м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21563/14 17.11.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю
«Бітекс»доДержавного підприємства
Міністерства внутрішніх справи
України «Спецсервіс»простягнення 260
672,42 грн. Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Гончаров С.А. - дов. № б/н
від 19.11.2013 року;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бітекс» звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
Міністерства внутрішніх справи
України «Спецсервіс» про стягнення 200
000,00 грн. - основного боргу, 30 012,00 грн. -
штрафних санкцій, 13 035,61 - пені, 14 400,00 -
інфляційних втрат та 3 224,81 грн. - 3%
річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання за договором з надання
послуг № 9/05-13 від 29.05.2013 року, щодо
надання послуг та не повернув
перерахований позивачем аванс в сумі 200
000,00 грн.

Ухвалою від 10.10.2014 року було порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 31.10.2014 року.

У судовому засіданні 31.10.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення до матеріалів справи
доказів, витребуваних ухвалою про
порушення провадження у справі, яке
судом розглянуто та задоволено, а також
надав усні пояснення по суті спору,
відповідно до яких позовні вимоги
підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання 31.10.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
31.10.2014 року представника відповідача,
розгляд справи відкладено на 17.11.2014
року.

В судовому засіданні 17.11.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове
засідання 17.11.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали про порушення
провадження у справі не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання був повідомлений
належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 17.11.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

29.05.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Бітекс» (далі -
замовник, позивач) та Державним
підприємством Міністерства внутрішніх
справи України «Спецсервіс» (далі -
виконавець відповідач) був укладений
договір № 9/05-13 про надання послуг (далі
- Договір), пунктом 1.1 якого сторони
узгодили, що замовник доручає, а
виконавець зобов'язується від свого
імені та за рахунок змовника
здійснювати фактичні та юридичні дії, у
відповідності з правами та обов'язками,
передбаченими розділом 2 цього
договору.

Відповідно до п.1.2 договору, виконання
цього договору полягає в забезпеченні
зобов'язання сплати Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Донбасстрейдінг» (далі - боржник) на
користь замовника суми заборгованості
за отримання товарно-матеріальних
цінностей в розмірі 9 911 892,36 грн.

Умовами договору сторони погодили, що
оплата послуг виконавця та витрати,
необхідні для виконання договору,
складає 12% від суми заборгованості
боржника перед замовником та становить
1 189 427,00 грн. (п.3.1); змовник сплачує
виконавцю аванс за «виконання дій»,
передбачених цим договором, який
складає 200 000,00 грн. (п.3.2).

Згідно з п. 2.3.2 договору протягом 10
робочих днів з моменту отримання
авансу виконавець зобов'язується
підписати акт звірки
взаєморозрахунків між замовником та
боржником з виконання договору
поставки №03/12 від 26.03.2012 року та графік
погашення заборгованості, в якому
строк погашення заборгованості
боржника перед змовником не повинен
перевищувати 45 днів з моменту
підписання графіку.

Пунктами 2.3.7, 2.3.8 договору сторони
узгодили, що виконавець зобов'язаний
передавати замовнику 2 рази в місяць
звіти про дії, здійснені виконавцем на
виконання цього договору, в строк не
пізніше п'яти днів з моменту виконання -
частково чи повністю, цього договору,
надати замовнику звіт та «Акт
приймання-передачі» наданих послуг.

Відповідно до п. 5.1.1 договору у випадку
невиконання своїх зобов'язань,
зазначених в п. 1.2 договору, в строк до
01.10.2013 року, виконавець зобов'язаний
повернути замовнику отриманий аванс,
вказаний в п. 3.2 договору протягом 7
банківських днів.

На виконання умов договору позивач
перерахував відповідачу аванс в сумі 200
000,00 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 845 від 05.06.2013 року, однак,
відповідач в порушення своїх
зобов'язань, обумовлені договором,
послуги у встановлений п. 5.1.1 договору
строк, а саме, до 01.10.2013 року, позивачу -
не надав та суму сплаченого позивачем
авансу - не повернув.

Як зазначав позивач, він надіслав на
адресу відповідача претензію від 21.05.2014
року №86 з вимогою про повернення
перерахованого позивачем авансу в
розмірі 200 000,00 грн., однак, зазначена
претензія залишена відповідачем без
відповіді та відповідного реагування.

Станом на день розгляду справи в суді
відповідач сплачений позивачем аванс в
розмірі 200 000,00 грн. не повернув,
належних заперечень та доказів на
спростування обставин, викладених
позивачем відповідач не надав, а тому
загальна прострочена заборгованість
відповідача перед позивачем становить
200 000,00 грн.

Згідно статті 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 527 ЦК України визначено, що
боржник зобов'язаний виконати свій
обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 628 ЦК України,
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

За умовами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Таким чином, зважаючи на встановлені
факти та вимоги вищезазначених
правових норм, а також враховуючи, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив та належних доказів на
заперечення обставин повідомлених
позивачем не надав, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу, нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню повністю в сумі
200 000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язань може
забезпечуватись згідно з договором
неустойкою, яку боржник повинен
сплатити в разі неналежного виконання
зобов'язань.

Відповідно до п. 5.1.1 договору у випадку
невиконання своїх зобов'язань,
зазначених в п. 1.2 договору, в строк до
01.10.2013 року, виконавець зобов'язаний
повернути замовнику отриманий аванс,
вказаний в п. 3.2 договору протягом 7
банківських днів. При порушенні
строків повернення суми авансу на
виконавця покладається штраф в розмірі
0,082% від неповернутої суми авансу за
кожний день прострочення.

Статтею 549 цього Кодексу
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Формами неустойки є штраф
і пеня.

Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК).

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі. Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним. (ст. 547 ЦК України).

Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України,
якщо предметом неустойки є грошова
сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Частиною 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» пеня
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, за згодою сторін може бути
перерахована за період дії терміну
позовної давності, але розмір її не
повинен перевищувати подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який нараховується пеня.

Позивач за прострочення строків
повернення сплаченого позивачем
авансу, керуючись п. 5.1.1 Договору та
враховуючи положення ч. 6 ст. 232 ГК
України, нарахував та просить стягнути
з відповідача штраф в сумі 30 012,00 грн. за
період з 10.10.2013 року по 10.04.2014 року.

Однак, враховуючи положення ст. 549 ЦК
України, погоджені п. 5.1.1 договору
штрафна санкція в розмірі 0,082% від
неповернутої суми авансу за кожний
день прострочення є пенею, оскільки,
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Здійснивши перерахунок пені з
урахуванням п. 5.1.1 Договору, ч. 6 ст. 232 ГК
України, встановлених дат
прострочення, загальної суми
заборгованості та враховуючи те, що
стягнення з виконавця суми авансу,
перерахованої замовником за договором
про надання послуг, не вважається
грошовим зобов'язанням, господарський
суд дійшов до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення пені
підлягають задоволенню повністю в сумі
30 012,00 грн., не обмежуючись при цьому
подвійної ставкою НБУ, що діяла у
період, за який нараховується пеня.

Крім того, на підставі ч. 3 ст. 549 ЦК
України, позивач нарахував та просить
стягнути з відповідача пеню у розмірі
подвійної ставки НБУ за період з 10.10.2013
року по 10.04.2014 року у сумі 13 035,61 грн.

Оскільки між сторонами угода щодо
стягнення пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ не укладена, а ст.
547 ЦК України передбачає стягнення пені
за несвоєчасне виконання сторонами
своїх зобов'язань у випадку, якщо
остання передбачена умовами
укладеного між сторонами Договору,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача пені у розмірі
подвійної ставки НБУ за період з 10.10.2013
року по 10.04.2014 року у сумі 13 035,61 грн.
задоволенню не підлягають

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач на підставі статті 625 ЦК
України нарахував та просить стягнути
з відповідача 3% річних в сумі 3 224,81 грн.
та 14 400,00 грн. інфляційних втрат.

Суд відзначає, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
інфляційних втрат та 3 % річних
відповідно до вимог ст. 625 ЦК України не
підлягають задоволенню, оскільки ці
санкції застосовується виключно до
грошових зобов'язань, в той час, як
стягнення з виконавця суми авансу,
перерахованої замовником за договором
про надання послуг, не вважається
грошовим зобов'язанням в розумінні ст.
625 ЦК України. (Аналогічна правова
позиція викладена в Постанові
Верховного Суду України від 15.10.2013 року
у справі №3-30гс13).

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача
пропорційно до розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
Міністерства внутрішніх справ України
«Спецсервіс» (місцезнаходження: 01001, м.
Київ, вул. Хрещатик, буд. 29, кв. 1, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Бітекс»
(місцезнаходження: 03062, м. Київ, пр-т
Перемоги, буд. 67, ) 200 000
(двісті двадцять тисяч) грн. 00 коп. -
основного боргу, 30 012 (тридцять тисяч
дванадцять) грн. 00 коп. - пені, 4 807 (чотири
тисячі вісімсот сім) грн. 28 коп.
судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
Спичак О.М.

Повне рішення складено

21.11.2014 року