ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 р.
Справа №917/1823/14

за позовом Дочірнього підприємства
"Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України", вул.
Куйбишева, 22-а, м. Полтава, Полтавська
область,36000

до Служби автомобільних доріг в
Полтавській області, вул. Куйбишева,
22-а, м. Полтава, Полтавська область,36039

про стягнення 14 954 919,60 грн.
заборгованості

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: Урбанська О.В., дов. від
08.01.2014 року, Омельченко М.А., дов. №01-15/01-1
від 08.01.2014 року

від відповідача: Давиденко Д.Е., дов.
№02-3 від 13.08.2014 року

У судовому засіданні 18.11.2014 року суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення та повідомив дату
складання повного тексту рішення
згідно ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 14 954 919,60 грн.
заборгованості за договором про
закупівлю послуг за бюджетні кошти №
01-07-12 від 23.05.2012 року.

Представник позивача підтримав
позовні вимоги та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що
Служба автомобільних доріг в
Полтавській області згідно Положення
про Службу автомобільних доріг у
Полтавській області від 06 січня 2012
року, затвердженого наказом
Державного агентства автомобільних
доріг України від 02 листопада 2011року №
12, є неприбутковою організацією,
одержувачем бюджетних коштів, що
спрямовуються на розвиток мережі
автомобільних доріг загального
користування і утримується в межах
кошторису видатків затвердженого
Державним агентством автомобільних
доріг України. Фінансування послуг
(робіт) за договором про закупівлю
послуг за бюджетні кошти № 01-07-12 від
23.05.2012 року здійснюється за рахунок
коштів Державного бюджету України та
державних кредитних ресурсів. Факт
недофінансування витрат Служби
автомобільних доріг в Полтавській
області (як замовника за договором )
підтверджується Постановою КМУ від
20.03.2013 року №219 "Про затвердження
переліку об'єктів будівництва,
реконструкції, капітального та
поточного ремонту автомобільних
доріг загального користування
державного і місцевого значення та
обсягів їх фінансування у 2013 році за
кредитами, залученими під державні
гарантії».

Також відповідач посилається на те, що
30.12.2013 року між сторонами було
підписано додаткову угоду до договору
про закупівлю послуг за бюджетні кошти
№01-07-12 в якій пункти: 1.1., 5.1., 10.1. договору
було викладено в новій редакції: "п.5.1.
Строк (термін) надання послуг : до кінця
2014 року.", "10.1. Цей договір набирає
чинності з 23.05.2012 року і діє до 31.12.2014
року". Оскільки строк дії договору
продовжено до кінця 2014 року то у
відповідача, є час для належного
виконання договірних зобов'язань до
кінця дії договору.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши подані
сторонами докази, суд встановив:

23.05.2012 року між Службою автомобільних
доріг у Полтавській області
(відповідач, замовник) та Дочірнім
підприємством «Полтавський
облавтодор» Відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» (позивач, підрядник) було
укладено договір про закупівлю послуг
за бюджетні кошти № 01-07-12 (договір) (арк.
с. 11-12).

До договору про закупівлю послуг за
бюджетні кошти № 01-07-12 сторони уклали
додаткові угоди №01 від 24.12.2012 року, №02
від 28.12.2012 року, №03 від 30.04.2013 року, №04
від 27.12.2013 року, №05 від 30.12.2013 року, №6
від 07.08.2013 року (арк. с. 64-71).

Відповідно до п.1.1. договору (зі змінами
внесеними додатковою угодою №05)
підрядник зобов'язався у 2012-2014 роках
надати замовникові послуги з поточного
середнього ремонту автомобільної
дороги державного значення /М-03/
Київ-Харків-Довжанський в межах
Полтавської області (Лот №11, км 258+000-км
265+800), зазначені в Технічному завданні,
а замовник - прийняти і оплатити такі
послуги.

Обсяги закупівлі послуг можуть бути
зменшені залежно від реального
фінансування видатків (п. 1.3. договору).

Згідно з п. 3.1. договору його ціна
становила 17 784 020,40 грн.

При цьому, пунктом 3.2. договору сторони
визначили, що ціна договору може бути
зменшена за взаємною згодою сторін.

Пунктом 4.1. договору сторони визначили,
що розрахунки проводяться шляхом:
оплати замовником після пред'явлення
підрядником рахунка на оплату послуг
або після підписання сторонами акта
приймання виконаних будівельних робіт
(форма № КБ-2в); або поетапної оплати
замовником наданих послуг (проміжними
платежами на підставі форми № КБ-2в
після прийняття їх замовником).

Згідно пункту 4.2. договору до рахунка
додаються: акт приймання виконаних
будівельних робіт (форма № КБ-2в),
довідка про вартість виконаних
будівельних робіт та витрат (форма №
КБ-3).

Відповідно до пункту 6.1.3. договору
замовник розраховується з підрядником
за надані послуги, виходячи з їх
фактичного обсягу та вартості,
визначеної в договірній ціні та
уточненої при потребі у порядку,
визначеному в пункті 3.3 ДБН Д. 1.1-1-2000
«Правила визначення вартості
будівництва» (зі змінами та
доповненнями). Термін розрахунків за
надані послуги залежить від
надходження відповідних коштів від
головного розпорядника коштів на
розрахунковий рахунок замовника.

Строк (термін) надання послуг: до кінця
2014 року (п.5.1. договору зі змінами
внесеними додатковою угодою №05).

В пункті 10.1. договору (зі змінами
внесеними додатковою угодою №05)
сторони визначили, що договір набирає
чинності з 23.05.2012 року і діє до 31.12.2014 р.

На виконання умов договору позивачем
були надані відповідачу послуги щодо
поточного середнього ремонту
автомобільної дороги М-03
Київ-Харків-Довжанський в межах
Полтавської області на загальну суму
14 954 919,60 грн., що підтверджується
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт та витрат за
березень 2014 року від 04.03.2014 року, актом
приймання виконаних будівельних робіт
№ 1 за березень 2014 року від 04.03.2014 року
на суму 14 325 810,00 грн., актом приймання
виконаних будівельних робіт №2 за
березень 2014 року від 04.03.2014 року на суму
185 072,40 грн. та актом приймання виконаних
будівельних робіт № 3 за березень 2014
року від 04.03.2014 року на суму 444 037,20 грн.
Вказана довідка про вартість виконаних
будівельних робіт/та витрати (форма №
КБ-3) та акти приймання виконаних
будівельних робіт (форма № КБ-2в)
підписані сторонами та скріплені
їхніми печатками, акти не містять
посилань на виявлення будь - яких
недоліків або претензій до виконаних
робіт (арк. с. 14-23).

Як зазначає позивач, відповідач взяті
на себе зобов'язання за договором щодо
оплати виконаних робіт (після
підписання сторонами актів приймання
виконаних будівельних робіт) на суму 14
954 919,60 грн. останнім не виконані.

07.11.2014 року позивачем на адресу
відповідача було направлено вимогу
(вихідний №01-09/214-10) про сплату боргу за
виконані роботи на суму 14 954 919,60 грн.,
яка була отримана відповідачем 07.11.2014
року (згідно вхідного штампу
відповідача), однак залишена ним без
задоволення (том 2, арк. с.8-10).

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Положеннями статей 627, 628
Цивільного кодексу України визначено,
що відповідно до ст. 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст. 626
ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України,
сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
підряду.

За договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК
України).

З аналізу ст. ст. 837 та 875
Цивільного кодексу України
вбачається, що договір підряду є
оплатним, і обов'язку підрядника
виконати певну роботу відповідає
обов'язок замовника цю роботу прийняти
та оплатити.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.525 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим до виконання
сторонами.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено,
що якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 4.1. договору сторони визначили,
що розрахунки проводяться шляхом:
оплати замовником після пред'явлення
підрядником рахунка на оплату послуг
або після підписання сторонами акта
приймання виконаних будівельних робіт
(форма № КБ-2в); або поетапної оплати
замовником наданих послуг (проміжними
платежами на підставі форми № КБ-2в
після прийняття їх замовником).

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент пред'явлення позову та розгляду
справи, відповідач свої зобов'язання за
договором в частині оплати виконаних
робіт (після підписання сторонами
актів приймання виконаних будівельних
робіт) на суму 14 954 919,60 грн. не виконав.

Судом встановлено, що довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
та витрат за березень 2014 року від
04.03.2014 року, актом приймання виконаних
будівельних робіт № 1 за березень 2014
року від 04.03.2014 року на суму 14 325 810,00 грн.,
актом приймання виконаних будівельних
робіт №2 за березень 2014 року від 04.03.2014
року на суму 185 072,40 грн. та актом
приймання виконаних будівельних робіт
№ 3 за березень 2014 року від 04.03.2014 року
на суму 444 037,20 грн., які підписані
сторонами та скріплені їх печатками
підтверджується факт виконання робіт
на суму 14 954 919,60 грн.

Отже, відповідач підписавши договір
про закупівлю послуг за бюджетні кошти
№ 01-07-12 від 23.05.2012 року, додаткові угоди
до нього, довідку про вартість
виконаних будівельних робіт та
витрат за березень 2014 року від 04.03.2014
року, акт приймання виконаних
будівельних робіт № 1 за березень 2014
року від 04.03.2014 року на суму 14 325 810,00 грн.,
акт приймання виконаних будівельних
робіт №2 за березень 2014 року від 04.03.2014
року на суму 185 072,40 грн. та акт приймання
виконаних будівельних робіт № 3 за
березень 2014 року від 04.03.2014 року на суму
444 037,20 грн., взяв на себе зобов'язання з
оплати виконаних робіт.

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень. В
силу вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, а згідно
ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої
сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів
справи суд дійшов висновку, що позовні
вимоги обґрунтовані, підтверджуються
наявними доказами (в мат. справи) і
підлягають задоволенню.

Судові витрати відшкодовуються
позивачу за рахунок відповідача у
відповідності до ст. 49 ГПК України.

Стосовно заперечень відповідача суд
виходив з наступного.

В пункті 4.1. договору сторони визначили
можливість проведення розрахунків
після підписання сторонами акта
приймання виконаних будівельних робіт
(форма № КБ-2в).

Як встановлено судом, акти приймання
виконаних будівельних робіт за
березень 2014 року на загальну суму 14 954
919,60 грн. були підписані обома
сторонами 04.03.2014 року та скріплені їх
печатками.

Посилання відповідача на те, що в
зв'язку з продовженням строк дії
договору до кінця 2014 року (додатковою
угодою від 30.12.2013 року №05) у
відповідача, є час для належного
виконання договірних зобов'язань до
кінця 2014 року, є безпідставними
оскільки порядок здійснення оплати
регулюються розділом ІV договору, до
якого зміни не вносилися.

Доводи відповідача про неможливість
виконання зобов'язання за договором у
зв'язку з відсутністю бюджетних
коштів для фінансування робіт,
виконаних позивачем, також підлягають
відхиленню, оскільки на підставі
частини другої статті 617
Цивільного кодексу України, частини
другої статті 218 Господарського
кодексу України та рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус
проти України" від 18 жовтня 2005 року
відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках Державного
бюджету України, не виправдовує
бездіяльність боржника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 р. у справі № 11/446.

Отже, викладені відповідачем
заперечення не можуть бути підставою
для звільнення відповідача від оплати
робіт, виконаних позивачем за
договорам, не спростовують факту
виконання робіт на суму 14 954 919,60 грн. за
договором про закупівлю послуг за
бюджетні кошти № 01-07-12 від 23.05.2012 року,
носять формальний характер та не є
підставами для відмови в задоволенні
позовних вимог.

Сплата судових витрат покладається на
відповідача згідно приписів ст. 49 ГПК
України.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст. ст. 33,43, 49, 82-85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути зі Служби автомобільних
доріг в Полтавській області (вул.
Куйбишева, 22-а, Полтава, Полтавська
область,36039, ідентифікаційний код 25898491)
на користь Дочірнього підприємства
"Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України" ( вул.
Куйбишева, 22-а, Полтава, Полтавська
область,36000, ідентифікаційний код 32017261)
14 954 919,60 грн. заборгованості, 73 080 грн.
витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 21.11.2014 року

Суддя
Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
прийняття, а у разі, якщо у судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частини рішення, воно
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 цього Кодексу. Рішення може
бути оскаржено протягом десяти днів з
дня прийняття рішення, а у разі якщо у
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
- з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.
У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією