ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2014 р. Справа № 909/1193/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Цюх Г. З., при
секретарі судового засідання Ломей Л.
Р., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства "Прикарпатбуд", вул.
Бельведерська,27-А, м. Івано-Франківськ,
76010

до відповідача: Департаменту
будівництва, житлово-комунального
господарства, містобудування та
архітектури Івано-Франківської ОДА,
вул. Грушевського, 21, м.
Івано-Франківськ, 76018

про стягнення заборгованості в сумі
1173494,61 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Русин С.В. - представник,
довіреність від 17.11.14,

від відповідача: Жирун Р.М. -
юрисконсульт, довіреність № 18/04-01 від
10.01.14,

встановив:

Приватне акціонерне товариство
"Прикарпатбуд" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської ОДА про стягнення
заборгованості в сумі в сумі 1173494,61
грн., в тому числі 867382,32 грн. основного
боргу, 45484,1 грн. - 3 % річних, 145373,28 грн.
інфляційних, 54538,15 грн. пені та 60716,76 грн.
- 7% штрафу.

Ухвалою суду від 22.10.14 порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на 18.11.14.

Представник позивача позов підтримав з
підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги визнає, подав
суду відзив на позовну заяву №1573/0104 від
17.11.14 (вх.№18166/14 від 17.11.14) в якому
зазначає про те, що заборгованість в
сумі 1173494,61 грн. виникла у зв'язку з
недофінансуванням з державного
бюджету.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представників сторін,
дослідивши та оцінивши зібрані докази
відповідно до приписів ст. 43 ГПК
України, з"ясувавши обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, судом
з"ясовано наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору на закупівлю
підрядних робіт за державні кошти №46
від 07.10.11 з додатком 1 та додаткових угод
№61/д від 20.12.12, №19/д від 25.12.13 позивач
виконав роботи на загальну суму 867703,05
грн., що підтверджується актами
виконаних робіт №53-02-2-1-6 за грудень 2012
року, №133-0-1-1, №1 та №2 за грудень 2013 року
(належним чином копії містяться в
матеріалах справи).

Також на виконання умов договору на
закупівлю підрядних робіт за державні
кошти №90 від 07.09.12 з додатком 1 позивач
виконав роботи на загальну суму 503555,6
грн., що підтверджується актами
виконаних робіт №11Р-02-2-01 за листопад 2012
року, та №11Р-02-2-02 за грудень 2013 року
(належним чином копії містяться в
матеріалах справи).

Вказані акти підписані і скріплені
печатками обох сторін без жодних
зауважень, що свідчить про належне
виконання позивачем взятих на себе
зобов"язань.

Враховуючи, що відповідач частково
оплатив вартість виконаних робіт в
сумі 495883,13 грн., заборгованість станом
на день звернення до суду становила
867382,32 грн.

П.14.1 Договорів встановлено, що
розрахунки за виконані роботи будуть
здійснюватися із урахуванням положень
Загальних умов на підставі актів
виконаних робіт КБ-2 та довідки про
вартість виконаних робіт КБ-3
проміжними платежами в міру виконання
робіт за повністю завершенні роботи.

Відповідно до Договорів, зокрема п. 14.9
замовник здійснює розрахунки за
виконані роботи на підставі актів
форми КБ-2в та довідки КБ - 3 щомісячними
проміжними платежами в міру виконання
робіт. У разі невиконання наданих
Підряднику замовником авансових
платежів протягом часу, передбаченого
для виконання робіт, аванс підлягає
поверненню в десятиденний термін з дня
подачі вимоги замовником.

Замовник буде проводити розрахунки за
виконані роботи в міру поступлення
коштів на розрахунковий рахунок
замовника та не несе відповідальності
у випадку їх відсутності.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами у справі виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. За змістом
частини першої ст.839 Цивільного кодексу
України підрядник зобов'язаний
виконати роботу, визначену договором
підряду, із свого матеріалу і своїми
засобами, якщо інше не встановлено
договором. У договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення (частина перша ст. 843
Цивільного кодексу України).

Статтею 854 Цивільного кодексу України
встановлено, що якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її
етапів, замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Однак відповідач порушив умови
договору та не оплатив вартість
виконаних робіт в сумі 867382,32 грн.

Відповідно до ст.15-16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першої статті 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, а статтями 525, 526 даного
Кодексу і статтею 193 Господарського
Кодексу встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
ЦК, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Аналогічні положення містяться в ст.ст.
179, 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з п. 2 ст.614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. В
підтвердження наявності непогашеної
відповідачем заборгованості також
було надано акт звірки розрахунків від
08.10.14, який підписаний і скріплений
печатками обох сторін.

Відповідач повідомив, що зобов'язання
по оплаті не виконано в зв'язку з
відсутністю фінансування.

Враховуючи викладене та те, що
відсутність бюджетних коштів, не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання, передбаченого договором,
вимога позивача щодо основної суми
боргу є обґрунтована та така, що
підлягає задоволенню.

Також обгрунтованими є вимоги позивача
про стягнення 45484,1 грн. - 3 % річних, 145373,28
грн. інфляційних, 54538,15 грн. пеня та 60716,76
грн. - 7% штрафу, враховуючи наступне.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив иконання грошового
зобов"язання, на вимогу кредитора
зобов"язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.
Правильність нарахування інфляційних
судом перевірено.

Приписами ст.546, ст.549 ЦК України, ст.ст.
230-232 ГК України визначено, що одним із
видів забезпечення виконання
зобов'язання є неустойка у формі пені,
штрафу, яка сплачується боржником у
разі порушення зобов'язання. Згідно ч.2
ст. 551 ЦК України, п.4 ст.231 ГК України,
якщо предметом неустойки є грошова
сума і її розмір законом не визначений,
розмір неустойки встановлюється
договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов"язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов"язання мало
бути виконано.

Вищезазначеними договорами, зокрема ч.2
п.7.2. та п.17.3 договору передбачено, що у
разі порушення строків виконання
зобов"язання стягується пеня у розмірі
0,1 % вартості робіт, з яких допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад
30 днів додатково стягується штраф у
розмірі 7% вказаної вартості.

Судом перевірено правильність
нарахування 3% річних, інфляційних, пені
та штрафу.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, до стягнення підлягають
867382,32 грн. основного боргу, 45484,1 грн. - 3 %
річних, 145373,28 грн. інфляційних, 54538,15 грн.
пені та 60716,76 грн. - 7% штрафу.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього
відповідно до приписів, встановлених
ст. 49 ГПК України, слід покласти судові
витрати, а саме: 23469,89 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції
України, ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 509,
526, 530, 546, 549, 612, 614, 625, 629, 837, 839, 843, 854
Цивільного кодексу України, ст.ст.33, 34,43,
44, 49, ст. ст. 82 -85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного акціонерного
товариства "Прикарпатбуд" до
Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської ОДА про стягнення
заборгованості в сумі 1173494,61 грн. -
задоволити.

Стягнути з Департаменту будівництва,
житлово-комунального господарства,
містобудування та архітектури
Івано-Франківської ОДА (вул.
Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ,
76018, код 33645856) на користь Приватного
акціонерного товариства "Прикарпатбуд"
(вул. Бельведерська,27-А, м.
Івано-Франківськ, 76010, код 13643320) - 867382
(вісімсот шістдесят сім тисяч триста
вісімдесят дві) грн. 32 коп. основного
боргу, 45484 (сорок п"ять тисяч чотириста
вісімдесят чотири) грн. 10 коп . - 3 %
річних, 145373 (сто сорок п"ять тисяч
триста сімдесят три) грн. 28 коп.
інфляційних, 54538 (п"ятдесят чотири
тисячі п"ятсот тридцять вісім) грн. 15
коп. пені, 60716 (шістдесят тисяч сімсот
шістнадцять) грн. 76 коп. - 7% штрафу та 23469
(двадцять три тисячі чотириста
шістдесят дев"ять) грн. 89 коп. - судового
збору.

Видати наказ позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 20.11.14

Суддя
Цюх Г.З.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

_______________помічник судді Шунтов О.М. 20.11.14