ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.14р. Справа № 904/7176/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Квартирно-експлуатаційного відділу
м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

про стягнення 50 185,60 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Мельник В.В., довіреність
№ 14-93 від 18.04.2014 року, представник;

від відповідача: Кравченко В.В.,
довіреність № б/н від 16.06.2014 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовом до
Квартирно-експлуатаційного відділу м.
Дніпропетровська про стягнення
заборгованості у сумі 50 185,60 грн., з яких:
42 186,33 грн. - основний борг, 4 515,28 грн. -
інфляційні втрати, 2892,51 грн. - пеня, 591,48
грн. - 3% річних. Судовий збір у сумі 1 827,00
грн. позивач просить покласти на
відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані
невиконанням відповідачем умов
договору № 13/4141-ТЕ-3 від
10.12.2013 року про закупівлю природного
газу у частині своєчасної сплати 42 186,33
грн. за спожитий у жовтні - грудні 2013
року природний газ у загальному обсязі
32,223 тис. куб.м, у зв'язку чим позивач
нарахував пеню у сумі 2 892,51 грн.,
інфляційні втрати у сумі 4 515,28 грн., 3%
річних у сумі 591,48 грн.

У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення, аналогічні
за змістом позовній заяві.

У відзиві на позовну заяву відповідач
заперечує проти задоволення позовних
вимог та зазначає, що його фінансування
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, а у зв'язку з
обмеженим фінансуванням та
відсутністю коштів він не мав
можливості сплатити позивачу основну
суму заборгованості за жовтень -
грудень 2013 року за договором
№ 13/4141-ТЕ-3 від 10.12.2013 року про закупівлю
природного газу.

Крім того відповідач у судовому
засіданні подав письмове клопотання
про зменшення розміру пені до 00,00 грн.

У судовому засіданні представник
відповідача підтримав відзив на позов
з викладених у ньому підстав.

Розгляд справи призначався на 20.10.2014
року, 10.11.2014 року.

У судовому засіданні 10.11.2014 року
проголошені вступна та резолютивна
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.12.2013 року між Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі -
Позивач, Продавець) та
Квартирно-експлуатаційним відділом м.
Дніпропетровська (далі - Відповідач,
Покупець) було укладено договір про
закупівлю природного газу № 13/4141-ТЕ-3
(далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору
продавець зобов'язується поставити
покупцеві імпортований природний газ
(за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00,
ввезеного на митну територію України
ПАТ "Національна акціонерна компанія
"НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі - газ), а
покупець - прийняти і оплатити
природний газ в обсязі, зазначеному у
пункті 1.2. цього договору.

Згідно з пунктом 1.2. договору продавець
передає покупцю в період з 01 жовтня 2013
року по 31 грудня 2013 року природний газ в
обсязі до 23 тис. (двадцять три тисячі)
куб.м., у тому числі по місяцях:

- жовтень 2013 року - 3,799 тис. куб.м.;

- листопад 2013 року - 11,501 тис. куб.м.;

- грудень 2013 року - 7,700 тис. куб.м.

За умовами пункту 3.1. договору ціна за
1000 куб.м. природного газу, що
використовується для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням становить 1 091,00 грн. з
урахуванням збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом та без урахування податку на
додану вартість. До сплати за 1000 куб.м.
природного газу - 1 091,00 грн., крім того
ПДВ - 20%, усього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Загальна вартість цього договору на
дату його укладення становить 25 093,00
грн., крім того ПДВ - 5018,60 грн., а разом з
ПДВ - 30 111,60 грн.

Термін поставки газу: з 01 жовтня 2013 року
по 31 грудня 2013 року включно (пункт 5.1.
договору).

Пункт 5.2. договору передбачає місце
поставки газу: продавець передає газ
покупцеві на комерційному вузлі/вузлах
обліку газу покупця або за відсутності
їх у покупця - на вузлі/вузлах обліку
газорозподільного підприємства (далі -
пункти приймання -передачі).

Право власності на газ переходить від
продавця до покупця в пунктах
приймання-передачі. Після переходу
права власності на газ покупець несе
всі ризики і бере на себе всю
відповідальність, пов'язану з правом
власності на газ (пункт 5.2.1. договору).

Цей договір набуває чинності з дати
його підписання та скріплення
печатками сторін, але не раніше ніж
через 14 днів (п'ять робочих днів у разі
застосування процедури закупівлі з
підстав, визначених пунктом 3 частини
другої статті 39 Закону України "Про
здійснення державних закупівель") з дня
опублікування у державному офіційному
друкованому виданні з питань державних
закупівель повідомлення про акцент
пропозиції за результатами
застосування процедури закупівлі в
одного учасника, поширює дію на
відносини, що фактично склалися між
сторонами з 01.10.2012 року і діє в частині
поставки газу до 31.12.2013 року, а в частині
розрахунків - до їх повного здійснення
(пункт 11.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи,
сторонами підписані акти
приймання-передачі природного газу:

від 30.11.2013 року на суму 4 973,64 грн., що
ввезений та спожитий у жовтні 2013 року;

від 30.11.2013 року на суму 11 421,45 грн., що
ввезений та спожитий у листопаді 2013
року;

від 24.01.2014 року на суму 25 791,24 грн., що
ввезений та спожитий у грудні 2013 року
(а.с. 18 - 20 том 1).

Усього - на суму 42 186,33 грн. (4 973,64 + 11 421,45 +
25 791,24 = 42 186,33).

Відповідно до пункту 4.1. договору
оплата за газ здійснюється покупцем
виключно грошовими коштами шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Несплата відповідачем у визначений
договором строк грошових коштів у
загальній сумі 42 186,34 грн. за спожитий
природний газ і є причиною виникнення
спору.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином, відповідно до закону,
інших правових актів, договору (частина
1 статті 193 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

З огляду на умови пункту 4.1. договору
оплата мала бути здійснена:

за актом від 30.11.2013 року на суму 4 973,64
грн., що ввезений та спожитий у жовтні
2013 року - до 14.11.2013 року;

за актом від 30.11.2013 року на суму 11 421,45
грн., що ввезений та спожитий у
листопаді 2013 року - до 14.12.2013 року;

за актом від 24.01.2014 року на суму 25 791,24
грн., що ввезений та спожитий у грудні
2013 року - до 14.01.2014 року.

Доказів оплати природного газу в сумі 42
186,33 грн. відповідач не надав, доводів
позивача, наведених в обґрунтування
позову, не спростував.

За таких обставин вимоги позивача щодо
стягнення заборгованості за спожитий
відповідачем природний газ у сумі 42 186,33
грн. є законними і обгрунтованими.

Згідно з частиною першою статті 199
Господарського кодексу України
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного
зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом
(стаття 548 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно договору
неустойкою (штрафом, пенею).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання
(стаття 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 231
Господарського кодексу України, у разі
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пункту 7.3. договору у разі
порушення покупцем умов пункту 4.1.
договору, покупець зобов'язується (крім
суми заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Заявлена позивачем до стягнення пеня
визначена у загальній сумі 2 892,51 грн.
відповідно до наступного розрахунку:

- за актом від 30.11.2013 року на суму 4 973,64
грн. за період з 14.11.2013 року по 13.05.2014
року - 344,34 грн.;

- за актом від 30.11.2013 року на суму 11 421,45
грн. за період з 14.12.2013 року по 13.06.2014
року - 853,01 грн.;

- за актом від 24.01.2014 року на суму 25 791,24
грн. за період з 14.01.2014 року по 17.06.2014
року - 1 695,16 грн.

За наслідками перевірки здійсненого
розрахунку пені порушень не
встановлено, у зв'язку з чим позовні
вимоги у цій частині є обґрунтованими і
підлягають задоволенню у повному
обсязі у сумі 2 892,51 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Заявлені позивачем до стягнення 3%
річних визначені у загальній сумі 591,48
грн. відповідно до наступного
розрахунку:

- за актом від 30.11.2013 року на суму 4 973,64
грн. за період з 14.11.2013 року по 17.06.2014
року - 88,30 грн.;

- за актом від 30.11.2013 року на суму 11 421,45
грн. за період з 14.12.2013 року по 17.06.2014
року - 174,61 грн.;

- за актом від 24.01.2014 року на суму 25 791,24
грн. за період з 14.01.2014 року по 17.06.2014
року - 328,57 грн.

За наслідками перевірки здійсненого
розрахунку порушень не встановлено, у
зв'язку з чим позовні вимоги у цій
частині є обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі у сумі 591,48
грн.

Заявлені позивачем до стягнення
інфляційні втрати визначені у
загальній сумі 4 515,28 грн. відповідно до
наступного розрахунку:

- за актом від 30.11.2013 року на суму 4 973,64
грн. за період з листопада 2013 року по
травень 2014 року - 558, 87 грн.;

- за актом від 30.11.2013 року на суму 11 421,45
грн. за період з грудня 2013 року по
травень 2014 року - 1 258,03 грн.;

- за актом від 24.01.2014 року на суму 25 791,24
грн. за період з січня 2014 року по
травень 2014 року - 2 698,37 грн.

Перевіркою здійсненого позивачем
розрахунку інфляційних втрат
встановлено, що вони підлягають
зменшенню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 3.2. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України №14 від 17.12.2013 року розмір боргу
з урахуванням індексу інфляції
визначається виходячи з суми боргу, що
існувала на останній день місяця, в
якому платіж мав бути здійснений,
помноженої на індекс інфляції,
визначений названою Державною службою,
за період прострочення, починаючи з
місяця, наступного за місяцем, у якому
мав бути здійснений платіж, і за
будь-який місяць (місяці), у якому (яких)
мала місце інфляція. При цьому в
розрахунок мають включатися й періоди
часу, в які індекс інфляції становив
менше одиниці (тобто мала місце
дефляція).

За таких обставин інфляційні втрати
підлягають перерахунку і будуть
складати:

- за актом від 30.11.2013 року на суму 4 973,64
грн. за період з грудня 2013 року по
травень 2014 року - 547,83 грн. (з урахуванням
скупного індексу інфляції 111,01466043%);

- за актом від 30.11.2013 року на суму 11 421,45
грн. за період з січня по травень 2014
року - 1194,95 грн. (з урахуванням скупного
індексу інфляції 110,46234868%);

- за актом від 24.01.2014 року на суму 25 791,24
грн. за період з лютого по травень 2014
року - 2641,50 грн. (з урахуванням скупного
індексу інфляції 110,24186495%).

Таким чином, заявлені позивачем
позовні вимоги про стягнення
інфляційних втрат підлягають
задоволенню частково у сумі 4 384,28 грн.
(547,83+1194,95+2641,50 = 4 384,28).

Заявлене представником відповідача
клопотання про зменшення пені до 00,00
грн. задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої
статті 83 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з частиною третьою статті 551
Цивільного кодексу України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до статті 233 Господарського
кодексу України у разі, якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до підпункту 3.17.4. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
вирішуючи питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 частина
перша статті 83 Господарського
процесуального кодексу України),
господарський суд повинен об'єктивно
оцінити, чи є даний випадок винятковим,
виходячи з інтересів сторін, які
заслуговують на увагу, ступеню
виконання зобов'язання, причини
(причин) неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Отже, за змістом зазначених
законодавчих норм та судового
інтерпретаційного акту вбачається, що
зменшення розміру заявленої до
стягнення неустойки є правом суду і
він, оцінивши надані сторонами докази
та обставини справи у їх сукупності, на
власний розсуд вирішує питання про
наявність або відсутність у кожному
конкретному випадку підстав, за яких
можливе її зменшення.

Приймаючи рішення за заявленим
відповідачем клопотанням, суд враховує
ту обставину, що заборгованість
населення, бюджетних організацій по
сплаті послуг з теплопостачання,
наявність заборгованості перед
відповідачем інших осіб, наявний у
відповідача тяжкий фінансовий стан не
є підставою для звільнення його від
відповідальності за невиконання
зобов'язання. Розрахована та заявлена
до стягнення сума пені не є надмірно
великою у порівнянні до основної суми
заборгованості.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За статтею 42 Господарського кодексу
України підприємництво - це самостійна,
ініціативна, систематична, на власний
ризик господарська діяльність, що
здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

За таких обставин обидві сторони,
здійснюючи в однаковий період часу
свою підприємницьку діяльність в
рамках спірного договору, знаходились
у рівних умовах з точки зору ризику
своєї господарської діяльності.

Суд також приймає до уваги відсутність
будь-якої оплати з боку відповідача за
спірними поставками газу, відсутність
доказів на підтвердження його намагань
врегулювати спір у позасудовому
порядку шляхом розстрочення чи
відстрочення заборгованості, зміни
порядку чи способу виконання
зобов'язань, переводу боргу на інших
осіб тощо.

Крім того, відповідач у своєму
клопотанні просить суд зменшити розмір
пені до 00,00 грн., тобто повністю
звільнити його від відповідальності за
неналежне виконання ним своїх грошових
зобов'язань, що чинним законодавством
не передбачено.

Разом із цим відповідач не позбавлений
можливості вирішити питання щодо
зменшення пені безпосередньо з
позивачем з використанням такого
правового механізму, передбаченого
статтею 605 Цивільного кодексу України,
як припинення зобов'язання прощенням
боргу.

За викладеного, позовні вимоги
підлягають задоволенню частково у
загальній сумі 50054,60 грн., з яких:
основний борг у сумі 42 186,33 грн., 3% річних
у сумі 591,48 грн., пеня у сумі 2 892,51 грн.,
інфляційні втрати у сумі 4 384,28 грн.

Відповідно до частини першої статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається на
відповідача у сумі 1 822,23 грн.
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 78, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного
відділу м. Дніпропетровська (49005,
м. Дніпропетровськ, вул.
Феодосіївська, 13, ідентифікаційний код
08004581) на користь Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
(01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького,
6, ідентифікаційний код 20077720) основний
борг у сумі 42 186,33 грн., 3% річних у сумі
591,48 грн., пеню у сумі 2 892,51 грн.,
інфляційні втрати у сумі 4 384,28 грн.,
судовий збір у сумі 1 822,23 грн.

У решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.11.2014 року.

Суддя І.І. Колісник