ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

14.11.2014р.
Справа № 907/944/14

За позовом Мукачівського міського
комунального підприємства
„ Мукачівводоканал", м. Мукачево

до Житлового ремонтно -
експлуатаційного підприємства №3, м.
Мукачево

про спонукання до виконання умов
мирової угоди в частині сплати
суми 47 769,93грн.
заборгованості.

Суддя
В.І. Карпинець

За участю представників сторін:

від позивача: Вязач Н.В. - юрист
юридичного відділу за дов.від 23.06.2014р.

від відповідача: явка на власний
розсуд

СУТЬ СПОРУ: Мукачівське міське
комунальне підприємство
„Мукачівводоканал", м. Мукачево
(далі - позивач) звернулося з позовом
до Житлового ремонтно -
експлуатаційного підприємства №3, м.
Мукачево (далі -
відповідач) про спонукання до
виконання умов мирової угоди в частині
сплати зальної суми 38 263,90грн.
заборгованості, з урахуванням заяви
від 07.10.2014р. про зменшення розміру
позовних вимог (а.с.20-21).

Представник позивача позовні вимоги
підтримала в повному обсязі, з підстав
зазначених у позовній заяві (а.с. 5-6) та з
посиланням на їх підтвердження
долученими до позовної заяви
документальними доказами. Зокрема
зазначає ту обставину, що:

- відповідачем не було виконано в
добровільному порядку та в повному
обсязі умови укладеної Мирової угоди,
яка затверджена господарським судом
Закарпатської області ухвалою від
26.10.2010р. у справі №5/111, щодо до взятих на
себе зобов"язань по сплаті, в період з
листопада місяця 2010р. по
листопад місяць 2011р., заборгованості у
сумі 35 857,87грн. рівними частинами, у
зв"язку з чим по даній мировій угоді у
відповідача наявна перед позивачем
заборгованість у залишку суми 28
757,87грн. основного боргу, з урахуванням
заяви від 07.10.2014р. про зменшення
розміру позовних вимог та яка підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача в примусовому порядку.
Оскільки умови даної мировій угоді в
даній частині основного боргу не були
відповідачем виконані, тому
відповідачем підлягали сплаті на
користь позивача, відповідно до взятих
на себе зобов"язань за даною мировою
угодою, нараховані штрафні санкції у
сумі 9 506,03грн. в строк до
01.01.2012р.;

- відповідачем також не було виконано в
добровільному порядку дану мирову
угоду на умовах взятих на себе
зобов"язань за даною мировою угодою,
щодо сплати нарахованих штрафних
санкцій у сумі 9 506,03грн. по
вищезазначеному строку, а отже
дана обставина є підставою для
стягнення з відповідача на користь
позивача в примусовому порядку також
нарахованих штрафних санкцій у
сумі 9 506,03грн..

Також зазначає, що звернення до суду з
даною позовною заявою про спонукання
до виконання умов мирової угоди в
частині сплати зальної
суми 38 263,90грн. заборгованості, з якої
сума 28 757,87грн. залишку основного боргу
та сума 9 506,03грн. нарахованих штрафних
санкцій, з урахуванням заяви
від 07.10.2014р. про зменшення розміру
позовних вимог, зумовлено тією
обставиною, що ухвала господарського
суду Закарпатської області від 26.10.2010р.
по справі №5/111, якою затверджено
укладену Мирову угоду від 22.10.2010р. по
справі № 5/111, не містить
усіх обов"язкових реквізитів для
виконавчого документу, передбачених
вимогами ст.18 ЗУ „Про виконавче
провадження", а тому дана ухвала суду
не могла бути подана позивачем, за
відповідною заявою до відповідного
органу ДВС, про її примусове виконання,
оскільки така ухвала суду не має
статусу виконавчого документа.

Відповідач повторно письмового
відзиву на позов з доказами в його
обґрунтування не подав, при його
наявності та свого представника у дане
судове засідання не направив, при
наявності такого бажання.

Разом з тим, через канцелярію суду від
відповідача, в особі в. о. начальника,
надійшов лист від 06.11.2014р. №62/126 (вхідний
номер канцелярії суду
02.5.114/14184/14 від 10.11.2014р.) з клопотанням про
розгляд справи без участі представника
відповідача (а.с.30).

За вищенаведених обставин, спір по
даній справі у даному судовому
засіданні вирішується судом по суті, з
урахуванням строку передбаченого
вимогами ч.1 ст.69 ГПК України, на
підставі наявних у справі матеріалів в
порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Розгляд справи відкладався
відповідно до вимог ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 14.11.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у
справі доказові матеріали, заслухавши
пояснення представника позивача, суд

встановив:

Згідно частини 4 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України про затвердження мирової угоди
сторін господарський суд виносить
ухвалу, якою одночасно припиняє
провадження у справі.

Мирова угода за своєю правовою
природою це договір, який укладається
сторонами з метою припинення спору, на
умовах, погоджених сторонами. Мирова
угода не приводить до вирішення спору
по суті. Сторони не вирішують спору, не
здійснюють правосуддя, що є
прерогативою судової влади, а,
досягнувши угоди між собою, припиняють
спір. Мирова угода ґрунтується на
взаємовигідних для обох сторін умовах,
і, як правило виконується добровільно.
У противному разі, мирова угода,
затверджена судом, може бути підставою
для примусового виконання.

Ухвала господарського суду про
затвердження мирової угоди, є судовим
актом, для якого передбачений
особливий порядок його виконання.

Згідно ст.115 ГПК України рішення,
ухвали, постанови господарського суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому ГПК України та Законом
України "Про виконавче провадження".

Зазначене кореспондується із п.2 ч.2 ст.3
Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно до якого
підлягають виконанню Державною
виконавчою службою ухвали, постанови
судів у господарських справах. Закон
України "Про виконавче провадження"
визначає умови і порядок виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), що відповідно до
закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Враховуючи, що мирова угода,
затверджена судом, припускає
добровільне її виконання, а названий
Закон направлений на примусове
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), то у разі
невиконання стороною умов такої угоди
у добровільному порядку,
заінтересована сторона має звернутися
до суду, який видав ухвалу про
затвердження мирової угоди, із заявою
про зміну порядку її виконання, з
добровільного на примусовий, шляхом
видачі судового наказу, що стане
підставою для вчинення Державною
виконавчою службою дій, спрямованих на
примусове виконання.

Таким чином, виконання мирової угоди,
яка затверджена ухвалою суду,
врегульовано нормами процесуального
права, у зв'язку з чим у сторін з
укладанням такої угоди, і лише у разі її
затвердження судом, виникають
господарсько-процесуальні права та
обов'язки.

В силу п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про
виконавче провадження", державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа за заявою стягувача про
примусове виконання рішення,
зазначеного у ст. 3 цього Закону. Також
ст. 18 даного Закону передбачені вимоги
до виконавчого документу.

Ухвалою господарського суду
Закарпатської області від 26.10.2010р. у
справі №5/111 (а.с.11) затверджено
мирову угоду від 22.10.2010р. (далі - Мирова
угода, а.с.10) за умовами якої Комунальне
підприємство "Житлове ремонтно -
експлуатаційне підприємство №3" (нове
найменування - Житлове ремонтно -
експлуатаційне підприємство №3) (далі -
ЖРЕП №3, відповідач) зобов"язалось в
період з листопада місяця 2010р. по
листопад місяць 2011р. по мірі
надходження платежів з державної
виконавчої служби та безпосередньо від
мешканців гуртожитку, розташованого по
вул. М.Токаря, 71"в" в м. Мукачево,
сплатити Мукачівському міському
комунальному підприємству
„Мукачівводоканал" (далі -
ММКП „Мукачівводоканал", позивач)
заборгованість в сумі 35 857,87грн. рівними
частками, тобто по 2 988,15грн. щомісячно,
що утворилася за подачу води з
комунального водопроводу та приймання
стічних вод, відповідно до укладеного
договору № 56 від 03.09.2007 р. (п.1 Мирової
угоди). У випадку непогашення суми
основного боргу в обумовлені п.1 даної
Мирової угоди строки, КП „ЖРЕП №3"
взяло на себе добровільно сплатити на
розрахунковий рахунок ММКП
„Мукачівводоканал" нараховані штрафні
санкції у сумі 9 506,03грн. в строк до
01.01.2012р. (ч. 2 п.1 Мирової
угоди). ММКП „Мукачівводоканал", за
умови виконання п.1 Мирової угоди в
частині погашення суми основного
боргу в повному обс"язі, взяло на себе
зобов"язання щодо відмови від
стягнення з КП „ЖРЕП №3" боргу в
частині штрафних санкцій в сумі 9
056,03грн., в тому числі 1 522,62грн. - 3%
річних за прострочення
виконання зобов'язань, 4 866,12грн. -
інфляційних та 3 117,29
грн. пені (п.3 Мирової угоди).

У випадку невиконання КП „ЖРЕП №3"
умов п.1 Мирової угоди,
КП „ЖРЕП №3" умов п.1 Мирової угоди, ММКП
„Мукачівводоканал" залишає за собою
право звернутися до господарського
суду з заявою по спонукання до
виконання її умов (п.3 Мирової угоди).

Відповідачем частково, по періоду з
01.09.2010р. по 01.05.2014р., сплачено на користь
позивача суму 7 100,00грн., в рахунок
виконання Мирової угоди, що
підтверджується матеріалами справи
(а.с.13-15) та що також зазначено позивачем
у письмовому поясненні від 07.10.2014р.
(а.с.18-19).

Відповідно до п.3.19 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування ГПК України
судами першої інстанції", якщо ухвала
господарського суду про затвердження
мирової угоди відповідає вимогам ст.18
Закону України "Про виконавче
провадження", то вона є виконавчим
документом у розумінні п.2 ч.2 ст.17
названого закону і підлягає виконанню
державною виконавчою службою, тому за
наявності зазначеної умови позовна
заява про спонукання до виконання
мирової угоди не підлягає розгляду в
господарських судах; якщо ухвала суду
про затвердження мирової угоди не
містить усіх даних, зазначених у ст.18
названого закону, то така ухвала не має
статусу виконавчого документа і інша
сторона у справі не позбавлена права
звернутись з позовом про зобов'язання
виконати мирову угоду, у випадку
задоволення якого господарський суд
видає наказ.

Як вбачається з ухвали
господарського суду Закарпатської
області від 26.10.2010р. у
справі №5/111 (а.с.11), якою затверджено
Мирову угоду від 22.10.2010р.
(а.с.10), дана ухвала не містить усіх
обов"язкових реквізитів для
виконавчого документу, передбачених
вимогами ст.18 ЗУ „Про виконавче
провадження" (зокрема, дати набрання
законної сили ухвалою та строк
пред'явлення ухвали до виконання), а
тому дана ухвала суду не має статусу
виконавчого документа та відповідно у
позивача було відсутнє право на
звернення до відповідного органу ДВС
із заявою про примусове виконання
даної ухвали суду.

Оскільки, як було зазначено вище,
умови, передбачені в п.1 Мирової угоди,
в частині сплати суми 35 857,87грн.
основного боргу, не були відповідачем
виконані в повному обс"язі, а також в
добровільному порядку не були сплачені
нараховані штрафні санкції у сумі 9
506,03грн. до зазначеного строку,
передбаченого ч. 2 п.1 Мирової
угоди, внаслідок чого виникла
заборгованість у розмірі
суми 28 757, 87грн. основного боргу та
суми 9 506,03грн. нарахованих штрафних
санкцій, а тому позивач, з огляду на
вищевикладене, правомірно звернувся
до суду з позовом про спонукання до
виконання Мирової угоди на умовах
зазначених у позовній заяві, шляхом
стягнення з відповідача в
примусовому порядку зальної суми
38 263,90грн. заборгованості, з якої сума 28
757,87грн. залишку основного боргу та
сума 9 506,03грн. нарахованих штрафних
санкцій, з урахуванням заяви
від 07.10.2014р. про зменшення розміру
позовних вимог.

Суд також зазначає, що таке право
позивача на звернення до
господарського суду з заявою по
спонукання до виконання умов Мирової
угоди, прямо було передбачено
сторонами п.3 укладеної Мирової угоди, у
випадку її невиконання відповідачем.

Оскільки, як було зазначено вище, у
відповідача, відповідно до обумовлених
сторонами в Мировій угоді, яка
затверджена судом ухвалою від 26.10.2010р. у
справі №5/111, наявна перед
позивачем заборгованість у сумі 28
757,87грн. залишку основного боргу та у
сумі 9 506,03грн. нарахованих штрафних
санкцій, з урахуванням заяви від
07.10.2014р. про зменшення розміру позовних
вимог та які не були погашені
відповідачем у добровільному порядку,
тому заявлені позовні вимоги є такими,
що належним чином позивачем
відповідно до вимог ст.ст. 32, 33, 34 ГПК
України обґрунтовані та підтверджені
матеріалами справи та фактичними
обставинами, не спростовані
відповідачем та відповідачем
зворотного не доведено щодо
вищезазначеного, а тому вказана сума
залишку основного боргу та вказана
сума нарахованих штрафних санкцій,
підлягають до стягнення з відповідача
в примусовому порядку на користь
позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, суд
покладає на відповідача відшкодування
на користь позивача суми 1 218,00грн.
понесених витрат по сплаті судового
збору.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 69, 75, 77, 82 - 85, 115,
116 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Житлового ремонтно -
експлуатаційного підприємства №3
/м. Мукачево, вул. Горького, 9,
ідентифікаційний код 03344770,
р/р 35337 Ощадбанк в м.
Мукачево, МФО 312174/ на користь
Мукачівського міського комунального
підприємства „Мукачівводоканал"
/ м. Мукачево, площа Миру, 7,
ідентифікаційний код 03344556, р/р 8
АБ „Укргазбанк" м. Київ, МФО 320478/
загальну суму 38 263,90грн. (в тому числі
сума 28 757,87грн. залишку основного боргу
та сума 9 506,03грн. нарахованих штрафних
санкцій) та суму 1 218,00 грн. у
відшкодування витрат по сплаченому
судовому збору.

Видати наказ.

3. Рішення суду набирає законної сили в
порядку встановленому відповідно
до ст.85 ГПК України та може
бути оскаржено в порядку та строки,
передбачені вимогами ст. 93 ГПК
України.

Повне рішення складено 17.11.2014р.

Суддя
В.І. Карпинець