИБІДЬ 33".

Також, вказаним розпорядженням № 546 від
12.09.2013 доручено балансоутримувачу
будинку - КП "Керуюча дирекція
Шевченківського району" здійснити всі
необхідні організаційно - правові
заходи, повґязані з прийманням -
передачею вказаного житлового будинку
(п. 2.1), після здійснення передачі
житлового будинку № 120-Б по вулиці
Жилянській у Шевченківському районі м.
Києва на баланс Обґєднання
співвласників бага токвартирного
будинку "ЛИБІДЬ 33" списати його з
балансу підприємства у встановленому
порядку (п. 2.2).

Відповідно до акту приймання - передачі
житлового комплексу або його частини з
балансу на баланс, складеного та
підписаного між позивачем та
посадовими особами КП "Керуюча
дирекція Шевченкі вського району",
балансу КП "Керуюча дирекція
Шевченківського району" було передано
на баланс Об'єдна ння співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33"
житловий будинок № 120-Б по вулиці
Жилянській у Шевченківському районі м.
Києва.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач зазначає, що 14.10.2013 року
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
звернулось до КП "Керуюча дирекція Ше
вченківського району" із заявою, в якій
просило надати документи на житловий
будинок, що знаходиться по вул.
Жилянській, 120Б в місті Києві. Однак,
Листом від 14.10.2013 року Відповідач
повідомив Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
про те, що 24.09.2013 року Шевченківська
районна в місті Києві державна
адміністрація видала розпорядження №
576 "Про визнання таким, що втратило
чинність розпорядження Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації №546 від 12.09.2013 "Про
забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33",
відповідно до якого визнано таким, що
втратило чинність розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації №546 від 12.09.2013
"Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33".
Таким чином, Позивач зазначає, що
оскільки Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
має право отримати на баланс і отримало
на баланс будинок вул.Жилянській, 120Б в
місті Києві, але Відповідач не визнає
позивача належним балансоутримувачем
вказаного будинку та вважає себе
безпосереднім балансоутримувачем,
Позивач вбачає за необхідне звернутися
до суду за захистом свого порушеного
права.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛИБІДЬ 33» не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів (стаття 20
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

За змістом статей 15, 16 Цивільного
кодексу України, статті 20
Господарського кодексу України та
статті 1 Господарського процесуального
кодексу України, необхідною умовою
застосування судом певного способу
захисту є наявність, доведена
належними у розумінні статті 34
Господарського процесуального кодексу
України доказами, певного
суб'єктивного права (інтересу) у
Позивача та порушення (невизнання або
оспорювання) цього права (інтересу) з
боку Відповідача, а також - належності
обраного способу судового захисту.

Як вбачається з позовних вимог
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»,
останні вмотивовані тим, що Позивач має
право отримати на баланс і отримало на
баланс будинок вул.Жилянській, 120Б в
місті Києві, але Відповідач не визнає
позивача належним балансоутримувачем
вказаного будинку та вважає себе
безпосереднім балансоутримувачем.

Однак, Суд не погоджується з
вищезазначеними доводами Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛИБІДЬ 33», з огляду на
наступне.

24.09.2013 Шевченківська районна в місті
Києві державна адміністрація видала
розпорядження № 576 "Про визнання таким,
що втратило чинність розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації № 546 від 12.09.2013
"Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33",
відповідно до якого визнано таким, що
втратило чинність розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації № 546 від 12.09.2013
"Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33".

Як встановлено Судом, Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛИБІДЬ 33» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Шевченківської районної в
м. Києві державної адміністрації про
визнання недійсним розпорядження від
24.09.2013 № 576 "Про визнання таким, що
втратило чинність розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації від 12.09.2013 № 546
"Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б" по вул. Жилянській у
Шевченківському районі міста Києва на
баланс обґєднання співвласників
багатоквартирного будинку "Либідь 33".

Як вбачається з матеріалів справи,
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 у справі № 910/19995/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 10.06.2014 та
Постановою Вищого господарського суду
України від 23.07.2014 року, у позові
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33" до
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації про визнання
недійсним розпорядження від 24.09.2013 № 576
"Про визнання таким, що втратило
чинність розпорядження Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 12.09.2013 № 546 "Про
забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б" по вул. Жилянській у
Шевченківському районі міста Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Либідь 33"
відмовлено.

Так, Рішенням Господарського суду
міста Києва від 24.03.2014 у справі №910/19995/13
встановлено наступне.

Стаття 1 Закону України "Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку" наводить терміни, що
вживаються у Законі у такому значенні:
житловий комплекс - єдиний комплекс
нерухомого майна, що утворений
земельною ділянкою в установлених
межах, розміщеним на ній жилим
багатоквартирним будинком або його
частиною разом із спорудами та
інженерними мережами, які утворюють
цілісний майновий комплекс.

В частині 4 статті 4 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку" зазначено,
що основна діяльність об'єднання
полягає у здійсненні функцій, що
забезпечують реалізацію прав
власників приміщень на володіння та
користування спільним майном членів
об'єднання, належне утримання будинку
та прибудинкової території, сприяння
членами об'єднання в отриманні
житлово-комунальних на інших послуг
належної якості за обґрунтованими
цінами та виконання ними своїх
зобов'язань, пов'язаних з діяльністю
об'єднання.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що правовий порядок в
Україні грунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно статті 1 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації",
виконавчу владу в областях, районах,
районах Автономної Республіки Крим, у
містах Києві та Севастополі здійснюють
обласні, районні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації.

Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади. Місцева державна адміністрація
в межах своїх повноважень здійснює
виконавчу владу на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.
Особливості здійснення виконавчої
влади у містах Києві та Севастополі
визначаються окремими законами
України.

Відповідно до статті 6 Закону України
"Про місцеві державні адміністрації",
на виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України, міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади,
які відповідно до закону забезпечують
нормативно-правове регулювання,
власних і делегованих повноважень
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази.

Статтею 41 Закону України "Про місцеві
державні адміністрації" визначено, що
голови місцевих державних
адміністрацій видають розпорядження
одноособово і несуть за них
відповідальність згідно із
законодавством.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
столицю України - місто-герой Київ"
Київська міська та районні в місті ради
мають власні виконавчі органи, які
утворюються відповідно Київською
міською радою, районними в місті
радами, підзвітні та підконтрольні
відповідним радам.

Отже, особливості здійснення
виконавчої влади та місцевого
самоврядування в місті Києві визначені
в Законі України "Про столицю України -
місто-герой Київ" і полягають в тому, що
місцеве самоврядування в місті Києві
здійснюється територіальною громадою
міста як безпосередньо, так і через
Київську міську раду, районні в місті
ради, які утворюють відповідно власні
виконавчі органи (частина перша статті
8, стаття 10).

Згідно рішення Конституційного Суду
України у справі за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування),
Конституційний Суд України вирішив, що
в аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 19,
статті 144 Конституції України, статті 25,
частин першої, десятої статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з
наступними змінами) стосовно права
органу місцевого самоврядування
скасовувати свої раніше прийняті
рішення та вносити до них зміни
необхідно розуміти так, що орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України

Також, у наведеному рішенні,
Конституційний Суд України вказав, що
відповідно до Конституції України
народ здійснює владу безпосередньо і
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування (частина
друга статті 5). В Основному Законі
України встановлено, що місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України (частина перша статті
140).

Виходячи з цих конституційних положень
у системному зв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у своєму Рішенні від 26
березня 2002 року визначив
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, які не є
органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України (пункти 4, 5
мотивувальної частини Рішення від 26
березня 2002 року N 6-рп/2002 у справі про
охорону трудових прав депутатів
місцевих рад).

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень вбачається, що
ці органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа
про охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Статтею 5 Закону України "Про місцеве
самоврядування" визначено, що система
місцевого самоврядування включає:
територіальну громаду; сільську,
селищну, міську раду; сільського,
селищного, міського голову; виконавчі
органи сільської, селищної, міської
ради; районні та обласні ради, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення. У
містах з районним поділом за рішенням
територіальної громади міста або
міської ради відповідно до цього
Закону можуть утворюватися районні в
місті ради. Районні в містах ради
утворюють свої виконавчі органи та
обирають голову ради, який одночасно є
і головою її виконавчого комітету.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Таким чином, при розгляді справи
№910/19995/13, господарські суди дійшли
висновку про те, що Шевченківська
районна в місті Києві державна
адміністрація, видавши розпорядження
від 24.09.2013 № 576 "Про визнання таким, що
втратило чинність розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації № 546 від 12.09.2013
"Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "ЛИБІДЬ 33",
діяла в межах та у спосіб, визначених
ст. 19 Конституції України, Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" та Закону України "Про
столицю України - місто-герой Київ",
тобто як місцевий орган виконавчої
влади.

Також, господарськими судами при
розгляді справи №910/19995/13 встановлено,
що прав та охоронюваних законом
інтересів Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
розпорядження від 24.09.2013 № 576 "Про
визнання таким, що втратило чинність
розпорядження Шевченківської районної
в місті Києві державної адміністрації
№ 546 від 12.09.2013 "Про забезпечення
передачі житлового будинку № 120-Б по
вулиці Жилянській у Шевченківському
районі м. Києва на баланс об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "ЛИБІДЬ 33" не порушує, адже
виходячи з статутних цілей діяльності
позивача та вимог 1 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку", основною
метою діяльності позивача є
забезпечення прав його членів, належне
утримання будинку та прибудинкової
території, тощо, проте, станом на момент
прийняття розпорядження від 24.09.2013 № 576
та на момент вирішення спору позивачем
не надано належних та допустимих
доказів в розумінні ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України того, що у нього наявне майно,
яке складає власність членів
обґєднання, і передано йому для
належного утримання, використання,
тощо.

Крім того, в Постанові Вищого
господарського суду України від 23.07.2014
року у справі №910/19995/13 суд касаційної
інстанції зазначив, що як на момент
прийняття розпорядження про передачу
будинку на баланс позивача, так і
розпорядження від 24.09.2013 № 576,
багатоквартирного будинку по вул.
Жилянській, 120-Б в м.Києві не існувало.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного
Суду України "Про незалежність судової
влади" від 13.06.2007 р. №8 передбачено, що за
змістом частини п'ятої статті 124
Конституції України судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України і тому вважаються
законними, доки вони не скасовані в
апеляційному чи касаційному порядку
або не переглянуті компетентним судом
в іншому порядку, визначеному
процесуальним законом, в межах
провадження справи, в якій вони
ухвалені. Виключне право перевірки
законності та обґрунтованості судових
рішень має відповідний суд згідно з
процесуальним законодавством.
Оскарження у будь-який спосіб судових
рішень, діяльності судів і суддів щодо
розгляду та вирішення справи поза
передбаченим процесуальним законом
порядком у справі не допускається, і
суди повинні відмовляти у прийнятті
позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
встановлено, що суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду
з прав людини одним з основних
елементів верховенства права є принцип
правової певності, який серед іншого
передбачає, що рішення суду з будь-якої
справи, яке набрало законної сили, не
може бути поставлено під сумнів (див.
рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v.
Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v.
Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про
Конвенцію про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року та
юрисдикцію Європейського суду з прав
людини" від 18.11.2003 р. №01-8/1427).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення
Європейського суду з прав людини від
19.02.2009 р. у справі "Христов проти
України" одним з основоположних
аспектів верховенства права є принцип
юридичної визначеності, згідно з яким у
разі остаточного вирішення спору
судами їхнє рішення, що набрало
законної сили, не може ставитися під
сумнів (справа "Брумареску проти
Румунії", п. 61). Принцип юридичної
визначеності вимагає поваги до
принципу res judicata, тобто поваги до
остаточного рішення суду. Згідно з цим
принципом жодна сторона не має права
вимагати перегляду остаточного та
обов'язкового до виконання рішення
суду лише з однією метою - домогтися
повторного розгляду та винесення
нового рішення у справі.

З урахуванням викладеного у суду
відсутні підстави для повторного
доказування наведених обставин
(відповідності вимогам чинного
законодавства розпорядження від 24.09.2013
№ 576 "Про визнання таким, що втратило
чинність розпорядження Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації від 12.09.2013 № 546 "Про
забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б" по вул. Жилянській у
Шевченківському районі міста Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Либідь 33", ),
адже існування даних обставин
підтверджується Рішенням
Господарського суду міста Києва від
24.03.2014 у справі № 910/19995/13, залишеним без
змін постановою Київського
апеляційного господарського суду від
10.06.2014 та Постановою Вищого
господарського суду України від 23.07.2014
року.

Отже, враховуючи вищевикладені
положення норм чинного законодавства
України та приймаючи до уваги
встановлені фактичні обставини справи,
Суд приходить до висновку, що позовні
вимоги Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33» є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. В позові Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛИБІДЬ 33» - відмовити
повністю.

2.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 20 листопада 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин