ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.Справа № 922/4034/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання
Васильєві А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецбудпостачання",
м. Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод енергетичного
машинобудування", м. Харків про
стягнення 179720,61 грн. за участю
представників:

позивача - Стовба О.В., довіреність від
01.01.2014 року;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спецбудпостачання",
м. Харків (позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод енергетичного
машинобудування", м. Харків про
стягнення 179720,61 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач посилається на видаткові
накладні: № 05/2-4 від 05.02.2013р. на суму 21542,40
грн.; № 6/9-4 від 06.09.2013р. на суму 8354,40 грн.;
№ 6/9-5 від 06.09.2013р. на суму 9690,00 грн.; № 6/9-6
від 06.09.2013р. на суму 492,00 грн.; № 6/9-7 від
06.09.2013р. на суму 6816,00 грн.; № 11/9-4 від
11.09.2013р. на суму 13073,88 грн.; № 12/9-4 від
12.09.2013р. на суму 19200,00 грн.; № 13/9-2 від
13.09.2013р. на суму 5824,63 грн.; № 18/9-1 від
18.09.2013р. на суму 5101,08 грн.; № 18/9-2 від
18.09.2013р. на суму 27048,00 грн.; № 19/9-1 від
19.09.2013р. на суму 6959,58 грн.; № 9/10-1 від
09.10.2013р. на суму 27924,00 грн.; № 9/10-2 від
09.10.2013р. на суму 10610,40 грн.; № 6/11-2 від
06.11.2013р. на суму 360,00 грн., відповідно до
яких позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 162996,37 грн. та з
яких відповідачем оплачено лише 10771,20
грн., у зв'язку з чим, позивач зазначає,
що станом на 10.09.2014 року у відповідача
перед позивачем наявна заборгованість
за отриманий товар за вищезазначеними
видатковими накладними в розмірі 152225,17
грн. В обґрунтування своєї правової
позиції, позивач посилається на те, що
відповідачем оплата товару мала бути
здійснена негайно після його
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явлена останньому пов'язану з цим
вимогу, в обґрунтування чого, позивач
посилається, зокрема, на норми приписів
ст.ст. 530, 692 ЦК України, п. 1.7 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань". З
урахуванням вищенаведених обставин та
норм закону, позивач просить суд
стягнути з відповідача заборгованість
в розмірі 152225,17 грн., індекс інфляції в
розмірі 22866,31 грн. та 3 % річних в розмірі
4629,13 грн. Також до стягнення заявлені
понесені судові витрати по веденню
даної справи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 19 вересня 2014
року було прийнято позовну заяву до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/4034/14 та призначено її
розгляд у відкритому судовому
засіданні на 02 жовтня 2014 року об 11:00.

Ухвалами господарського суду
Харківської області від 02 жовтня 2014
року розгляд справи відкладено на 21
жовтня 2014 р. об 11:00; від 21 жовтня 2014 року
розгляд справи відкладено на 10
листопада 2014 р. о 12:00, відповідно до
приписів ст. 77 ГПК України.

10.11.2014 року через канцелярію суду, до
матеріалів справи від позивача
надійшов супровідний лист (вх. № 39513/14) з
додатковими документами, які
досліджено та долучено судом до
матеріалів справи.

Позивач в призначене судове засідання
з'явився, заявлені позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених в позовній заяві та
наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суду не повідомив, вимоги
попередніх ухвал суду у справі № 922/4034/14
не виконав.

За висновками суду, в матеріалах справи
№ 922/4034/14 є достатньо документів, які
мають значення для правильного
вирішення спору та які є необхідними
для прийняття повного і обґрунтованого
судового рішення.

Дослідивши матеріали господарської
справи № 922/4034/14, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно та
повно дослідивши надані докази і таким
чином з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд встановив наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Спецбудпостачання"
відповідно до видаткових накладних: №
05/2-4 від 05.02.2013р. на суму 21542,40 грн.; № 6/9-4
від 06.09.2013р. на суму 8354,40 грн.; № 6/9-5 від
06.09.2013р. на суму 9690,00 грн.; № 6/9-6 від
06.09.2013р. на суму 492,00 грн.; № 6/9-7 від
06.09.2013р. на суму 6816,00 грн.; № 11/9-4 від
11.09.2013р. на суму 13073,88 грн.; № 12/9-4 від
12.09.2013р. на суму 19200,00 грн.; № 13/9-2 від
13.09.2013р. на суму 5824,63 грн.; № 18/9-1 від
18.09.2013р. на суму 5101,08 грн.; № 18/9-2 від
18.09.2013р. на суму 27048,00 грн.; № 19/9-1 від
19.09.2013р. на суму 6959,58 грн.; № 9/10-1 від
09.10.2013р. на суму 27924,00 грн.; № 9/10-2 від
09.10.2013р. на суму 10610,40 грн.; № 6/11-2 від
06.11.2013р. на суму 360,00 грн., передав
відповідачу - Товариству з обмеженою
відповідальністю "Завод енергетичного
машинобудування" товар, який
перелічений в вищенаведених накладних,
всього на загальну суму 162996,37 грн., що
підтверджено копіями вищевказаних
документів, які містяться в матеріалах
справи № 922/4034/14 (а.с. 14-41).

Відповідач товар від позивача отримав,
про що свідчить наявний підпис
уповноваженої особи на вищевказаних
видаткових накладних, проте його
вартість оплатив позивачу частково у
сумі 10771,20 грн., у зв'язку з чим у
відповідача перед позивачем
утворилась заборгованість в розмірі
152225,17 грн.

Такі обставини, на думку позивача,
свідчать про порушення його прав та
охоронюваних законом інтересів і є
підставою для їх захисту у судовому
порядку.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить суд стягнути з відповідача
заборгованість за поставлений товар в
розмірі 152225,17 грн., в обґрунтування
своїх позовних вимог позивач
посилається на видаткові накладні (а.с.
14-41), як на первинні документи, які
підтверджують факт здійснення
господарської операції.

Відповідач під час розгляду справи
своїми правами, наділених його статтею
22 Господарського процесуального
кодексу України, на участь
уповноваженого представника в
судовому засіданні, на спростування
позовних вимог, не скористався, не
провів звірку взаємних розрахунків з
позивачем, не надав суду свій варіант
проекту акту звірки, тощо.

Таким чином, на момент прийняття
рішення по справі в матеріалах справи
відсутні будь-які докази погашення
відповідачем заборгованості в розмірі
152225,17 грн. в добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками процесу.

Суд вважає за необхідне зазначити про
те, що поставка товару за накладними є
позадоговірною, оскільки позивачем не
надано суду будь-якого договору в
обґрунтування договірної передачі
товару і який би свідчив про його
виконання, крім того, сума боргу в
розмірі 152225,17 грн., підтверджена
видатковими накладними, визначає
наявність заборгованості відповідача
перед позивачем без посилання на
договір.

Вказана домовленість відповідає
вимогам ч. 2 ст. 205 ЦК України, згідно з
якими правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків. Підтвердженням такого
волевиявлення є наявність підписаних з
боку сторін первинних бухгалтерських
документів (видаткових накладних).

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з приписами ст. 526 ЦК України та
ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Термін виконання зобов'язання, що
випливає з правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права -
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Таким чином, наявність зобов'язання
відповідача щодо проведення платежів
за отриманий товар випливає
безпосередньо зі змісту частини першої
статті 692 ЦК України, а не ставиться в
залежність від звернення до нього з
окремою вимогою в порядку частини
другої статті 530 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, факт
отримання товару відповідачем і
видаткові накладні, надані позивачем
на підтвердження своїх позовних вимог,
є самостійними підставами для
виникнення обов'язку у відповідача
здійснити розрахунки за отриманий
товар.

За таких підстав, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
заборгованості за поставлений товар в
розмірі 152225,17 грн. підтверджуються
наявними матеріалами справи,
відповідають вимогам діючого
законодавству України, такі, що не
спростовані відповідачем та
підлягають задоволенню повністю.

Окрім того, позивач заявив до стягнення
з відповідача 3 % річних в розмірі 4629,13
грн. та інфляційні нарахування суми
заборгованості у розмірі 22866,31 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те,
що наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних не є санкціями, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінених грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання.

Як свідчать матеріали справи, період
нарахування й розрахунок 3% річних та
інфляційних втрат позивачем
визначений вірно згідно з вимогами
діючого законодавства, що дає підстави
суду задовольнити позовні вимоги в
частині стягнення 3 % річних у розмірі
4629,13 грн. та інфляційних нарахувань у
розмірі 22866,31 грн.

Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених норм закону, а
також враховуючи, що відповідач, в
установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України
порядку обставини, які повідомлені
суду позивачем не спростував, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецбудпостачання"
обґрунтовані, підтверджуються
наявними у матеріалах справи № 922/4034/14
доказами та підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст. 49 ГПК України,
відповідно до якої судові витрати за
майновий характер спору в розмірі 3594,41
грн. покладаються в даному разі на
відповідача, з вини якого виник даний
спір, який доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Завод енергетичного
машинобудування" (61034, м. Харків, вул.
Полтавський, 188 А, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Спецбудпостачання"
(61177, м. Харків, вул. Золочівська, 27, кв. 70,
) - 152225,17 грн. основного
боргу, 4629,13 грн. 3 % річних, 22866,31 грн.
індексу інфляції, 3594,41 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу,
протягом десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя Є.М. Жиляєв