ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 922/3192/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шепітько І.І., суддя
Ільїн О.В., суддя Черленяк М.І.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників:

позивача - Лубяниченко Г.О. за
дорученням № 04 від 18.06.2014 року

1-го відповідача - ОСОБА_2

2-го відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 3390
Х/1-32) на рішення господарського суду
Харківської області від 30 вересня 2014
року у справі

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аптечне об'єднання
«Біокон», м. Київ

до 1.Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
м.Харків

2.Науково-виробничого підприємства
«Промтехснаб» Товариства інвалідів
Київського району м.Харкова, м.Харків

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Аптечне об'єднання
"Біокон" звернулось до господарського
суду Харківської області з позовом про
визнання недійсним Договору поруки від
07 грудня 2014 року, укладеного між ФОП
ОСОБА_2 та НВП "Промтехснаб" Товариства
інвалідів Київського району міста
Харкова.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 30 вересня 2014
року (суддя Суслова В.В.) в
задоволенні позову відмовлено
(а.с.197-201).

Позивач подав апеляційну скаргу, в
якій просить рішення господарського
суду Харківської області від 30 вересня
2014 року скасувати та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити.
Вказує на те, що спірний договір не
спрямований на реальне настання
наслідків, оскільки його укладено для
зміни підсудності спорів за основним
договором, укладеним між позивачем та
першим відповідачем. Також зазначає, що
відсутність згоди боржника на
укладення Договору поруки є підставою
для визнання такої угоди недійсною
(а.с.214-219).

1-й відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу вказує на те, що рішення
господарського суду відповідає
вимогам чинного законодавства та
фактичним обставинам справи. Вказує на
те, що Договір поруки від 07.12.2013 року не
суперечить вимогам ст. 203 ЦК України,
оскільки укладений в належній формі,
спрямований на реальне настання
правових наслідків - встановлення
солідарної відповідальності ТОВ
"Аптечне об'єднання "Біокон" та НВП
"Промтехснаб" Товариства інвалідів
Київського району міста Харкова за
Договором оренди №2/04 від 04.04.2013 року. На
цій підставі просить рішення
господарського суду Харківської
області від 30 вересня 2014 року залишити
без змін, а апеляційну скаргу позивача
залишити без задоволення.

2-й відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце проведення
судового засідання повідомлений
належним чином про що в матеріалах
справи є зворотнє повідомлення про
вручення ухвали суду.

Позивач подав через канцелярію суду
клопотання (вх.№ 10058) в якому просить
залучити до участі в розгляді справи з
обов'язковою явкою керівника або його
представника НВП «Промтехснаб»
Товариства інвалідів Київського
району м.Харкова та зобов'язати НВП
«Промтехснаб» Товариства інвалідів
Київського району м.Харкова надати
суду оригінал Договору поруки від
07.12.2013 року, що був укладений між ФОП
ОСОБА_2 та НВП «Промтехснаб» Товариства
інвалідів Київського району м.Харкова
та оригінали правовстановлюючих
документів.

Розглянувши клопотання позивача,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом виконано
процесуальний обов'язок щодо
повідомлення учасників процесу про
дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 3.5.11
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Вищого
господарського суду України від 10.12.2002
року за №75. При цьому слід зазначити, що
відповідно до ст. 22 ГПК України участь в
засіданні суду, як і інші процесуальні
права є правом, а не обов'язком сторін.

Також слід зазначити, що відповідно до
ст.101 ГПК України апеляційна інстанція
повторно розглядає справу за наявними
матеріалами і додатково поданими
доказами. При цьому додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції. Клопотання про
витребування господарським доказів
повинно відповідати ст. 38 ГПК України. З
матеріалів справи вбачається, що
відповідно до ст. 36 ГПК України копія
оригіналу Договору поруки від 07.12.2013
року є наявна в матеріалах справи.

На підставі наведеного, колегія
суддів дійшла висновку про відмову у
задоволенні заявленого позивачем
клопотання (вх.№ 10058) у зв'язку з
необґрунтованістю.

Приймаючи до уваги належне
повідомлення сторін про час та місце
проведення судового засідання, колегія
суддів вважає можливим розглянути
апеляційну скаргу у справі відповідно
до ст.75 ГПК України без участі
представника 2-го відповідача за
наявними в матеріалах справи
документами.

Розглянувши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин та
докази на їх підтвердження, юридичну
оцінку, правильність застосування
господарським судом Харківської
області норм матеріального та
процесуального права та доводи
апеляційної скарги в межах вимог,
передбачених ст. 101 ГПК України,
заслухавши пояснення представників
позивача та 1-го відповідача колегія
суддів встановила наступне.

Як встановлено господарським судом
та вбачається з матеріалів справи, 07
грудня 2013 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 ( (Кредитор)
та Науково-виробничим підприємством
"Промтехснаб" (Поручитель) укладено
Договір поруки (а.с.21,22).

У п.1 Договору зазначено, що Кредитор
має Боржника - "Аптечне Об'єднання
"Біокон" надалі - боржник. Станом на день
укладення цього договору Боржник
(надалі позивач). Станом на день
укладення цього договору Боржник має
перед Кредитором грошове зобов'язання
по сплаті орендної плати за листопад та
грудень 2013 року, на підставі укладеного
між ними Договору оренди № 2/04 від
04.04.2013 року. Факт наявності грошового
зобов'язання підтверджується
банківською випискою станом на 07.12.2013
року. Відповідно до п.3.2.2. укладеного
між Кредитором та Боржником договору
оренди № 2/04 від 04.04.2013 року вказане
грошове зобов'язання повинно було бути
оплачено Боржником Кредитору в строк
до 05.11.2013 року та 05.12.2013 року.

Відповідно до п. 2 Договору Поручитель
поручається перед Кредитором за
часткове виконання Боржником
грошового зобов'язання в сумі 200,00 грн.
Тобто порукою за цим Договором
забезпечується виконання грошового
зобов'язання Боржника перед Кредитором
частково в сумі 200,00 грн. Виконання
грошового зобов'язання Боржника перед
Кредитором в сумі, що перевищує 200,00
грн., а також будь-яких інших грошових
зобов'язань боржника перед Кредитором
порукою за цим Договором не
забезпечується.

Згідно п. 3 Договору в частині грошового
зобов'язання Боржника перед
Кредитором, забезпеченій порукою за
цим договором (тобто в сумі 200,00 грн.)
Боржник і Поручитель відповідають
перед Кредитором як солідарні
боржники.

Відповідно до п. 7 Договору у разі
одержання вимоги Кредитора Поручитель
зобов'язаний повідомити про це
Боржника, а в разі пред'явлення до нього
позову - подати клопотання про
залучення Боржника до участі у справі.

ТОВ "Аптечне об'єднання "Біокон"
звернулось з позовом про визнання
недійсним Договору поруки від 07 грудня
2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та
НВП "Промтехснаб" Товариства інвалідів
Київського району міста Харкова.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що відповідно до ст. 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення прав та обов'язків договори
та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

У ст. 203 Цивільного кодексу України
визначено загальні вимоги, додержання
яких є необхідним для чинності
правочину, а саме: 1) зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також моральним засадам суспільства; 2)
особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3) волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4)
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; 5) правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
6) правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Положеннями ст. 553 ЦК України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно зі ст. 215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

У ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу
України зазначено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону може бути на вимогу однієї із
сторін, або відповідного органу
державної влади визнано судом
недійсним.

Згідно з Роз'ясненням Вищого
господарського суду України №02-5/111
від 12.03.2009 року "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням угод недійсними", вирішуючи
спори про визнання угод недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угод недійсними і
настання відповідних наслідків, а саме:
відповідність змісту угод вимогам
закону; додержання встановленої форми
угоди; правоздатність сторін за
угодою; у чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

В обґрунтування заявленого позову
позивач посилається на положення ст. 203
Цивільного кодексу України та
зазначає, що даний правочин не
спрямований на реальне настання
правових наслідків, а укладений для
зміни підсудності спорів за основним
договором.

Колегія суддів ставиться критично до
тверджень позивача з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу
України фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Фіктивний правочин
визнається судом недійсним.

Колегія суддів вважає, що Фізична особа
- підприємець ОСОБА_2, звернувшись до
суду з позовом до поручителя та
боржника про стягнення заборгованості
за основним Договором оренди
реалізував своє право як кредитора у
зобов'язанні.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням господарського суду
Харківської області від 04.03.2014 року у
справі № 922/5183/13, яке залишено без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.04.2014 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 24 червня 2014 року,
встановлено розмір заборгованості за
Договором основного зобов'язання та
стягнуто солідарно з боржника та
поручителя 200,00 грн. заборгованості з
орендної плати та 1827,00 грн. судового
збору на користь Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Аптечне об'єднання
"Біокон" суму заборгованості з орендної
плати у розмірі 73247,86 грн. та
компенсації витрат на комунальні
платежі у розмірі 1612,49 грн. (а.с.41-52).

Посилання ТОВ "Аптечне об'єднання
"Біокон" на те, що укладений Договір
поруки розширює підсудність при
вирішенні спорів, не є відповідно до
ст.215 Цивільного кодексу України
підставою для визнання правочину
недійсним.

Також колегія суддів вважає
необґрунтованим посилання позивача на
те, що відсутність згоди боржника на
укладення Договору поруки є підставою
для визнання такої угоди недійсною.

Положення чинного законодавства, які
регулюють правовідносини поруки
(параграф 3 глави 49 ЦК України) не
встановлюють обов'язку одержання згоди
боржника на укладення договору поруки,
який не є його учасником та не набуває у
його рамках будь-яких прав та
обов'язків. Кредитор та поручитель
мають право укласти договір поруки, як
засіб забезпечення зобов'язань, у
будь-який час.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що оскаржуваним Договором
поруки не порушено умов основного
Договору оренди № 2/04 від 04.04.2013 року та
прав і інтересів ТОВ «Аптечне
об'єднання «Біокон». Доказів того, чим
саме порушуються інтереси позивача чи
погіршується його майновий стан, у
результаті укладення спірного
Договору поруки, останній не надав.

Інших підстав для визнання Договору
поруки недійсним позивач у позовній
заяві не навів.

Згідно зі ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Позивач ні під час розгляду справи
у суді першої інстанції, ні у суді
апеляційної інстанції не надав доказів
невідповідності Договору поруки від 07
грудня 2014 року, укладеного між ФОП
ОСОБА_2 та НВП "Промтехснаб" Товариства
інвалідів Київського району міста
Харкова вимогам ст. 203 Цивільного
кодексу України.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що Договір
поруки від 07 грудня 2014 року відповідає
вимогам ст. 203 Цивільного кодексу
України, оскільки він укладений в
належній формі, спрямований на реальне
настання правових наслідків -
встановлення солідарної
відповідальності ТОВ "Аптечне
об'єднання "Біокон" та
Науково-виробничим підприємством
"Промтехснаб" Товариства інвалідів
Київського району міста Харкова за
Договором оренди №2/04 від 04.04.2013 року,
укладеним між ФО-П ОСОБА_2 та ТОВ
"Аптечне об'єднання "Біокон".

За таких обстави, колегія суддів
вважає, що господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
вимоги позивача позбавлені фактичного
та правового обґрунтування, не
відповідають як матеріалам справи і
нормам чинного законодавства, у зв'язку
з чим не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта про порушення і
неправильне застосування
господарським судом норм
матеріального права при прийнятті
оскаржуваного рішення не знайшли свого
підтвердження, у зв'язку з чим підстав
для скасування рішення та задоволення
апеляційної скарги колегія суддів не
вбачає.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання позивача (вх.№ 10058)
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Харківської області від 30 вересня 2014
року у справі № 922/3192/14 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено в касаційному
порядку протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Постанову складено 24.11.2014 року.

Головуючий суддя
Шепітько І.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Черленяк М.І.