ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" листопада 2014 р.
Справа № 911/4318/14

Господарський суд Київської
області у складі судді Рябцевої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м. Київ

до комунального
підприємства «Софія»
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області», Київська обл., с.
Софіївська Борщагівка

про стягнення 1790093,71 грн.

за участю представників:

від позивача: Смакота Н.І. (дов. № 14-98 від
18.04.2014 р.);

від відповідача: не з'явився;

Обставини справи:

публічне акціонерне товариство
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» (далі - позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовною заявою до
комунального підприємства «Софія»
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області» (далі - відповідач)
про стягнення 1790093,71 грн., з яких 1416896,22
грн. заборгованості за договором №
13/2821-ТЕ-17 від 28.12.2012 р. купівлі-продажу
природного газу, 113201,64 грн. пені, 205328,19
грн. інфляційних втрат та 54667,66 грн. 3%
річних.

Сума позову відповідно до ст. 55 ГПК
України визначена судом, оскільки
позивачем в позовній заяві зазначена
неправильна сума позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору № 13/2821-ТЕ-17 від 28.12.2012 р.
купівлі-продажу природного газу в
частині своєчасної та повної оплати
отриманого газу, в зв'язку з чим за ним
утворилась заборгованість у сумі
1416896,22 грн. У зв'язку з наявністю
зазначеної заборгованості позивач на
підставі п. 7.2. договору просить суд
стягнути з відповідача 113201,64 грн. пені
та на підставі ст. 625 ЦК України - 205328,19
грн. інфляційних втрат та 54667,66 грн. 3%
річних.

29.10.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшли заперечення проти позову, в
яких він просить суд у задоволенні
позову відмовити повністю, посилаючись
на те, що КП «Софія» є некомерційним,
неприбутковим підприємством, при цьому
станом на 01.08.2014 р. заборгованість за
комунальні послуги перед
підприємством за виконавчими листами,
що знаходяться на виконанні
Києво-Святошинського РУЮ, становить
понад 270000,00 грн. Крім того, відповідачем
заявлено про сплив строку позовної
давності щодо вимоги про стягнення 3%
річних.

06.11.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшли заперечення проти позову, в
яких він зазначив, що 28.10.2014 р.
відповідачем було перераховано
позивачу 495830,00 грн., в зв'язку з чим
заборгованість за договором № 13/2821-ТЕ-17
від 28.12.2012 р. купівлі-продажу природного
газу зменшилась на вказану суму та
становить 921066,22 грн. Крім того,
відповідачем заявлено заяву про
застосування наслідків пропущення
строку позовної давності до вимог про
стягнення штрафних санкцій.

19.11.2014 р. до господарського суду
Київської області від відповідача
надійшла ксерокопія клопотання про
відкладення розгляду справи, в зв'язку
з неможливістю забезпечення явки в
судове засідання свого уповноваженого
представника.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. Господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами.

Вказане клопотання відповідача не
підлягає задоволенню, оскільки згідно
з ч.ч. 1-5 ст. 28 ГПК України відповідач не
позбавлений права направити в судове
засідання іншого представника з числа
своїх працівників, повноваження якого
підтверджуються довіреністю від імені
підприємства, представник відповідача
був присутній в судовому засіданні
06.11.2014 р., при цьому, наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засіданні 06.11.2014 р. було
оголошено перерву до 20.11.2014 р.

Представник позивача в судових
засіданнях 23.10.2014 р., 06.11.2014 р. та 20.11.2014 р.
позовні вимоги підтримав з підстав,
викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні 06.11.2014 р. проти позовних вимог
заперечував з підстав, викладених у
запереченнях проти позову, в судове
засідання 20.11.2014 р. не з'явився, хоча про
час і місце судового засідання
відповідач був повідомлений належним
чином.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 р. між публічним акціонерним
товариством «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України»
(продавець) та комунальним
підприємством «Софія»
Софіївсько-Борщагівської сільської
ради Києво-Святошинського району
Київської області» (покупець) було
укладено договір № 13/2821-ТЕ-17
купівлі-продажу природного газу
(договір).

Відповідно до п. 1.1. договору в редакції
додаткової угоди № 3 від 31.12.2013 р.
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2013 р. та у І
півріччі 2014 р. природний газ, а покупець
зобов'язується приймати та оплатити
природний газ на умовах договору.

Згідно з п. 2.1. договору в редакції
додаткової угоди № 3 від 31.12.2013 р.
продавець передає покупцеві з 01.01.2013 р.
по 31.12.2013 р. газ обсягом до 1250,00 тис. куб.
м., у тому числі по місяцях кварталів
(тис. куб. м.): січень - 250,00, лютий - 240,00,
березень - 200,00, квітень - 80,00, жовтень -
80,00, листопад - 180,00, грудень - 220,00).
Продавець передає покупцеві у
січні-червні 2014 р. газ, спожитий
покупцем за договором у жовтні-грудні
2013 р. Фактичні обсяги, що передаються за
договором у 2014 р., зазначаються
помісячно в актах приймання-передачі
природного газу.

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу (п. 3.3.
договору).

Відповідно до п. 3.4. договору не пізніше
5-го числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.1. договору ціна (граничний
рівень ціни) на газ для
теплопостачальних підприємств та
послуги з його транспортування
установлюється НКРЕ.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що
всього до оплати за природний газ з ПДВ
- 1309,20 грн.

У разі зміни НКРЕ ціни на природний газ
та/або тарифів на його транспортування,
розподіл і постачання, вони є
обов'язковими для сторін за договором з
моменту введення їх в дію (п. 5.3.
договору).

Відповідно до п. 5.5. договору загальна
вартість договору на дату його
укладення становить з ПДВ - 1636500,00 грн.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу. Остаточний розрахунок
за фактично переданий газ здійснюється
до 14-го числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

На виконання умов договору в
січні-квітні та жовтні-грудні 2013 р.
позивач передав, а відповідач прийняв
природний газ на загальну суму 1554896,23
грн., що підтверджується актами
приймання-передачі природного газу від
29.03.2013 р. за січень 2013 р. на суму 314063,99
грн., від 28.02.2013 р. за лютий 2013 р. на суму
235742,41 грн., від 31.03.2013 р. за березень 2013 р.
на суму 285862,50 грн., від 30.04.2013 р. за
квітень 2013 р. на суму 100130,23 грн., від
24.01.2014 р. за жовтень 2013 р. на суму 166083,80
грн., від 24.01.2014 р. за листопад 2013 р. на
суму 198252,15 грн. та від 24.01.2014 р. за
грудень 2013 р. на суму 254761,15 грн.,
підписаними представниками сторін та
скріпленими печатками підприємств.

Відповідач за отриманий природний газ
розрахувався лише частково на суму
138000,01 грн. та з порушенням
встановленого п. 6.1. договору строку, в
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість у сумі 1416896,22 грн., яку
позивач просить суд стягнути з
відповідача.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідачем разом з відзивом на
позовну заяву надано суду копію
платіжного доручення № 11 від 17.10.2014 р.
на загальну суму 495830,00 грн., оригінал
якого оглянуто в судовому засіданні, що
підтверджує факт часткової оплати
відповідачем 28.10.2014 р. позивачу
природного газу, отриманого за
договором № 13/2821-ТЕ-17 від 28.12.2012 р., в
зв'язку з чим провадження у справі в
частині стягнення 495830,00 грн.
заборгованості підлягає припиненню на
підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, оскільки на час прийняття
рішення заборгованість відповідача
перед позивачем за отриманий на
підставі договору № 13/2821-ТЕ-17 від 28.12.2012
р. природний газ становить 921066,22 грн.,
вимога позивача про стягнення з
відповідача заборгованості у сумі
1416896,22 грн. підлягає частковому
задоволенню у сумі 921066,22 грн.

Позивачем також заявлено позовну
вимогу про стягнення з відповідача
113201,64 грн. пені за прострочення оплати
отриманого природного газу,
нарахованої за загальний період з
14.02.2013 р. по 13.07.2014 р. на прострочену
заборгованість відповідача за кожним
актом приймання-передачі природного
газу окремо.

Згідно з п. 7.2. договору у разі
невиконання покупцем умов пункту 6.1.
договору він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Враховуючи те, що наданий позивачем
розрахунок пені здійснений з
дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України,
ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» та є
арифметично вірним, позовна вимога про
стягнення з відповідача на користь
позивача 113201,64 грн. пені підлягає
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з відповідача
205328,19 грн. інфляційних втрат та 54667,66
грн. 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 205328,19 грн. інфляційних
втрат, нарахованих за загальний період
лютий 2013 р. - серпень 2014 р. на
прострочену заборгованість
відповідача за кожним актом
приймання-передачі природного газу
окремо.

Однак, наданий розрахунок інфляційних
втрат є невірним, оскільки позивачем
неправомірно нараховано інфляційні
втрати за місяці, в яких відповідачем
мали бути здійснені відповідні платежі
за отриманий природний газ.

Відповідно до абзаців 2, 3 п. 3.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, позивачем
неправомірно нараховано інфляційні
втрати за лютий 2014 р. на прострочену
заборгованість за січень 2013 р. у сумі
314063,99 грн., за березень 2013 р. на
прострочену заборгованість за лютий 2013
р. у сумі 235742,41 грн., за квітень 2013 р. на
прострочену заборгованість за
березень 2013 р. у сумі 285862,50 грн., за
травень 2013 р. на прострочену
заборгованість за квітень 2013 р. у сумі
100130,23 грн., за листопад 2013 р. на
прострочену заборгованість за жовтень
2013 р. у сумі 166083,80 грн., за грудень 2013 р.
на прострочену заборгованість за
листопад 2013 р. у сумі 198252,15 грн. та за
січень 2014 р. на прострочену
заборгованість за грудень 2013 р. у сумі
254761,15 грн.

Таким чином, відповідно до вірного
розрахунку, інфляційні втрати
становлять 201341,94 грн., які підлягають
стягненню з відповідача на користь
позивача.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 54667,66 грн. 3% річних,
нарахованих за загальний період з
14.02.2013 р. по 15.09.2014 р. на прострочену
заборгованість відповідача за кожним
актом приймання-передачі природного
газу окремо.

Відповідно до арифметично вірного
розрахунку, здійсненого судом за
заявлений позивачем період на
прострочену заборгованість
відповідача за кожним актом
приймання-передачі природного газу
окремо, сума 3% річних становить 54667,64
грн., які підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.

Посилання відповідача в обґрунтування
заперечень проти позову на сплив
строку позовної давності щодо вимог
про стягнення пені та 3% річних не
приймаються судом до уваги, з огляду на
наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Згідно з статтею 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 258 ЦК України
передбачено, що для окремих видів вимог
законом може встановлюватися
спеціальна позовна давність: скорочена
або більш тривала порівняно із
загальною позовною давністю. Позовна
давність в один рік застосовується,
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін. Договір про збільшення
позовної давності укладається у
письмовій формі.

Як вбачається з п. 9.3. договору, сторони
скористались наданим їм ч. 1 ст. 259 ЦК
України правом та встановили, що строк,
у межах якого сторони можуть
звернутися до суду з вимогою про захист
своїх прав за договором (строк позовної
давності), у тому числі щодо стягнення
основної заборгованості, штрафів, пені,
відсотків річних, інфляційних
нарахувань, встановлюється тривалістю
у 5 років.

З огляду на те, що відповідно до умов п.
9.3. договору строк позовної давності
щодо вимог про стягнення пені та 3%
річних навіть за перший день
прострочення оплати відповідачем
заборгованості за отриманий в січні 2013
р. природний газ закінчується лише
14.02.2018 р., а позивач звернувся до суду із
вказаним позовом 06.10.2014 р., про що
свідчить відбиток штемпеля відділу
поштового зв'язку на конверті, то
позивачем не пропущено строк позовної
давності щодо вимог про стягнення пені
та 3% річних.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених вимог.

При цьому, враховуючи те, що часткове
погашення заборгованості перед
позивачем на суму 495830,00 грн. було
здійснено відповідачем після
порушення провадження у справі, то
судовий збір відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК
України в частині позовних вимог, по
яким припинено провадження,
покладається на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 80,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства
«Софія» Софіївсько-Борщагівської
сільської ради Києво-Святошинського
району Київської області» (08131,
Київська обл., Києво-Святошинський р-н,
с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна,
53-Б, код 32611763) на користь публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» (01001, м. Київ, Шевченківський
р-н, вул. Богдана Хмельницького, 6, код
20077720) 921066,22 грн. (дев'ятсот двадцять одну
тисячу шістдесят шість грн. 22 коп.)
заборгованості, 113201,64 грн. (сто
тринадцять тисяч двісті одну грн. 64
коп.) пені, 201341,94 грн. (двісті одну тисячу
триста сорок одну грн. 94 коп.)
інфляційних втрат, 54667,64 грн. (п'ятдесят
чотири тисячі шістсот шістдесят сім
грн. 64 коп.) 3% річних та 35722,15 грн.
(тридцять п'ять тисяч сімсот двадцять
дві грн. 15 коп.) судового збору.

2. Провадження у справі в частині
позовної вимоги про стягнення 495830,00
грн. заборгованості припинити.

3. В іншій частині позову
відмовити.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
О.О. Рябцева

Рішення підписано 28.11.2014 р.