ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р.Справа №
5016/3073/2012(20/83)Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.

суддів Савицького Я.Ф., Колоколова С.І.

(склад судової колегії сформовано
відповідно до розпоряджень № 1131 від
10.06.2014 року, № 1186, № 1187, № 1188 від 13.06.2014
року)

при секретарі судового засідання
Будному О.В.

за участю представників сторін в
судовому засіданні від 12.11.2014 року:

від ТОВ Фірма "Дісконт" - Ніколаєва Ю.С.,
за довіреністю;

від УМ СП ТОВ "Жемчужина" - Маляренко
Д.С., за довіреністю;

від ДП "Віброприбор" - Русу П.К.,
директор, Жеребцов А.В., за довіреністю;

від Компанії "Лардіана Компані Лімітед"
- Сорочан В.В., за довіреністю;

від ТОВ "Перлина Чорномор'я" - Сорочан
В.В., за довіреністю;

від Фонду державного майна України -
Десятова Н.А., за довіреністю;

від прокуратури - Лянна О.А., за
посвідченням;

представник ПП "Бриз" в судове
засідання не з'явився

розглянувши апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «Дісконт»,
Фонду Державного майна України,
прокурора Миколаївської області,
Державного підприємства «Віброприбор»
(розгляд яких призначено в одному
апеляційному провадженні)

на рішення господарського суду
Миколаївської області від 14.05.2014 року

по справі № 5016/3073/2012(20/83)

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма «Дісконт»

до відповідачів:
Українсько-Молдавського спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю «Жемчужина»

Приватного
підприємства «Бриз»

за участю третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, на
стороні відповідача: Державне
підприємство «Віброприбор»

за участю третьої особи, яка заявляє
самостійні вимоги на предмет спору:
Фонд Державного майна України

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Товариство з
обмеженою відповідальністю «Перлина
Чорномор'я»

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Компанія
«Лардіана Компані Лімітед»

за участю прокуратури Миколаївської
області

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна
В судовому
засіданні 12.11.2014 року згідно ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма „Дісконт" (далі
- позивач; ТОВ Фірма „Дісконт")
звернулось до господарського суду
Миколаївської області з позовом до
Українсько-Молдавського спільного
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю «Жемчужина» та
Приватного підприємства «Бриз-Юг»
(далі - відповідачі; УМ СП ТОВ
„Жемчужина" та ПП „Бриз-Юг") про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна - бази
відпочинку „Жемчужина" від 23.10.2006 р.,
укладеного між відповідачами по
справі.

29.01.2013 р. ухвалою господарського суду
Миколаївської області залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
ТОВ „Перлина Чорномор'я".

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 28.02.2013р.
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача ДП „Віброприбор",
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача Фонд Державного
майна України.

05.03.2013р. на адресу господарського суду
Миколаївської області надійшло
повідомлення про вступ прокуратури
Миколаївської області у дану справу.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 06.03.2013 року у
справі № 5016/3073/2012(20/83) відмовлено у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 19.09.2013 року
рішення господарського суду
Миколаївської області від 06.03.2013 року у
справі № 5016/3073/2012(20/83) залишено без змін,
апеляційні скарги ТОВ Фірма «Дисконт»
та Фонду державного майна України - без
задоволення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.12.2013 року касаційну
скаргу Фонду державного майна України
задоволено. Рішення господарського
суду Миколаївської області від 06.03.2013
року та постанову Одеського
апеляційного господарського суду у
справі № 5016/3073/2012(20/83) скасовано. Справу
№ 5016/3073/2012(20/83) направлено до
господарського суду Миколаївської
області на новий розгляд.

Ухвалою від 24.01.2014 року матеріали
справи № 5016/3073/2012(20/83) прийнято до
провадження суддею С.М. Ковалем з датою
призначення.

12.02.2014 року Державне підприємство
«Віброприбор» звернулось до
господарського суду Миколаївської
області з позовом до ПП «Бриз-Юг», УМ СП
ТОВ „Жемчужина" про визнання недійсним
договору купівлі-продажу майнового
комплексу - бази відпочинку "Жемчужина"
від 23.10.2006 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 12.02.2014 року
залучено в якості третьої особи, яка
заявляє самостійні вимоги на предмет
спору Державне підприємство
«Віброприбор». Залучено в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів Компанію
«Лардіана Компані Лімітед».

05.03.2014 року до господарського суду
Миколаївської області звернувся
заступник прокурора Миколаївської
області з позовом в інтересах держави в
особі третьої особи з самостійними
вимогами на предмет спору - Фонду
державного майна України до
відповідачів: УМ СП ТОВ „Жемчужина", ПП
«Бриз-Юг», Компанія «Лардіана Компані
Лімітед» про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна - бази відпочинку «Жемчужина»
(теперішня назва «Магнолія»), яка
складається з двох спальних корпусів,
позначених в технічному паспорті
літерою «А» і «А1»; столової, позначеної
літерою «Б»; овочевого сховища -
складів за літерою «В» і «Г»; кафе
«Ветерок» - відео зал, позначений
літерою «Д»; вбиральні, літера «Ж»;
душових, літера «Е», електричного котла
та розташована по вул. Морська, 155, 155-а
(теперішня адреса вул. Морська, 153/1) в с.
Коблево Березанського району,
Миколаївської області, укладеного
23.10.2006 року між УМ СП ТОВ «Жемчужина» та
ПП «Бриз-Юг»; - про витребування у
власність держави в особі Фонду
державного майна України з незаконного
володіння Компанії «Лардіана Компані
Лімітед» нерухомого майна бази
відпочинку «Магнолія», яка складається
з двох спальних корпусів, позначених в
технічному паспорті літерою «А» і «А1»;
столової, позначеної літерою «Б»;
овочевого сховища - складів за літерою
«В» і «Г»; кафе «Ветерок» - відео зал,
позначений літерою «Д»; вбиральні,
літера «Ж»; душових, літера «Е»,
електричного котла та розташована в
зоні відпочинку «Коблево»
Березанського району, Миколаївської
області вул. Морська, 153/1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
вказує на той факт, що власником
спірного майна є держава в особі Фонду
державного майна України, який не
надавав УМ СП ТОВ «Жемчужина» як
продавцю за договором купівлі-продажу
від 23.10.2006 року відповідних
повноважень в межах закону на
відчуження спірного майна. Крім цього
прокурор наголошує, що спірне майно
вибуло із володіння держави поза її
відома.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 07.03.2014 року
позов заступника прокурора
Миколаївської області прийнято в
частині визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна -
бази відпочинку «Жемчужина»,
укладеного 23.10.2006 року між УМ СП ТОВ
«Жемчужина» та ПП «Бриз-Юг». В частині
витребування у власність держави в
особі Фонду державного майна України з
незаконного володіння Компанією
«Лардіана Компані Лімітед» нерухомого
майна - бази відпочинку «Магнолія», яка
складається з двох спальних корпусів,
позначених в технічному паспорті
літерою «А» і «А1»; столової, позначеної
літерою «Б»; овочевого сховища -
складів за літерою «В» і «Г»; кафе
«Ветерок» - відео зал, позначений
літерою «Д»; вбиральні, літера «Ж»;
душових, літера «Е», електричного котла
та розташована в зоні відпочинку
«Коблево» Березанського району,
Миколаївської області вул. Морська, 153/1
- позовну заяву повернуто без розгляду.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 19.03.2014 року
заяви прокурора та ДП "Віброприбор" про
вжиття заходів забезпечення позову у
справі № 5016/3073/2012(20/83) - задоволені.
Вжиті заходи до забезпечення позову
шляхом накладення арешту на нерухоме
майно - базу відпочинку «Жемчужина»
(теперішня назва «Магнолія»); заборони
учасникам спору у справі № 5016/3073/2012(20/83)
та будь-яким іншим особам вчиняти дії
по відчуженню нерухомого майна - бази
відпочинку «Жемчужина» (теперішня
назва «Магнолія») чи передачі прав
іншим особам; заборони реєстраційній
службі Березанського районного
управління юстиції вчиняти дії з
реєстрації переходу права власності чи
інших майнових прав і обтяжень на
нерухоме майно - базу відпочинку
«Жемчужина» (теперішня назва
«Магнолія»).

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 14.05.2014 року
по справі № 5016/3073/2012(20/83) (суддя С.М.
Коваль) в задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Дісконт" про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
23.10.2006 року відмовлено повністю. В
задоволенні позову Державного
підприємства "Віброприбор" про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу нерухомого майна від
23.10.2006 року відмовлено повністю. В
задоволенні позову Фонду Державного
майна України про визнання недійсним
договору купівлі-продажу нерухомого
майна від 23.10.2006 року відмовлено
повністю.

Господарський суд Миколаївської
області, відмовляючи в позовах, вказав
про невірно обраний спосіб захисту
порушених прав. Крім того зазначив, що
ТОВ Фірма «Дісконт» без поважних
причин пропущено позовну давність.

Не погодившись з рішенням
господарського суду Миколаївської
області від 14.05.2014 року у справі №
5016/3073/2012(20/83), до суду апеляційної
інстанції звернулись з апеляційними
скаргами ТОВ Фірма «Дісконт», Фонд
Державного майна України, прокурор
Миколаївської області, ДП
«Віброприбор», які прийняті до
провадження та розгляд яких призначено
в одному апеляційному провадженні.

ТОВ Фірма «Дісконт» в своїй апеляційні
скарзі звертає увагу суду апеляційної
інстанції, що оспорюваний договір
купівлі-продажу нерухомого майна від
23.10.2006 року є недійсним, порушує права
та інтереси товариства. В правове
обґрунтування ТОВ Фірма «Дісконт»
посилається на ст. ст. 182, 202, 388, 392 ЦК
України, Роз'яснення Вищого
арбітражного суду України № 02-5/111 від
12.03.99 р. «Про деякі питання вирішення
спорів, пов'язаних з визнання угод
недійсними». Оскаржуване рішення
просить скасувати та прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Апеляційна скарга Фонду державного
майна України містить наступні доводи:
- судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного рішення від 14.05.2-014 року
не досліджувались питання
відповідності або невідповідності
спірного договору чинному
законодавству та наявності або
відсутності у продавця необхідного
обсягу цивільної дієздатності під час
укладення вказаного правочину; - судом
порушені норми матеріального та
процесуального права, а саме не
застосовані ст. ст. 203, 215 ЦК України,
Постанова Пленуму Верховного Суду
України «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними» від 06.11.2009 року
№ 9. Фонд державного майна України
наголошує, що власником спірного майна
є держава в особі Фонду державного
майна України, який не надавав УМ СП ТОВ
«Жемчужина» як продавцю за договором
купівлі-продажу від 23.10.2006 року
відповідних повноважень в межах закону
на відчуження спірного майна. Правовим
обґрунтуванням вказує ст. ст. 321, 328, 658 ЦК
України та просить скасувати
оскаржуване рішення від 14.05.2014 року та
прийняти нове, яким задовольнити
позовні вимоги заступника прокурора
Миколаївської області, а саме визнати
недійсним договір купівлі-продажу
нерухомого майна - бази відпочинку
«Жемчужина» (теперішня назва
«Магнолія»).

Обґрунтовуючи свою правову позицію в
апеляційній скарзі, прокурор
Миколаївської області вказує про
помилковий висновок суду першої
інстанції щодо пропуску строку
позовної давності при зверненні
прокурора з позовом. Крім цього,
зазначає, що рішення не містить
висновків суду щодо недоведеності
позовних вимог Фонду державного майна
України. Прокурор просить скасувати
рішення господарського суду від 14.05.2014
року про відмову в позові заступника
прокурора Миколаївської області та
прийняти нове рішення про задоволення
позову прокурора.

Серед доводів апеляційної скарги ДП
«Віброприбор» вказує, що оспорюваний
договір купівлі-продажу нерухомого
майна від 23.10.2006 року є недійсним та
порушує його права і інтереси. ДП
«Віброприбор» вважає таким, що порушує
норми матеріального та процесуального
права висновок суду щодо спливу
позовної давності та вказує, що строк
на подання позовної заяви ТОВ Фірма
«Дісконт» не минув з огляду на те, що
відповідач УМ СП ТОВ «Жемчужина»
визнає свої неправомірні дії та вчиняє
заходи щодо їх усунення. В правове
обґрунтування ДП «Віброприбор»
посилається на ст. ст. 182, 202, 203, 215 ЦК
України, Роз'яснення Вищого
арбітражного суду України № 02-5/111 від
12.03.99 р. «Про деякі питання вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними». Оскаржуване рішення
просить скасувати та прийняти нове,
яким задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце проведення судового
засідання, про що в матеріалах справи
містяться відповідні докази.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
заслухавши прокурора, представників
позивача, відповідачів та третіх осіб,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків. Як вбачається з
матеріалів справи та перевірено під
час апеляційного перегляду справи,
23.03.2000 року на робочій зустрічі
представників Фонду державного майна
України та Департаменту приватизації
та управління державним майном
Республіки Молдова було затверджено
Перелік документів, які розглядаються
при визнанні права власності України
та Республіки Молдова на об'єкти
соціальної сфери відповідно до ст. 4
Угоди між Урядом України і Урядом
Республіки Молдова про взаємне
визнання прав та регулювання відносин
власності від 11.08.1994 року (далі - Угода
від 11.08.1994 року), ратифікованої Законом
України від 12 липня 2001 року № 2666-ПІ.

З метою реалізації Угоди від 11.08.1994 року
база відпочинку „Жемчужина" була
включена до Переліку об'єктів,
розташованих на території України, на
які претендує Республіка Молдова.

Проте, на підставі аналізу наданого
молдавською стороною пакета
документів, Фондом державного майна
України встановлено їх недостатність
для врегулювання (визнання) права
власності Республіки Молдова на базу
відпочинку "Жемчужина".

04.09.2002 року ДП „Віброприбор" звернулось
до Міністерства промисловості
Республіки Молдова та відповідно до
листа № 01/200 від 04.09.2002 року отримало
дозвіл спільно з ТОВ Фірмою "Дісконт"
приймати участь у створенні
Українсько-Молдавського спільного
підприємства шляхом передачі до
статутного фонду активів бази
відпочинку „Жемчужина".

13.12.2002р. Реєстраційно-ліцензійною
палатою Миколаївського виконкому за
№16363 зареєстровано Статут
Українсько-Молдавського спільного
підприємства ТОВ „Жемчужина",
засновниками якого є: ТОВ „Фірма
Дісконт" - 5 % у статутному фонді, що
складає 28330 грн., та ДП „Віброприбор" - 95%
у статутному фонді, що складає 538297 грн.,
яке передало до статутного фонду УМ СП
ТОВ „Жемчужина" базу відпочинку
„Жемчужина", що не заперечується
сторонами.

Протоколом загальних зборів
засновників УМ СП ТОВ „Жемчужина" від
23.10.2006р. було вирішено продати базу
відпочинку „Жемчужина" ПП „Бриз-Юг".

23.10.2006р. між УМ СП ТОВ „Жемчужина"
(відповідач-1, продавець) та ПП „Бриз-Юг"
(відповідач-2, покупець) було укладено
договір купівлі-продажу вищевказаної
бази відпочинку „Жемчужина" (надалі -
договір), за умовами якого продавець
передає, а покупець приймає у власність
(купує) майновий комплекс - базу
відпочинку „Жемчужина", вартістю 600000
грн.

Вказаний договір зі сторони УМ СП ТОВ
„Жемчужина" підписано його директором
Грицюком П.П., а зі сторони ПП „Бриз-Юг" -
директором Єрьоменко Г.В. Договір
скріплено печатками юридичних осіб.

Відповідно до п. 1.3 договору майно
належить продавцю на праві власності,
яке виникло у нього на підставі його
Статуту та установчого договору,
зареєстрованих 13.12.2002р., та Акту прийому
- передачі майна, переданого учасниками
в статутний фонд УМ СП ТОВ „Жемчужина"
від 03.01.2003р. та додатків до нього.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що
покупець сплачує продавцю гроші двома
частинами: 4900,00 грн. - протягом двох
банківських днів з дня підписання
договору; 595100,00 грн. - протягом 10-ти
банківських днів з часу виникнення
права власності на майно у покупця.

Відповідно до п. 4.1 договору передача
майна здійснюється шляхом підписання
Акту прийому-передачі майна.

23.10.2006р. сторонами договору складено
Акт прийому-передачі за договором
купівлі-продажу від 23.10.2006р., відповідно
до якого ПП „Бриз-Юг" прийняло, а УМ СП
ТОВ „Жемчужина" передало цілісний
майновий комплекс - базу відпочинку
„Жемчужина".

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 15.11.2006 року у
справі №5/452/06 за позовом ПП „Бриз-Юг" до
відповідача УМ СП ТОВ „Жемчужина" про
визнання дійсним договору
купівлі-продажу від 23.10.2006р. задоволено
позовні вимоги та визнано дійсним
договір купівлі-продажу від 23.10.2006р.

Вказане рішення не оскаржувалось та
набрало законної сили.

Право власності на вищезазначене майно
зареєстровано за ПП „Бриз-Юг" 29.11.2006
року.

07.12.2006 року між ПП "Бриз-Юг" та ТОВ
"Перлина Чорномор'я" було укладено
договір купівлі - продажу бази
відпочинку "Жемчужина", відповідно до
якого покупець сплачує продавцю
грошові кошти в розмірі 610 000, 00 грн.: 4000,
00 грн. - протягом двох банківських днів
після підписання договору, 606 000,00 грн. -
протягом 10-ти банківських днів з часу
виникнення права власності на майно у
покупця.

07.12.2006 року спірне майно було передано
покупцю за актом приймання-передачі, і
рішенням господарського суду
Миколаївської області від 13.12.2006 року
по справі № 5/536/06 за покупцем визнано
право власності на вказане майно.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 13.12.2006р. у
справі №5/536/06 договір купівлі-продажу
нерухомого майна №1 від 07.12.2006р. визнано
дійсним. Вказане рішення суду набрало
законної сили. Право власності на базу
відпочинку «Жемчужина» 11.01.2007р. було
зареєстровано за ТОВ „Перлина
Чорномор'я".

18.09.2008р. постановою Одеського
апеляційного господарського суду по
справі №9/375/08 рішення загальних зборів
УМ СП ТОВ „Жемчужина", оформлене
протоколом від 23.10.2006 року, визнано
недійсним. Зі змісту постанови суду
апеляційної інстанції вбачається, що
згідно протоколу загальних зборів
засновників УМ СП ТОВ „Жемчужина"
23.10.2006 року відбулись загальні збори
засновників товариства, на яких
прийняті рішення про затвердження
фінансового звіту за 1-3 квартал 2006 року
і про продаж ПП «Бриз-Юг» бази
відпочинку «Жемчужина», що розташована
за адресою: с. Коблево Березанського
району Миколаївської області вул.
Морська, 155, 155а.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 18.04.2007 року у
справі № 10/50/07 за позовом УМ СП ТОВ
«Жемчужина» до ПП «Бриз-Юг» про
розірвання договору купівлі-продажу та
визнання права власності договір від
23.10.2006 року між ТОВ "Жемчужина" та ПП
"Бриз-Юг" розірвано та визнано за УМ СП
ТОВ "Жемчужина" право власності на
цілісний майновий комплекс - базу
відпочинку "Жемчужина". Постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 18.09.2007 р. у справі № 10/50/07
рішення господарського суду
Миколаївської області від 18.04.2007 року в
частині визнання договору розірваним
залишено без змін, а в частині визнання
за ТОВ «Жемчужина» права власності на
цілісний майновий комплекс - базу
відпочинку «Жемчужина» скасовано та в
цій частині в задоволенні позову
відмовлено.

Як вже вказувалось раніше, звернувшись
з позовом до УМ СП ТОВ «Жемчужина» та ПП
«Бриз-Юг» позивач - ТОВ Фірма «Дісконт»
наполягає на недійсності договору
купівлі-продажу від 23.10.2006 року з
підстави його невідповідності волі УМ
СП ТОВ «Жемчужина», відсутності
цивільної дієздатності у цього
товариства, а тому оспорюваний договір
укладено з недодержанням вимог ст. 203 ЦК
України.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право на
захист свого інтересу, який не
суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: визнання права;
визнання правочину недійсним;
припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до
порушення; примусове виконання
обов'язку в натурі; зміна
правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 215 ЦК України встановлено,
що підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно частини першої-третьої, п'ятої
та шостої статті 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Пункт 26 Постанови Пленуму Верховного
Суду України „Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009
року роз'яснив, що особами, які беруть
участь у справі про визнання правочину
недійсним, є насамперед сторони
правочину.

Оспорюваними є правочини, які ЦК
України не визнає в імперативній формі
недійсними, а лише допускає можливість
визнання їх недійсними в судовому
порядку за вимогою однієї зі сторін або
іншої заінтересованої особи. Вимога
про визнання оспорюваного правочину
недійсним може бути пред'явлена тільки
особами, визначеними у ЦК України й
інших актах, що встановлюють
оспорюваність правочинів - а саме,
однією зі сторін, або заінтересованою
особою, тобто права яких вже були
порушені на момент звернення до суду.
Істотне значення має з'ясування
наявності у позивача суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист якого
подано позов, тобто встановлення чи є
позивач заінтересованою особою у
розумінні ч. 3 ст. 215 ЦК України, оскільки
відсутність права на позов у
матеріальному розумінні тягне за собою
ухвалення рішення про відмову у
задоволенні позову, незалежно від
інших встановлених судом обставин.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ Фірма
«Дісконт» не є стороною оспорюваного
договору, останній укладався від імені
юридичної особи - УМ СП ТОВ «Жемчужина»,
де позивач є засновником з 5% часткою в
Статутному фонді.

УМ СП ТОВ „Жемчужина" порушене право
намагалось захистити шляхом подання
позову по справі № 13/228/07-Нр про
визнання договору купівлі-продажу
нерухомого майна від 23.10.2006 року
недійсним.

ТОВ Фірма «Дисконт» при поданні позову
не зазначено обставин, які б
підтверджували порушення саме його
прав або охоронюваних законом
інтересів внаслідок укладення
оспорюваної угоди, а всі доводи
позовної заяви зведені до порушення
прав УМ СП ТОВ «Жемчужина», відтак,
позовні вимоги ТОВ Фірма «Дісконт» є
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позовна
давність застосовується для захисту
порушеного суб'єктивного цивільного
права, а колегією суддів не встановлено
порушення права чи інтересу позивача,
позовна давність до вимог ТОВ Фірма
«Дісконт», про що заявлено Приватним
підприємством «Бриз» у відзиві на
позов та заяві про застосування
наслідків пропуску позивачем та
третіми особами з самостійними
вимогами строків позовної давності
(заява від 26.03.2014 р. вхідний № 5564/14), не
застосовується.

Щодо позову ДП «Віброприбор» до ПП
«Бриз-Юг» та УМ СП ТОВ «Жемчужина» про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу майнового комплексу -
бази відпочинку «Жемчужина» від 23.10.2006
року, укладеного між УМ СП ТОВ
«Жемчужина та ПП «Бриз».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, третя
особа з самостійними вимогами на
предмет спору зазначає, що ДП
«Виброприбор» як власник відчуженого
за оспорюваним договором майна має
право відповідно до ст. 387 ЦК України
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави, заволоділа ним.

Як вже зазначалось раніше, з позовом в
інтересах держави в особі третьої
особи з самостійними вимогами на
предмет спору - Фонду державного майна
України також звернувся заступник
прокурора Миколаївської області, в
якому просив визнати недійсним договір
купівлі-продажу нерухомого майна - бази
відпочинку «Жемчужина», укладений
23.10.2006 року між УМ СП ТОВ «Жемчужина» та
ПП «Бриз-Юг», а також витребувати у
власність держави в особі Фонду
державного майна України з незаконного
володіння Компанії «Лардіана Компані
Лімітед» нерухоме майно бази
відпочинку «Магнолія», яка складається
з двох спальних корпусів, позначених в
технічному паспорті літерою «А» і «А1»;
столової, позначеної літерою «Б»;
овочевого сховища - складів за літерою
«В» і «Г»; кафе «Ветерок» - відео зал,
позначений літерою «Д»; вбиральні,
літера «Ж»; душових, літера «Е»,
електричного котла та розташована в
зоні відпочинку «Коблево»
Березанського району, Миколаївської
області вул. Морська, 153/1.

Вказаний позов прокурора, відповідно
до ухвали господарського суду
Миколаївської області від 07.03.2014 року,
прийнято до розгляду в частині
позовних вимог про визнання недійсним
договору купівлі-продажу від 23.10.2006
року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в цій
частині, прокурор зазначає, що
власником майна, що було продано УМ СП
ТОВ «Жемчужина» за договором
купівлі-продажу від 23.10.2006 року, є
держава в особі Фонду державного майна
України, який не надавав повноважень
продавцю на відчуження бази відпочинку
«Жемчужина», яка перейменована на базу
відпочинку «Магнолія» з присвоєнням
нової адреси - вул. Морська 153/1.

Відтак, незаконними діями відповідачів
порушено права Фонду державного майна
України як власника спірного майна, і
оспорюваний договір є недійсним
відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Переглядаючи в апеляційному порядку
прийняте у даній справі рішення
місцевого господарського суду, колегія
суддів відмічає, що суд вірно зазначив,
що у випадку відчуження майна за
оплатним договором власник відповідно
до ч.1 ст. 388 Цивільного кодексу України
має право витребувати це майно від
добросовісного набувача лише у разі,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно, поза
їх волею. Оскільки добросовісне
набуття в розумінні ст. 388 Цивільного
кодексу України можливе лише тоді коли
майно придбано не безпосередньо у
власника, а в особи, яка не мала права
відчужувати це майно, наслідком
правочину, укладеного з таким
порушенням, є не двостороння
реституція, а повернення майна з
незаконного володіння. Права особи, яка
вважає себе власником майна, не
підлягають захисту шляхом задоволення
позову до добросовісного набувача з
використанням правового механізму,
передбаченого ст.ст. 215, 216 Цивільного
кодексу України. У разі встановлення
наявності речово-правових відносин до
таких відносин не застосовується
зобов'язальний спосіб захисту. У
зобов'язальних відносинах захист прав
особи, яка вважає себе власником майна,
можливий лише шляхом задоволення
віндикаційного позову, якщо є підстави,
передбачені ст.388 Цивільного кодексу
України, які дають право витребувати
майно у добросовісного набувача. У
випадку якщо особа вважає себе
власником майна, не може належним чином
реалізувати свої правомочності, у
зв'язку з наявністю щодо цього права
сумнівів або претензій з боку третіх
осіб, то відповідно до ст. 392 Цивільного
кодексу України права такої особи
підлягають захисту шляхом пред'явлення
позову про визнання права власності на
належне цій особі майно.

Враховуючи викладене, а також те, що
треті особи з самостійними вимогами на
предмет спору вважають себе власниками
спірного майна, господарський суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку, що права третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
не підлягають захисту шляхом
задоволення позову з використанням
правового механізму, передбаченого ст.
ст. 215, 216 ЦК України.

З огляду на вищевикладене,
господарський суд Миколаївської
області прийняв законне рішення, однак
п. 3 резолютивної частини рішення від
14.05.2014 року підлягає редакційній зміні,
оскільки судом помилково зазначено про
позов Фонду державного майна України, а
фактично розглянуто позов прокурора
Миколаївської області в інтересах
держави в особі третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору
- Фонду державного майна України.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційних скарг
відмовити.

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 14.05.2014 року
по справі № 5016/3073/2012(20/83) змінити,
виклавши пункт 3 резолютивної частини
рішення в наступній редакції:

« 3. У задоволенні позову прокурора
Миколаївської області в інтересах
держави в особі третьої особи з
самостійними вимогами на предмет спору
- Фонду державного майна України -
відмовити».

В іншій частині рішення від 14.05.2014 року
залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її проголошення та може бути оскаржена
в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та
підписано 17.11.2014 року.

Головуючий суддя:
Т.Я. Гладишева

Суддя:
Я.Ф. Савицький

Суддя:
С.І. Колоколов