м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23853/14 26.11.14

за позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування " до Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно-страхова компанія"
провідшкодування шкоди в порядку
регресу 7 953,30 грн. суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Грабова І.А. -
представник за довіреністю № 3364/18 від
23.12.2013;від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 26.11.14, в порядку ст.
85 ГПК України, було оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування" до
Приватного акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія"
про стягнення 7 953,30 грн. матеріальної
шкоди завданої в результаті ДТП в
порядку регресу.

Ухвалою суду від 31.10.2014 порушено
провадження у справі № 910/23853/14 за
вказаною позовною заявою та призначено
розгляд справи в судовому засіданні
26.11.2014.

11.11.2013 на адресу Господарського суду м.
Києва надійшла інформація з єдиної
централізованої бази даних МТСБУ про
відсутність на дату ДТП полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів щодо автомобіля "Lexus", державний
номер АЕ 1490 СН.

У судове засідання 26.11.2014 з'явились
представник позивача, яка надала
пояснення по суті спору, позов
підтримала.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, клопотань про
відкладення розгляду справи не
заявляв, про причини неявки
представника не повідомив, хоча про час
та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, через
загальний відділ діловодства суду
подав відзив на позовну заяву та копію
страхового полісу АС/1757711.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив:

08.11.2012 року між Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" та Шамшиним Олександром
Дмитровичем було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 0141а/12дп/кр, предметом
якого є страхування майнових
інтересів, пов'язаних з володінням,
користуванням і розпорядженням
транспортним засобом "ЗАЗ", державний
реєстраційний номер АЕ 6829 ЕР.

12.09.2013 року в м. Кривий Ріг по вул.
Лермонтова сталася
дорожньо-транспортна пригода за
участю: забезпеченого транспортного
засобу "ЗАЗ", державний реєстраційний
номер АЕ 6829 ЕР, що належить Шамишину
О.Д., під керуванням власника, та
транспортного засобу "Lexus", державний
номер АЕ 1490 СН, що належить Каніну
Віталію Володимировичу, під керуванням
Каніної Зінаїди Миколаївни.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 09
жовтня 2013 року у справі № 216/7291/13-п
Каніну Зінаїду Миколаївну визнано
винною у вчиненні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст..124
КпАП України та накладено стягнення у
вигляді штрафу у сумі 340 гривень 00
копійок.

На підставі страхового акту №
1.001.13.13176/VESKO32503 від 27.09.13 позивач
здійснив виплату страхового
відшкодування у розмірі 7953 гривень 30
копійок, що підтверджується платіжним
дорученням № 61168 від 30.09.13.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
позивач посилається на те, що
відповідач, як страховик особи, винної
у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, зобов'язаний відшкодувати
суму матеріальної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, розмір якої становить 7953
гривень 30 копійок.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до положень частини другої
статті 1187 Цивільного кодексу України
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до статті 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 09
жовтня 2013 року у справі № 216/7291/13-п
встановлено, що Каніна З.М., керуючи
автомобілем "Lexus", державний номер АЕ
1490 СН по вул.. Лермонтова в м. Кривому
Розі, була неуважною, не стежила за
дорожньою обстановкою та допустила
зіткнення з автомобілем «ЗАЗ»,
державний реєстраційний номер АЕ 6829 ЕР,
чим порушила п. 2.3 б, 10.1 Правил
дорожнього руху України.

У відповідності до ст. 5 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" об'єктом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності є майнові інтереси,
що не суперечать законодавству
України, пов'язані з відшкодуванням
особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну
потерпілих внаслідок експлуатації
забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності відшкодовує
оцінену шкоду, яка була заподіяна у
результаті ДТП майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно ст. 25 Закону України "Про
страхування", здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до рахунку № С18965 від 26.09.2013
року та ремонтної калькуляції № 1.001.13.1
від 23.09.2013 року, вартість матеріального
збитку в результаті пошкодження
автомобіля «ЗАЗ», державний
реєстраційний номер АЕ 6829 ЕР, склала
8524,50 грн.

Позивач виплатив страхове
відшкодування у розмірі 7953,30 грн. на
рахунок СТО, що підтверджується
платіжним дорученням № 61168 від
30.09.2013 року.

У відповідності до вищевказаних
норм, ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону
України "Про страхування" до позивача
перейшло право вимоги, яке
Страхувальник мав до відповідача, як
страхувальника цивільної
відповідальності за шкоду, заподіяну
внаслідок експлуатації водієм
транспортного засобу.

Разом з тим, позивач в обґрунтування
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача в порядку регресу шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди,
посилається на те, що цивільно-правову
відповідальність водія за шкоду,
заподіяну майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу
"Lexus", державний номер АЕ 1490 СН
застраховано Приватним акціонерним
товариством "Українська
пожежно-страхова компанія" за
договором обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів поліс № АС/1757711.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 1 зазначеного Закону
визначено, що страховики - страхові
організації, що мають право на
здійснення обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів відповідно до вимог,
встановлених цим Законом та Законом
України "Про страхування"; забезпечений
транспортний засіб - транспортний
засіб, зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, за
умови його експлуатації особами,
відповідальність яких застрахована;
страховий поліс - єдина форма
внутрішнього договору страхування, яка
посвідчує укладення такого договору;

Згідно ст. 11 цього ж Закону страховик
подає інформацію про укладені та
достроково припинені договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності до
централізованої бази даних у порядку,
встановленому у положенні про
централізовану базу даних щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
яке затверджується Уповноваженим
органом за поданням МТСБУ.

Згідно п. 1.2. Положення про єдину
централізовану базу даних щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, затвердженого
Розпорядженням Державної комісії з
регулювання ринків фінансових послуг
України від 09.07.2010 №566 (далі -
Положення) метою створення єдиної
централізованої бази даних Моторного
(транспортного) страхового бюро
України (далі - МТСБУ) щодо
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів є накопичення відомостей про
чинні та припинені договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (далі - обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності),
страхові випадки, що мали місце,
транспортні засоби та їх власників для
організації обміну інформацією про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності та
контролю за його здійсненням.

Оператор єдиної централізованої бази
даних (далі - Оператор) - МТСБУ, яке
забезпечує створення, ведення,
матеріально-технічне та технологічне
забезпечення єдиної централізованої
бази даних, збереження і захист
інформації, що міститься в ній (п. 1.3
Положення).

Згідно п. 2.1 Положення страховики -
члени МТСБУ в обов'язковому порядку
здійснюють збір та постачання до бази
даних МТСБУ такої інформації за формою,
встановленою додатком 1 до цього
Положення, зокрема, відомості про
втрачені, зіпсовані та знищені бланки
полісів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів та бланки спецзнака; відомості
про укладені та достроково припинені
внутрішні договори обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та видані до них
спецзнаки; відомості про страхові
випадки за договорами обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, хід їх
врегулювання та виплати страхового
відшкодування;

Відповідно до п. 2.2 Положення оператор
здійснює постачання до бази даних
МТСБУ такої інформації, зокрема,
відомості про видані страховикам -
членам МТСБУ бланки полісів та бланки
спецзнака за договорами обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів.

Відомості про втрачені та зіпсовані
бланки полісів обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів та бланки
спецзнака надають страховики - члени
МТСБУ у строк не більше ніж 2 робочі дні
з моменту втрати чи псування бланка (п.
3.4.2 Положення).

Відомості про знищені бланки полісів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, що визнані МТСБУ непридатними
для подальшого використання, надають
страховики - члени МТСБУ у строк не
більше ніж 2 робочі дні з дати
підписання акта знищення бланків (п. 3.4.3
Положення).

Відомості про укладені договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів та виданий до них спецзнак
надають страховики - члени МТСБУ у
строк не більше ніж 2 робочі дні з
моменту укладання цих договорів (п. 3.4.4
Положення).

Зміни відомостей про зареєстровані
договори обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів надають страховики - члени
МТСБУ протягом 2-х робочих днів з
моменту підписання страхувальником
полісу з внесеними змінами (п.3.4.6
Положення).

Інформацію про дострокове припинення
договорів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів надають страховики - члени
МТСБУ протягом 5-ти робочих днів з дати
анулювання, дострокового припинення,
переоформлення договору (п. 3.4.7
Положення).

Відповідно до п. 5.10 Положення
Інформація з бази даних МТСБУ
надається у формі витягів на письмову
вимогу органів судової влади, органів
прокуратури, органів дізнання і
досудового слідства та інших органів
державної влади (посадових осіб) у
зв'язку зі здійсненням ними
повноважень, визначених законом.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.10.2014 року при порушенні
провадження у справі № 910/23853/14
направлено запит до Моторного
(транспортного) страхового бюро
України про інформацію щодо полісу
АС/1757711.

У відповідь на зазначену вимогу ухвали
суду від МТСБУ надійшла відповідь від
11.111.2014 року № 7/2-28/30954, згідно якої
останній повідомив, що за результатами
запиту отримано інформацію про
відсутність в ЦБД договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладеного відносно
транспортного засобу д.н. АЕ 1490 СН на
дату ДТП - 12.09.13.

Крімтого, в матеріалах справи наявна
копія полісу АС/1757711, строк дії якого
розпочинається з 13.09.2013 року, тобто
станом на момент вчинення ДТП - 12.09.13
поліс не діяв.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що між винною у
настанні 12.09.2013 року ДТП особою - водієм
транспортного засобу "Lexus", державний
номер АЕ 1490 СН, та відповідачем не
виникло договірних відносини у сфері
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, спрямованих на забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України.

Таким чином, відповідач не є тією
особою, до якої у позивача перейшло
право вимоги у відповідності до
приписів ст. 993 ЦК України та ст. 27
Закону України "Про страхування" щодо
відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок експлуатації водієм
транспортного засобу.

Враховуючи, що постановою
Центрально-Міського районного суду м.
Кривого Рогу від 09 жовтня 2013 року у
справі № 216/7291/13-п встановлено особу
винну в настанні ДТП, та з огляду на
положення частини другої статті 1187
Цивільного кодексу України,
відповідно до якої шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку, позивач не
позбавлений права звернутись до особи,
яка на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом з відповідним
позовом про відшкодування в порядку
регресу шкоди, завданої внаслідок
настання дорожньо-транспортної
пригоди.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення страхового відшкодування в
порядку регресу є необґрунтованими та
таким, що не підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2.5. Постанови Пленуму
Вищого Господарського суду України від
26.12.11 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", будь-які подані
учасниками процесу докази (в тому
числі, зокрема, й стосовно інформації у
мережі Інтернет) підлягають оцінці
судом на предмет належності і
допустимості. Вирішуючи питання щодо
доказів, господарські суди повинні
враховувати інститут допустимості
засобів доказування, згідно з яким
обставини справи, що відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частиною 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами про стягнення матеріальної
шкоди завданої в результаті ДТП в
порядку регресу.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 27.11.2014 р.

Суддя
Пукшин Л.Г.