ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.Справа № 916/2325/14
Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Гладишевої Т.Я.

(відповідно до розпорядження голови
суду від 17.10.2014р. №697 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Кіртока А.В., за
довіреністю від 10.06.2014р.

від відповідача: Коваль В.В., за
довіреністю від 02.06.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліберті Л"

на рішення господарського суду
Одеської області від 07 серпня 2014 року

у справі №916/2325/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Вірамакс Україна"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліберті Л"

про стягнення 208488,35 грн.,-

В С Т А Н О
В И В:

ТОВ „Вірамакс Україна" звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом до ТОВ „Ліберті Л" про
стягнення 174602,70 грн. основного боргу,
12002,52 грн. 3% річних та 21883,13 грн.
інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 07 серпня 2014 року у справі
№916/2325/14 (суддя Цісельський О.В.) позовні
вимоги ТОВ „Вірамакс Україна"
задоволено частково, з відповідача на
користь позивача стягнуто 167696,14 грн.
основного боргу, 12002,52 грн. 3% річних та
3593,92 грн. судового збору. Приймаючи
рішення господарський суд першої
інстанції прийшов до висновку, що з
врахуванням здійсненої часткової
оплати відповідачем вартості
отриманого товару, за відповідачем
обраховується борг за отриманий кран в
сумі 167 696,14 грн. Окрім того,
господарський суд першої інстанції
прийшов до висновку про наявність
підстав для стягнення 3% річних.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, відповідач (ТОВ
„Ліберті Л") звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
його скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог ТОВ „Вірамакс Україна"
у повному обсязі, з посиланням при
цьому на не повне з'ясування
господарським судом першої інстанції
обставин справи та неправильне
застосування норм матеріального права,
з мотивів, викладених в апеляційній
скарзі.

Представник скаржника у судових
засіданнях підтримав вимоги, викладені
в апеляційній скарзі та наполягав на її
задоволенні.

Представник позивача (ТОВ „Вірамакс
Україна") у судових засіданнях надав
пояснення, відповідно до яких позивач
просить залишити оскаржуване рішення
без змін, а апеляційну скаргу ТОВ
„Ліберті Л" без задоволення.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 03
грудня 2012р. між ТОВ "Вірамакс Україна"
(позивач, постачальник) та ТОВ "Ліберті
Л" (відповідач, покупець) було укладено
договір поставки продукції №03/12-12
(надалі - договір), за умовами якого, в
порядку та на умовах, встановлених цим
договором, постачальник зобов'язується
поставити, а покупець прийняти і
сплатити наступну продукцію (далі
товар): кран баштовий "Н6015", заводський
номер 07035 - 1 одиниця. Комплектація
Товару (складові частини, вузли,
механізми, тощо) вказується у
Специфікації №1, що є додатком до цього
Договору.

Відповідно до п.1.3. договору строк
поставки товару - упродовж 4 (чотирьох)
робочих днів від дня виконання
покупцем вимог п.3.2.1. цього Договору.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що
загальна вартість товару за договором
прирівнюється до такої вартості
(або/або) в залежності від обраної
Покупцем схеми відстрочення
розрахунків:

А) 200000 (двісті тисяч) доларів США, 00
центів (у т.ч. ПДВ) - у випадку здійснення
остаточного розрахунку за поставлений
на умовах цього договору Товар до 30.04.2013
року;

Б) 210000 (двісті десять тисяч) доларів США,
00 центів (у т.ч. ПДВ) - у випадку
здійснення остаточного розрахунку за
поставлений на умовах цього договору
Товар до 30.08.2013 року;

При цьому, у випадку обрання Покупцем
схеми "Б", ним до 01.05.2013р. має бути
сплачено не менше 75% загальної вартості
Товару.

Сторони погодили, що валютою
розрахунків за цим Договором є
українська гривня. Порядок розрахунків
- безрахунковий, шляхом простого
банківського переказу з рахунку
Покупця на рахунок Постачальника.
Постачальник зобов'язаний здійснювати
щомісячне перерахування грошових
коштів на підтвердження належного
виконання належного виконання цього
Договору та обраної схеми
розстрочення. Згадка у тексті цього
Договору доларів США наведена лише для
визначення остаточної вартості товару.

У відповідності до п.п.3.2.1., 3.2.2. договору
постачання товару на умовах цього
договору відбувається після
здійснення Покупцем передоплати за
Товар у розмірі, що не може бути менше
ніж 50% вартості товару, вказаногоуп.3.1.
цього Договору, залежно від обраної
Покупцем схеми розстрочки. Остаточний
розрахунок, тобто 50% від загальної
вартості Товару, що вказана у п.3.1. цього
Договору, Покупець здійснює
щомісячними платежами, відповідно до
обраної ним системи розстрочення
платежу.

Відповідно до п.3.3 договору оплата за
товар проводиться у національній
валюті - гривнях за курсом продажу
доларів встановленим АБ «Південний»,
на день сплати відповідної частини
платежу від загальної суми договору, що
визначено у п.3.1 договору.

Згідно з п.7.1. Договору у випадку
неналежного виконання або невиконання
сторонами зобов'язань за договором
сторони несуть майнову
відповідальність відповідно до
діючого законодавства.

За приписами п.11.1. Договору Договір
вважається укладеним з моменту
підписання сторонами і діє до 31 грудня
2013 року.

15 лютого 2013р. сторонами було укладено
додаткову угоду, якою погодили
внесення змін до вищенаведеного
договору зокрема в п.3.1.:

Загальна вартість товару за Договором
прирівнюється до такої вартості
(або/або) в залежності від обраної
Покупцем схеми відстрочення
розрахунків:

А) 203936 (двісті три тисячі дев'ятсот
тридцять шість) доларів США, 00 центів (у
т.ч. ПДВ) - у випадку здійснення
остаточного розрахунку за поставлений
на умовах цього Договору товар до
30.04.2013р.;

Б) 213936 (двісті тринадцять тисяч
дев'ятсот тридцять шість) доларів США, 00
центів (у т.ч. ПДВ) - випадку здійснення
остаточного розрахунку за поставлений
на умовах цього Договору у строк до
31.08.2013р.

При цьому, у випадку обрання Покупцем
схеми "Б", ним до 01.05.2013р. має бути
сплачено не менше 75% загальної вартості
Товару. Сторони погодили, що валютою
розрахунку є українська гривня.
Порядок розрахунків - безрахунковий,
шляхом простого банківського переказу
з розрахунку Покупця на рахунок
Постачальника. Постачальник
зобов'язаний здійснювати щомісячне
перерахування грошових коштів на
підтвердження належного виконання
цього Договору та обраної схеми
розстрочення. Згадка у тексті цього
Договору доларів США наведена лише для
визначення остаточної вартості Товару.

На виконання умов договору поставки
продукції позивачем було здійснено
поставку відповідачу крану, що
підтверджується актом
приймання-передачі від 07.05.2013р. (а.с. 15-18),
копією видаткової накладної №РН-0000042
від 07.05.2013р.

Як стверджує позивач, відповідач
частково оплатив отриманий товар на
суму 1571115,06 грн.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ТОВ "Вірамакс Україна" до
господарського суду першої інстанції з
відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочин
може вчинятися усно або в письмовій
формі. Сторони мають право обирати
форму правочину, якщо інше не
встановлено законом. Правочин, для
якого законом не встановлена
обов'язкова письмова форма, вважається
вчиненим, якщо поведінка сторін
засвідчує їхню волю до настання
відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 664 ЦК України обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент:
вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Договором
купівлі-продажу може бути встановлений
інший момент виконання продавцем
обов'язку передати товар. Товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Факт прийняття відповідачем товару за
спірним договором не спростовується
сторонами та підтверджується
відповідними матеріалами справи.

За вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які
кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання не звільняє
винну сторону від відповідальності за
порушення зобов'язання.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вже було зазначено вище, пунктом 3.1.
договору (в редакції додаткової угоди)
встановлено, що загальна вартість
товару за Договором прирівнюється до
такої вартості (або/або) в залежності
від обраної Покупцем схеми
відстрочення розрахунків:

А) 203936 (двісті три тисячі дев'ятсот
тридцять шість) доларів США, 00 центів (у
т.ч. ПДВ) - у випадку здійснення
остаточного розрахунку за поставлений
на умовах цього Договору товар до
30.04.2013р.;

Б) 213936 (двісті тринадцять тисяч
дев'ятсот тридцять шість) доларів США, 00
центів (у т.ч. ПДВ) - випадку здійснення
остаточного розрахунку за поставлений
на умовах цього Договору у строк до
31.08.2013р.

Сторони обрали схему відстрочення
розрахунків «Б», що підтверджується
матеріалами справи та не
спростовується сторонами.

Таким чином, загальна вартість товару
склала 213936 доларів США.

Відповідно до п.3.3 договору оплата за
товар проводиться у національній
валюті - гривнях за курсом продажу
доларів встановленим АБ «Південний»,
на день сплати відповідної частини
платежу від загальної суми договору, що
визначено у п.3.1 договору.

Апеляційний господарський судом було
витребувано у АБ «Південний» довідку з
показниками курсу продажу доларів США
станом на дати оплат, здійснених
відповідачем відповідно до наданих
останнім платіжних доручень.

Здійснивши перерахунок фактично
сплачених відповідачем на користь
позивача грошових коштів у гривні в
грошові кошти в доларах США, відповідно
до п.3.3 спірного договору, апеляційний
господарський суд зазначає, що
фактично відповідачем було сплачено
позивачу 199834,72 доларів США.

Таким чином, за відповідачем
залишилась несплаченою заборгованість
у розмірі 14101,28 доларів США.

Апеляційний господарський суд
зауважує, що відповідачем не надано
жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-34
ГПК України, на підтвердження
відсутності або погашення
заборгованості за спірним договором.

Як вбачається з позовної заяви, позивач
просив стягнути відповідну суму
основного боргу із застосуванням курсу
продажу доларів США, встановлених АБ
«Південний» станом на 16.05.2014р. (11,99 грн. /
1 долар США), що є його правом.

З огляду на наведене, фактична
заборгованість становить 169074,35 грн.
(14101,28 Доларів США * 11,99)

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги матеріали та обставини справи,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення з відповідача
основного боргу на суму 169074,35 грн.

Щодо позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 3% річних та
втрат від інфляції, апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

За ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Дослідивши розрахунок 3% річних,
складений позивачем, апеляційний
господарський суд зазначає, що такий
розрахунок має помилки та погоджується
з розрахунком річних, наданим місцевим
господарським судом.

Водночас, апеляційний господарський
суд погоджується з висновком місцевого
господарського суду про відсутність
підстав для стягнення втрат від
інфляції, оскільки сторонами в
договорі поставки встановлено, що
валютою розрахунку є українська
гривня, порядок розрахунків -
безрахунковий, шляхом простого
банківського переказу з розрахунку
Покупця на рахунок Постачальника,
Постачальник зобов'язаний здійснювати
щомісячне перерахування грошових
коштів на підтвердження належного
виконання цього Договору та обраної
схеми розстрочення, при цьому ціна
товару визначена в доларах США, у
зв'язку з чим у позивача відсутні
матеріальні втрати від знецінення
національної валюти - гривні внаслідок
інфляційних процесів.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача 12002,52 грн. 3% річних. та
відсутність підстав для стягнення
втрат від інфляції.

Решта доказів, наданих сторонами, не
стосуються предмету позову та не
спростовують вищенаведених висновків
апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позовних вимог ТОВ
„Вірамакс Україна" щодо стягнення з
ТОВ „Ліберті Л" заборгованості за
поставлений товар у розмірі 169074,35 грн.
та 3% річних у розмірі 12002,52 грн.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
частково скасувати, а апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліберті Л" частково
задовольнити.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю „Ліберті
Л" задовольнити частково.

2.Рішення господарського суду Одеської
області від 07 серпня 2014 року у справі
№916/2325/14 скасувати частково, виклавши
резолютивну частину цього рішення в
наступній редакції:

„Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю „Вірамакс
Україна" задовольнити частково:

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліберті Л" (65026,
Одеська обл., м. Одеса, Польський узвіз,
буд.11, офіс 708, код ЄДРЮОФОП 36553056) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Вірамакс Україна"
(65005, Одеська обл., м. Одеса, вул.
Бугаївська, 21, офіс 606, код ЄДРЮОФОП
37549805) 169074 (сто шістдесят дев'ять тисяч
сімдесят чотири) грн. 35 коп. основного
боргу, 12002 грн. (дванадцять тисяч дві)
грн. 52 коп. 3% річних та 3621 (три тисячі
шістсот двадцять одну) грн. 64 коп.
судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Вірамакс Україна" -
відмовити."

3.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „Вірамакс Україна"
(65005, Одеська обл., м. Одеса, вул.
Бугаївська, 21, офіс 606, код ЄДРЮОФОП
37549805) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю „Ліберті Л" (65026,
Одеська обл., м. Одеса, Польський узвіз,
буд.11, офіс 708, код ЄДРЮОФОП 36553056) 236
(двісті тридцять шість) грн. 30 коп.
судового збору за подання апеляційної
скарги.

4.Доручити господарському суду
Одеської області видати відповідні
накази із зазначенням реквізитів
сторін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 20
листопада 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
Т.Я. Гладишева А.І. Ярош