ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

17.11.2014
Справа № 908/4969/14

Суддя господарського суду
Запорізької області Мірошниченко М.В.,
розглянувши позовну заяву Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк» (49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, буд. 50; адреса для листування:
84301, м. Краматорськ Донецької області,
вул. Катеринича, 16, Краматорська філія
ПАТ КБ «Приватбанк», каб. 401)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

про зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2014 р. в господарський суд
Запорізької області надійшла позовна
заява ПАТ КБ «Приватбанк» про
зобов'язання ФОП ОСОБА_1 визнати вимоги
Банку зі сплати заборгованості, яка
станом на 09.04.2013 р. становить 44460,52 грн.

Розглянувши зазначену позовну заяву
господарський суд дійшов висновку, що
позовна заява підлягає поверненню на
підставі пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України (далі ГПК України), виходячи з
наступного.

Статтями 54 та 57 ГПК України встановлено
вимоги щодо форми і змісту позовної
заяви та комплектності документів, які
повинні додаватися до неї. Зокрема,
пунктами 2 та 3 ч. 1 статті 57 ГПК України
передбачено, що до позовної заяви, що
подається до господарського суду,
мають бути додані документи, які
підтверджують сплату судового збору у
встановлених порядку і розмірі, а також
документи які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до статті 44 ГПК України (із
змінами згідно із Законом N 02/163-48
від 08.07.2011 р.) судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Листом Управління Державної
казначейської служби України у місті
Запоріжжі Запорізької області від
08.06.2012 р. № 04-13/494-1212 повідомлено
реквізити рахунку для зарахування
судового збору, а саме: код
класифікації доходів бюджету 22030001
«Судовий збір (Державна судова
адміністрація України, 050)»:

Одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжі
(Орджонікідзевський район), 22030001

Банк одержувача: ГУДКСУ у Запорізькій
області

МФО: 813015

Код

№ рахунку: 3007

Платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви) і мають містити відомості
про те, яка саме позовна заява (заяви)
оплачується судовим збором.

Чинним законодавством не встановлено
якихось спеціальних вимог щодо
оформлення платіжних документів, за
якими перераховуються суми судового
збору. Отже, таке перерахування
здійснюється за загальними правилами
згідно з вимогами Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" і відповідних
нормативно-правових актів
Національного банку України (п. 2.20
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»).

За приписами ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи
(ч.1 ст. 34 ГПК України).

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В даному випадку, в якості доказу
сплати судового збору, позивачем було
надано платіжне доручення № PROM9BDZD0 від
09.04.2014 р. про сплату 1827,00 грн. судового
збору, в якому зазначені такі
реквізити: Одержувач Київське
УК/Київськ. Р-н, Банк одержувача ГУ ДКСУ
у Донецькій області в м. Донецьк;
рахунок 3006.

При цьому, доказів сплати судового
збору за реквізитами, наведеними у
листі Управління Державної
казначейської служби України у місті
Запоріжжі Запорізької області від
08.06.2012 р. № 04-13/494-1212, заявником суду не
надано.

Таким чином, господарський суд не може
розцінювати вказаний документ як
належний доказ сплати позивачем
судового збору.

Суд звертає увагу заявника на те, що він
має право звернутися до суду із заявою
про повернення йому із Державного
бюджету України суми сплаченого
судового збору, долучивши при цьому до
заяви оригінал платіжного доручення.

Крім того, судом встановлено, що надане
платіжне доручення не відповідає
вимогам Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, яка затверджена постановою
Національного банку України від 21.01.2004
р. № 22, зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 29.03.2004 р. за № 377/8976 (далі
- Інструкція).

Так, пунктом 3.1 Інструкції передбачено,
що платіжне доручення оформляється
платником за формою, наведеною в
додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з
вимогами щодо заповнення реквізитів
розрахункових документів, що
викладені в додатку 8 до цієї
Інструкції, та подається до банку, що
обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

У додатку 8 до Інструкції наведені
указівки щодо заповнення реквізитів
розрахункових документів на паперових
носіях. Згідно з цими вимогами на
розрахункових документах ставляться
підписи відповідальних осіб платника,
які повноважні розпоряджатися
рахунком і зразки підписів яких
заявлені банку платника в картці із
зразками підписів і відбитка печатки.
В реквізиті «М.П.» платіжного доручення
ставиться відбиток печатки, зразок
якої заявлений платником банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки.

У разі перерахування коштів на рахунки
клієнтів-отримувачів (фізичних та
юридичних осіб), які відкриті в інших
банках, розрахунковий документ
засвідчується підписами керівника
(його заступника) і головного
бухгалтера (його заступника) банку або
підписами уповноважених осіб згідно з
внутрішніми нормативними документами
банку та відповідального виконавця
банку.

За приписами п. 2.14 Інструкції банк
платника на всіх примірниках прийнятих
розрахункових документів і на реєстрах
обов'язково заповнює реквізити «Дата
надходження» і «Дата виконання», а банк
стягувача - «Дата надходження в банк
стягувача» (якщо ці реквізити
передбачені формою документа),
засвідчуючи їх підписом
відповідального виконавця та
відбитком штампа банку.

В даному випадку, на платіжному
дорученні № PROM9BDZD0 від 09.04.2014 р.
реквізити «підпис» та «печатка»
платника не заповнені. На платіжному
дорученні міститься лише печатка банку
з підписом працівника банку без
зазначення його посади та прізвища.

Таким чином, надане заявником платіжне
доручення оформлене з порушенням вимог
діючого законодавства та не може бути
належним доказом сплати судового
збору.

Крім того, частиною 1 статті 56 ГПК
України визначено, що позивач, прокурор
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Порядок надання послуг поштового
зв'язку, права та обов'язки операторів
поштового зв'язку і користувачів
послуг поштового зв'язку визначено
Правилами надання послуг поштового
зв'язку, затв. постановою Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. N 270 (з
наступними змінами та доповненнями).

За змістом п. 19 вказаного Порядку
внутрішні поштові відправлення з
оголошеною цінністю можуть прийматися
для пересилання з описом вкладення
та/або з післяплатою.

Відповідно до п. 61 Правил у разі
приймання внутрішніх поштових
відправлень з оголошеною цінністю з
описом вкладення бланк опису
заповнюється відправником у двох
примірниках. Працівник поштового
зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

Наказом Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" від 12 травня 2006 р. N 211
затверджено Порядок пересилання
поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого
наведено зразок оформлення Опису
вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає
опис вкладення поштового відправлення
у двох примірниках із зазначенням у
ньому найменування одержувача та його
адреси, поіменного переліку предметів,
загальної вартості вкладення і
підписує його.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
встановлено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, слід відзначити, що в процесі
підготовки та оформлення документів
необхідно дотримуватись правил, які
забезпечують їх юридичну силу.

Так, документ має юридичну силу за
наявності обов'язкових для цього виду
документа реквізитів. Зокрема,
документи оформляються на бланках,
мають встановлений комплекс
реквізитів і відповідний порядок їх
розташування, установлений
Національним стандартом України.

Відповідно до п. 4.4 Національного
стандарту України „Вимоги до
оформлення документів" ДСТУ 4163-2003 р.,
затвердженого наказом
Держспоживстандарту України від
07.04.2003р. № 55, документи, повинні мати
такі обов'язкові реквізити: назва,
назва виду документа, дата,
реєстраційний індекс документа,
заголовок до тексту документа, текст
документа, підпис.

Дата документа - це дата його
підписання, затвердження, прийняття,
зареєстрування, яку оформлюють
цифровим способом. Реєстраційний
індекс документа складають з його
порядкового номера, який можна
доповнювати інформацією про
кореспондента, виконавця тощо (пункти
5.11 та 5.12 Національного стандарту
України).

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося в
господарський суд Запорізької області
із позовною заявою, яка датована 25.04.2014
р. (дата наявна на останньому аркуші
позовної заяви).

До позовних матеріалів в якості
доказів направлення копії позовної
заяви відповідачу, надано опис
вкладення у цінний лист від 10.05.2014 року.

Наданий суду опис вкладення у цінний
лист від 10.05.2014 року свідчить про факт
направлення відповідачу копії
позовної заяви (без зазначення її
вихідного номеру і дати) з додатками.

Інших доказів направлення відповідачу
копії позовної заяви суду не було
надано.

Відсутність ідентифікуючих ознак
позовної заяви позбавляє
господарський суд можливості
встановити факт, що на адресу
відповідача направлено саме копію
позовної заяви, оригінал якої надійшов
до господарського суду.

За таких обставин, опис вкладення у
цінний лист від 10.05.2014р., не може бути
прийнятий судом як належний доказ
відправлення відповідачу копії
позовної заяви саме за вих. від 25.04.2014 р.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

Таким чином, ПАТ КБ «Приватбанк» не
надано належних доказів про надсилання
відповідачу копії позовної заяви, що є
безумовним порушенням приписів ст. 56
ГПК України.

Як зазначено в абзаці 1 пункту 3.5
постанови Пленуму Вищого
господарського суд України від 26.12.2011р.
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і
додатків до позовної заяви тягне за
собою наслідки, передбачені статтею 63
ГПК.

Згідно із пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
та розмірі та не подано доказів
надсилання відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

З огляду на вищевикладене, позовна
заява ПАТ КБ «Приватбанк», підлягає
поверненню заявнику без розгляду.

Суд вважає за необхідне роз'яснити, що у
відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК України
повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному звертанню з нею
до господарського суду у загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Керуючись ст.ст. 54, 56, 57, п.п. 4, 6 ч. 1 ст. 63,
86 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
«Приватбанк», м. Дніпропетровськ
повернути без розгляду.

Додаток: позовні матеріали на 27 аркушах
(в т.ч. оригінали: Опис вкладення у
цінний лист від 10.05.2014 р.; платіжне
доручення № PROM9BDZD0 від 09.04.2014 р. про
сплату 1827,00 грн. судового збору).

Суддя
М.В. Мірошниченко