РІШЕННЯ

"12" листопада 2014 р.Справа № 921/1040/14-г/14

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Руденка О.В.

за позовом Державного підприємства
"Острозьке лісове господарство", про-т.
Незалежності , 167, м. Острог, Острозький
район, Рівненська область, 35800

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 46010

про стягнення заборгованості в сумі 7
534,10 грн.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився.

відповідача: не з'явився.

Суть справи:

Державне підприємство "Острозьке
лісове господарство" звернулось в
господарський суд Тернопільської
області із позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості в сумі 7 534,10 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на неналежне
виконання його контрагентом
договірних зобов'язань в частині
своєчасної та повної оплати вартості
проданого товару, зважаючи на що у
відповідача виникла прострочена
заборгованість, стягнення якої є
предметом судового розгляду.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, відзиву на позов не надав,
хоча про час, дату та місце справи був
повідомлений належним чином, в порядку
ст. 64 ГПК України та п. 3.9.1 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011р. (ухвали суду
направлені на адресу підприємця, яка
зазначена у позовній заяві та витязі із
ЄДРПОУ, однак повернені органом зв'язку
із посиланням на закінчення терміну
зберігання). Зважаючи на наведене,
справа розглядається за правилами ст.75
ГПК України, за наявними у ній
матеріалами.

У відповідності до ч. 7 ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України, технічна фіксація (звукозапис)
судового засідання не здійснювалася.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
представлені докази в їх сукупності,
судом встановлено наступне.

Згідно ст. 20 Господарського Кодексу
України кожний суб'єкт господарювання
має право на захист своїх прав і
законних інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією їх породжують.
Зокрема, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є договори
та інші правочини.

03.06.2013р. між Державним підприємством
"Острозьке лісове господарство"
(Продавець) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) було
укладено договір №37а/13, згідно п.1.1.
якого Продавець продає, а Покупець
купує на умовах франко-склад Продавця
лісопродукцію, надалі "товар" за ціною,
визначеною у п.4.1. даної угоди.

Умовами укладеного правочину,
контрагентами погоджено порядок
здійснення розрахунків шляхом 100%-ї
передоплати на розрахунковий рахунок
або в касу Продавця (п.8.1.).

Згідно п.12.1. даного Договору, останній
вступає в силу з дати його підписання
сторонами та діє до 30.06.2013р.

Як слідує із матеріалів справи, на
виконання умов укладеного договору
позивачем, згідно товарно-транспортних
накладних №002001 від 03.06.2013р., №0022002 від
04.06.2013р., №002003 від 05.06.2013р., №001665 від
25.06.2013р., №001664 від 25.06.2013р., №001663 від
25.06.2013р. передано, а відповідачем
прийнято 63,46 куб.м. лісопродукції
загальною вартістю 35 534,10 грн.

Факт отримання товару суб'єктом
підприємницької діяльності
підтверджується його підписом та
відтиском печатки, які вчинені на ТТН у
графі "вантаж отримав". В той же час,
будь-яких зауважень щодо кількості та
якості отриманих ТМЦ від підприємця не
надходило.

Проте, відповідач свої зобов'язання
щодо своєчасної оплати вартості
проданого товару виконав частково в
сумі 28000 грн., зважаючи на що в
останнього утворилась непогашена
заборгованість у розмірі 7 534,10 грн.

З метою досудового врегулювання спору,
позивачем 26.06.2014р. на адресу
контрагента направлена вимога про
сплату заборгованості, яка, однак,
залишена підприємцем без відповідного
реагування та належного виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Аналогічні за змістом норми
містяться і в ст.ст. 509, 526 ЦК України.

Взаємовідносини, що склалися між
учасниками спору суд кваліфікує як
правовідносини, що випливають із
договору купівлі-продажу, згідно якого
та в силу ст. 655 ЦК України, одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

До вимог господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з врахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України
та ст. 525 ЦК України встановлюють
загальне правило щодо заборони
односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 ЦК України щодо
обов'язковості договору для виконання
сторонами.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 612 ЦК України,
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

За приписами ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, п.8.1. Договору, контрагентами
передбачено попередню оплату у розмірі
100%.

В силу ст.693 ЦК України, якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу.

У разі невиконання покупцем обов'язку
щодо попередньої оплати товару
застосовуються положення статті 538
цього Кодексу

Матеріали справи вказують на те, що
суми попередньої оплати на користь
позивача у повному обсязі у
встановлені строки перераховані не
були. Незважаючи на це, підприємством
обумовлені п.9.2. Договору зобов'язання
виконані у повному обсязі. У такому
разі, законодавець пунктом 4 ст. 538 ЦК
України поклав на відповідача
обов'язок оплатити вартість
товарно-матеріальних цінностей у
повному обсязі одночасно із їх
отриманням.

Документів, які б засвідчували
дотримання приватним підприємцем
даної правової норми ним до матеріалів
справи не надано. а судом самостійно не
здобуто.

В свою чергу, державним підприємством
належними та допустимими доказами
підтверджено заявлену до стягнення
суму заборгованості в розмірі 7 534,10
грн., яка станом на час вирішення справи
в суді залишається несплаченою, а тому
позовні вимоги підлягають до
задоволення як заявлені обґрунтовано
та правомірно.

У відповідності до вимог ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, судові витрати
відшкодовуються позивачу за рахунок
відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.
ст. 1, 2, 4, 12, 20, 22, 32-34, 43, 44, 49,75, 82-84, 115-117 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 46010,
ід.н.НОМЕР_1) на користь Державного
підприємства "Острозьке лісове
господарство" (про-т. Незалежності , 167,
м. Острог, Острозький район, Рівненська
область, 35800,) - 7 534 (сім
тисяч п'ятсот тридцять чотири) грн. 10
коп. заборгованості та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. в рахунок
повернення сплаченого судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий
господарський суд.

Суддя
О.В. Руденко

Повний текст рішення

підписано 18.11.2014р.