м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 23/564 30.10.14За позовом
Чернівецької міської ради
До Чернівецької обласної ради
Про визнання недійсним рішень,
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача не з'явився;
Від відповідача не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Відповідача про визнання недійсними
рішень Чернівецької обласної ради від
09.07.1998 № 45-2/98 «Про порядок управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області» та від 16.10.1998 № 101-3/98 «Про
врегулювання деяких питань, пов'язаних
з процесом управління об'єктами
спільної власності територіальних
Ухвалою суду від 10.04.2014 провадження у
справі припинено.
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 ухвалу
суду від 10.04.2014 у справі №23/564 скасовано.
Матеріали справи направлено до
Господарського суду міста Києва для
подальшого розгляду.
За результатами повторного
автоматичного розподілу справа №23/564
передана для подальшого розгляду судді
Ухвалою суду від 07.07.2014 суддею
Борисенко І.І. прийнято справу №23/564 до
Ухвалою суду від 10.07.2014 зупинено
провадження у справі №23/564 до перегляду
в касаційному порядку Вищим
господарським судом України постанови
Київського апеляційного
господарського суду №23/564 від 11.06.2014.
Ухвалою Вищого господарського суду
України від 04.08.2014 касаційну скаргу на
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 11.06.2014 у справі
№23/564 повернуто скаржнику.
07.08.2014 справа №23/564 повернулась з Вищого
господарського суду України до
Господарського суду міста Києва.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.08.2014 поновлено провадження
у справі № 23/564 та судовий розгляд
призначено на 09.09.2014.
08.09.2014 від Чернівецької обласної ради
надійшла телеграма про відкладення
розгляду справи, у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
повноважного представника в судове
засідання та з метою мирного
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.09.2014 розгляд справи було
відкладено на 02.10.2014, у зв'язку з неявкою
представників сторін.
02.10.2014 від Чернівецької обласної ради
надійшла телеграма про залишення
позову без розгляду, відповідно до
пункту 5 частини першої статті 81
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.10.2014 розгляд справи було
відкладено на 30.10.2014, у зв'язку з неявкою
представників сторін.
23.10.2014 від Чернівецької міської ради
надійшло клопотання про розгляд справи
без участі повноважного представника.
Також, Позивач позовні вимоги
підтримав повністю та просив позов
Позивач і Відповідач, які були належним
чином повідомлені про час та місце
судового процесу, представників у
судове засідання не направили, причини
неявки суду не повідомили.
Відповідно до положень ст.ст. 64, 77, 87 ГПК
України ухвала про відкриття
провадження у справі (про відкладення
розгляду справи) надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
До матеріалів справи долучені
рекомендовані повідомлення про
вручення, що підтверджують факт
отримання ухвали суду від 02.10.2014
Позивачем та Відповідачем.
Господарський суд визнав наявні в
матеріалах справи документи
достатніми для вирішення спору та
відповідно до ст. 75 ГПК України
розглянув справу за наявними в ній
В судовому засіданні 30.10.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК
Розглянувши документи і матеріали,
подані учасниками процесу, заслухавши
пояснення представників сторін та
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються їх вимоги і
заперечення, оцінивши докази, які мають
значення для справи, Господарський суд
Чернівецькою обласною радою було
прийнято рішення від 09.07.1998 № 45-2/98 «Про
порядок управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області» (далі - Рішення №
45-2/98) та рішення від 16.10.1998 № 101-3/98 «Про
врегулювання деяких питань, пов'язаних
з процесом управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад області» (далі - Рішення № 101-3/98).
Так, Рішенням № 45-2/98 відповідач прийняв
- уповноважити відділ виконавчого
апарату обласної ради з питань
матеріально-технічного забезпечення
та управління об'єктами спільної
власності територіальних громад
області здійснювати оперативне
управління майном, яке знаходиться у
безпосередньому віданні обласної ради
відповідно до рішення 10 сесії обласної
ради XXI скликання від 27 грудня 1991 року
«Про перелік об'єктів комунальної
власності обласної, міської та
районних рад народних депутатів» з
наступними змінами та доповненнями до
нього (пункт 1 Рішення № 45-2/98);
- уповноважити управління обласної
державної адміністрації та інші органи
виконавчої влади здійснювати
оперативне управління (володіння,
користування) об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області згідно з додатком
№2 (пункт 2 Рішення № 45-2/98);
- встановити, що правомочності щодо
розпорядження об'єктами спільної
власності територіальних громад, у
тому числі виконання усіх майнових
операцій: передачі їх у постійне або
тимчасове користування юридичним та
фізичним особам, здачі в оренду,
продажі і купівлі, використання як
застави, вирішення питання їхнього
відчуження, визначення в угодах та
договорах умов використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду, здійснюються
виключно за рішенням ради (пункт 3
Рішення № 45-2/98);

- обласній державній адміністрації
завершити інвентаризацію об'єктів
спільної власності територіальних
громад, що перебували в її
безпосередньому віданні, і до 01 вересня
1998 року передати документи обліку та
акт за наслідками інвентаризації
зазначених об'єктів виконавчому
апарату обласної ради (пункт 4 Рішення
№ 45-2/98);

- управлінням обласної державної
адміністрації та іншим органам
державної виконавчої влади,
уповноваженим управляти об'єктами
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області,
провести їх інвентаризацію та
реєстрацію в обласному бюро технічної
інвентаризації, про що письмово
поінформувати обласну раду до грудня
1998 року з одночасним поданням актів за
наслідками інвентаризації та
відповідних свідоцтв з ОБТІ (пункт 5
Рішення № 45-2/98);

- обласному бюро технічної
інвентаризації (Грінчук JI.B.)
зареєструвати об'єкти, що є спільною
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст області в установленому
порядку (пункт 6 Рішення № 45-2/98);

- відділу виконавчого апарату обласної
ради з питань матеріально-технічного
забезпечення та управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад до 10 жовтня 1998 року забезпечити
створення автоматизованого
(комп'ютерного) банку даних щодо
об'єктів спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області та здійснювати постійний
контроль за ефективністю використання
зазначених об'єктів (пункт 7 Рішення №
45-2/98);

- визнати таким, що втратило чинність,
рішення 12-ї сесії обласної ради XXI
скликання «Про передачу об'єктів
комунальної власності в управління
обласної державної адміністрації» від
09 липня 1992 року (пункт 8 Рішення № 45-2/98);

- контроль за виконанням цього рішення
покласти на постійну комісію обласної
ради з питань приватизації та
управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області (Скрипник С.М.) та
відділ виконавчого апарату обласної
ради з питань матеріально-технічного
забезпечення та управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад (Резнік A.B.) (пункт 9 Рішення №
45-2/98).

Рішенням № 101-3/98 відповідач прийняв
такі рішення:

- на часткову зміну пункту 3 рішення 2-ї
сесії обласної ради XXIII скликання від 09
липня 1998 року № 45-2/98 «Про порядок
управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області»: встановити, що
орендодавцями окремого нерухомого
майна (будівлі, приміщення) виступають
підприємства, установи, організації
спільної власності територіальних
громад області, на балансі яких це
майно знаходиться; враховуючи
необхідність погодження передачі в
оренду та умов договорів оренди
нерухомого майна протягом 15 днів та
керуючись пунктом 18 частини 6 статті 55
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», доручити
голові обласної ради погоджувати
передачу в оренду та умови договорів
оренди окремого нерухомого майна, що
знаходиться на балансі підприємств,
установ, організацій спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області (пункт 1 Рішення №
101-3/98);

- затвердити Положення про порядок
управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Чернівецької області (пункт
2 Рішення № 101-3/98);

- контроль за виконанням цього рішення
покласти на постійну комісію обласної
ради з питань приватизації та
управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області (Скрипник С.М.)
(пункт 3 Рішення № 101-3/98).

Позивач вважає вказані вище рішення
Відповідача такими, що прийняті з
порушенням вимог чинного
законодавства України та охоронюваних
законом прав і законних інтересів
територіальної громади міста Чернівці
і Чернівецької міської ради.

Так, Позивач посилається на порушення
статті 19 Конституції України, статей 19,
43, 60 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень).

Відповідач заперечував проти
задоволення позовних вимог,
посилаючись на те, що спірні рішення
обласної ради прийняті у відповідності
з зазначеними нормами Конституції
України та Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні».

Частиною четвертою статті 140
Конституції України встановлено, що
органами місцевого самоврядування, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, є районні та обласні ради.

Відповідно до частини першої статті 142
Конституції України матеріальною і
фінансовою основою місцевого
самоврядування є рухоме і нерухоме
майно, доходи місцевих бюджетів, інші
кошти, земля, природні ресурси, що є у
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст, районів у містах, а також
об'єкти їхньої спільної власності, що
перебувають в управлінні районних і
обласних рад.

Пунктом 10 розділу V Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» (в
редакції, що діяла на момент прийняття
спірних рішень) визначено, що майно,
передане до комунальної власності
областей і районів, а також набуте на
інших, правових підставах, є спільною
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст управління яким відповідно
до Конституції України, здійснюють
районні і обласні ради або
уповноважені ними органи.

Пунктом 1 Рішення № 45-2/98 повноваження
на здійснення оперативного управління
частиною об'єктів спільної власності
територіальних громад області надано
відділу з питань
матеріально-технічного забезпечення
та управління об'єктами спільної
власності області.

Позивач вважає, що відділ не можна
кваліфікувати як орган, що може
здійснювати функції з управління
майном спільної власності
територіальних громад.

Суд погоджується з доводами
відповідача про те, що пункт 10 розділу V
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень) не дає жодного обмеження щодо
органів, які можуть бути уповноважені
районними та обласними радами
здійснювати управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад, в тому числі, не забороняє
надання таких повноважень органам, які
утворюються відповідними радами.

Вказаний висновок підтверджується
роз'ясненням юридичного управління
Секретаріату Верховної Ради України
(лист від 05.01.1999 № 07-8/1 на а.с. 50 том І).

Дія пункту 2 Рішення № 45-2/98 в частині
передачі оперативного управління
об'єктами спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області управлінням обласної
державної адміністрації та іншим
органам виконавчої влади припинено
рішенням Чернівецької обласної ради
від 06.05.1999 № 37-7/99.

Пункт 3 Рішення № 45-2/98 було викладено в
новій редакції відповідно до рішення
Відповідача від 18.08.1999 № 73-8/99.

Так, згідно з чинною редакцією
зазначеного пункту обласна рада
здійснює правоможності щодо
розпорядження об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області в порядку і в межах,
визначених чинним законодавством.

Відповідач зазначає про те, що вказаним
пунктом обумовлено, що в кожному
конкретному випадку рішення обласної
ради мають прийматися на підставі тих
вимог, які визначені законом щодо
певного виду розпорядження об'єктами
спільної власності територіальних
громад.

Щодо решти пунктів Рішення № 45-2/98
Позивач не заявляв жодних обґрунтувань
їх недійсності чи невідповідності
вимогам чинного законодавства.

Крім того, Позивач оскаржує Рішення №
101-3/98.

Абзацом другим пункту 1 Рішення № 101-3/98
вносилися доповнення до пункту 3
рішення Відповідача від 09.09.1998 № 45-2/98
щодо орендодавців окремого нерухомого
майна, яке перебуває на балансі
підприємств, установ, організацій
спільної власності територіальних
громад області.

Зазначені зміни втратили чинність,
оскільки, як було вказано вище, пункт 3
рішення № 45-2/98 викладено в новій
редакції на підставі рішення обласної
ради від 18.08.1999 № 73-8/99.

Чинна редакція пункту 3 рішення № 45-2/98
не регулює питання щодо орендодавців
окремого нерухомого майна, яке
перебуває на балансі підприємств,
установ, організацій спільної
власності територіальних громад
області.

Відповідність чинному законодавству
абзацу третього пункту 1 даного рішення
була предметом судового розгляду за
позовною заявою прокурора
Чернівецької області.

Рішенням Ленінського районного суду
міста Чернівці від 18.06.1999 зі справи №
2-909/99р. пункт 1 зазначеного рішення був
визнаним таким, що не суперечить
вимогам закону, а прокурору області в
задоволенні позову відмовлено.

Рішення Ленінського районного суду
залишено без змін постановою президії
Чернівецького обласного суду від
01.09.1999, яка розглядала справу в порядку
нагляду (а.с. 55-59 том І справи).

Відповідно до частини третьої статті 35
ГПК України обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Крім того, відповідно до пункту 5
рішення Чернівецької обласної ради від
29.06.2006 № 36-3/06 «Про Положення про оренду
нерухомого майна, що належить до
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області» пункт 1
Рішення № 101-3/98 скасовано.

Також, Позивач оскаржує Положення про
порядок управління об'єктами спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області (далі - Положення),
затверджене Рішенням № 101-3/98.

Щодо Положення слід зазначити таке

Пункт 1 Положення прийнятий у
відповідності з пунктом 10 розділу V
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень), оскільки вказана норма, не
обмежує переліку органів, що можуть
бути уповноважені обласною радою
здійснювати управління майном
спільної власності територіальних
громад області, а також не передбачає
умови щодо погодження переліку цих
органів з іншими органами місцевого
самоврядування.

Пункт 4 Положення визначає перелік
органів, уповноважених управляти
майном спільної власності
територіальних громад області, на
підставі пункту 10 розділу V Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» (в редакції, що діяла на момент
прийняття спірних рішень).

Так, Рішенням Чернівецької обласної
ради від 18.08.1999 № 72-8/99 з переліку даних
органів вилучено управління обласної
державної адміністрації та інші органи
виконавчої влади, уповноважені
здійснювати оперативне управління
об'єктами спільної власності (а.с.60-62
том І справи).

Повноваження уповноважених органів
визначені подальшими пунктами
Положення, виходячи зі змісту норм
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень) та іншого законодавства.

До пункту 5 Положення внесено зміни
рішенням обласної ради № 73- 8/99 від
18.08.1999, згідно з якими абзац перший
пункту 5 після слів: «обласна рада»
доповнено словами: «в порядку і в межах
визначених чинним законодавством».

Таким чином, Відповідачем дотримано
вимоги законодавства та визначено, що в
окремих випадках, зокрема, визначених
пунктом 19 частини першої статті 43,
пунктом 10 розділу V Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» (в
редакції, що діяла на момент прийняття
спірних рішень) при прийнятті рішень
обласною радою про передачу об'єктів
спільної власності в оренду, їх
відчуження, тощо рада діє в порядку
визначеному чинним законодавством.

Вимоги законодавства щодо механізму
прийняття таких рішень не заперечують
норми про прийняття їх саме обласною
радою.

Отже, чинна редакція абзацу першого
пункту 5 забезпечує відповідність
законодавству подальших положень
цього пункту щодо розпорядження
об'єктами спільної власності
територіальних громад області.

Посилання позивача на суперечність
законодавству та порушення тим самим
прав Чернівецької міської ради
передбаченими повноваженнями обласної
ради щодо створення, реорганізації,
ліквідації підприємств, установ,
організацій спільної власності
територіальних громад, затвердження їх
статутів безпідставні, оскільки,
виходячи зі змісту законодавства,
обласна рада є органом місцевого
самоврядування, уповноваженим Законом
представляти спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст
області і здійснювати управління
майном від їх імені.

Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень) чітко визначено випадки, коли
обласна рада повинна діяти за
дорученням відповідних рад (пункт 19
частини першої статті 43 Закону).

Закон не вимагає щодо решти функцій
управління наявності доручень органів
місцевого самоврядування обласній
раді, в той же час не передбачає
механізму розмежування прав учасників
спільної власності територіальних
громад, відповідно й не містить норми
щодо здійснення ними одноосібно
функцій управління об'єктами спільної
власності, які згідно з Законом
здійснює обласна рада.

Такий висновок підтверджується
матеріалами судової практики, зокрема,
постановою Вищого господарського суду
України від 10.10.2001 зі справи № 5/35, якою
визнано правомірність здійснення
обласною радою перетворення об'єкта
спільної власності - обласного бюро
технічної інвентаризації та
затвердження його статуту (а.с.93-97 том І
справи).

Ухвалою Верховного Суду України від
10.01.2002 зі справи № 5/35 відмовлено в
порушенні касаційного провадження з
перегляду постанови Вищого
господарського суду України від 10.10.2001
за касаційною скаргою Чернівецької
міської ради. Вказана ухвала є
остаточною і оскарженню не підлягає
(а.с.98-99 том І справи).

Право на визначення Відповідачем
органів, уповноважених управляти
майном спільної власності
територіальних громад області,
закріплено перехідними положеннями
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень).

Абзац 5 пункту 5 Положення не суперечить
законодавству і не порушує жодних прав
Позивача, оскільки Закон не передбачає
норми щодо надання повноважень
сільськими, селищними, міськими радами
обласній раді на управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад, які були до прийняття
Конституції передані до обласної
комунальної власності.

Посилання Позивача на неправомірність
надання голові обласної ради
повноважень щодо управління
спростовується таким.

Передані Рішенням № 101-3/98 голові
Чернівецької обласної ради
повноваження щодо управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад області не належать до
виключної компетенції ради; голова
ради має право вирішувати питання,
доручені радою.

Правомірність передачі перерахованих
у пункті 6 Положення повноважень голові
обласної ради підтверджується,
зокрема, рішенням суду по справі 2-909/99р.
(оскільки пункт 6 повторює положення
абзацу третього пункту 1 рішення №
101-3/98, визнаного судом правомірним) та
постановою Вищого господарського суду
України зі справи № 5/35.

Не суперечить Закону й укладання
головою обласної ради контрактів з
призначеними радою відповідно до
пункту 20 частини першої статті 43 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» (в редакції, що діяла на момент
прийняття спірних рішень) керівниками
об'єктів спільної власності
територіальних громад області,
оскільки контракт має підписати особа,
яка представляє раду в стосунках з
підприємствами, установами,
організаціями.

Обласна рада не обмежена Законом у
визначенні переліку органів, які вона
може уповноважити здійснювати
управління майном спільної власності
територіальних громад області, в тому
числі стосовно утворених нею органів,
таких як постійна комісія обласної
ради з питань приватизації та
управління об'єктами спільної
власності територіальних громад
області та відділ виконавчого апарату
обласної ради з питань
матеріально-технічного забезпечення
та управління об'єктами спільної
власності територіальних громад,
повноваження яких визначені пунктом 4 і
пунктами 7, 8 Положення.

Крім того, надані вищевказаним
суб'єктам Положенням повноваження
відповідають норма статей 47 та 58 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» (в редакції, що діяла на момент
прийняття спірних рішень).

Повноваження на здійснення відділом з
питань матеріально-технічного
забезпечення та управління об'єктами
спільної власності територіальних
громад функцій, передбачених пунктом 9
Положення, припинені рішенням
Чернівецької обласної ради від 18.08.1999 №
72-8/99. Цим же рішенням пункт 9 виключений
з Положення.

Надання регіональному відділенню
Фонду держмайна України повноважень
щодо здійснення процесу приватизації
об'єктів спільної власності не
суперечить Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень).

Твердження Позивача про те, що під
органами місцевого самоврядування, які
можуть надавати повноваження Фонду
держмайна, слід розуміти тільки
сільські, селищні, міські ради, є
безпідставним, оскільки такого
розмежування в законодавстві немає,
обласна рада є органом місцевого
самоврядування, що представляє спільні
інтереси територіальних громад. Жодна
сільська, селищна, міська рада не може
прийняти самостійно рішення про
приватизацію об'єкта спільної
власності територіальних громад
області і відповідно доручити
здійснювати приватизацію відділенню
Фонду держмайна.

Рішення про продаж об'єктів спільної
власності з дотриманням у передбачених
Законом випадках певної процедури,
зокрема - наявності доручень рад (пункт
19 статті 43 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень)) приймає обласна рада.

Отже, твердження Позивача про
суперечність пункту 10 Положення
законодавству та порушення його прав
не відповідає дійсності.

До прийняття Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
обласна рада безпосередньо та через
обласну державну адміністрацію, яка
здійснювала функції управління майном
обласної комунальної власності
відповідно до чинного на той час
законодавства, стала співзасновником
та учасником господарських товариств,
до статутного фонду яких внесено
частки обласної комунальної власності.
Участь обласної ради в даних випадках
підтверджується відповідними акціями
(паями, тощо).

Дані внески до статутних фондів
господарських товариств є спільною
власністю територіальних громад сіл,
селищ, міст області, а тому, пункти 4, 11
Положення (на підставі внесених
рішенням від 18.08.1999 № 72-8/99 до Положення
змін останній пункт став пунктом 10-м),
які оскаржує Позивач не суперечать
чинному законодавству, оскільки
визначають не право власності обласної
ради, а її функції щодо управління
частками в майні господарських
товариств, які обласна рада здійснює
безпосередньо або через уповноважені
нею органи. Коло уповноважених органів
визначає обласна рада, при цьому
надання таких повноважень фізичним
особам відповідно до
договорів-доручень не суперечить
змісту пункту 10 розділу V Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» (в редакції, що діяла на момент
прийняття спірних рішень).

Також, визначення Відповідачем
уповноважених на управління частками в
майні господарських товариств не
порушує прав Позивача, оскільки чинне
законодавство не передбачає права
міської ради визначати таких
уповноважених осіб щодо об'єктів
спільної власності територіальних
громад області.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно із частиною першою статті 60
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень) територіальним громадам сіл,
селищ, міст, районів у містах належить
право комунальної власності на рухоме
і нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Районні та обласні ради від імені
територіальних громад сіл, селищ, міст
здійснюють управління об'єктами їхньої
спільної власності, що задовольняють
спільні потреби територіальних громад
(частина четверта статті 60 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» (в редакції, що діяла на момент
прийняття спірних рішень)).

Відповідно до частини п'ятої статті 60
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» (в редакції,
що діяла на момент прийняття спірних
рішень) органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правоможності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Пунктом 10 розділу V Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні» (в
редакції, що діяла на момент прийняття
спірних рішень) визначено, що з
набранням чинності цим Законом майно,
яке до прийняття Конституції України у
встановленому законодавством порядку
передане державою до комунальної
власності
адміністративно-територіальних
одиниць та набуте ними на інших
законних підставах, крім майна, що
відчужене у встановленому законом
порядку, є комунальною власністю
відповідних територіальних громад сіл,
селищ, міст.

Майно, передане до комунальної
власності областей і районів, а також
набуте на інших законних підставах, є
спільною власністю територіальних
громад сіл, селищ, міст, управління яким
відповідно до Конституції України
здійснюють районні і обласні ради або
уповноважені ними органи. Відчуження
зазначеного майна здійснюється лише за
рішенням власника або уповноваженого
ним органу.

За пропозицією сільських, селищних,
міських рад районні, обласні ради
повинні приймати рішення про передачу
до комунальної власності відповідних
територіальних громад окремих
об'єктів, спільної власності
територіальних громад, які знаходяться
на їх території і задовольняють
колективні потреби виключно цих
територіальних громад.

Правовий режим майна спільної
власності територіальних громад
визначається законом.

Кабінет Міністрів України разом з
Фондом державного майна України у
двомісячний строк з дня набрання
чинності цим Законом подають на
розгляд Верховної Ради України проект
закону про комунальну власність.

Незважаючи на пряму вказівку у
вищевказаному пункті на необхідність
прийняття закону про комунальну
власність, вказаний закон так і не
прийнято, правовідносини щодо
комунальної власності окремим законом
не врегульовані.

Зі змісту спірних рішень вбачається, що
Відповідач діяв на підставі чинного на
момент їх прийняття законодавства та
підстав для визнання недійсними
вказаних рішень немає.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно із ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення ст. 33 ГПК України позивачем
не доведено у спосіб встановлений
статтею 34 цього ж Кодексу законних
підстав для задоволення позовних
вимог. Доводи, викладені у позовній
заяві спростовані у відзиві на позовну
заяву та доданими до нього документами
та поясненнями Відповідача, а тому суд
не знаходить підстав для задоволення
позову.

Витрати по оплаті судового збору,
згідно зі ст. 49 ГПК України
покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 04.11.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко