ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.Справа №
916/2394/14Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду у
складі:

Головуючого судді: Бєляновського В.В.,

Суддів: Мишкіної М.А.,

Будішевської Л.О.

при секретарі - Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників:

Від позивача: Іванюк Л.М.

Від відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

на рішення господарського суду
Одеської області від 07 серпня 2014 року

по справі № 916/2394/14

за позовом Фонтанського сільського
споживчого товариства
Комінтернівської райспоживспілки

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про усунення перешкод у користуванні
майном шляхом зобов'язання повернути
займане приміщення та стягнення 17 836,74
грн.

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року Фонтанське
сільське споживче товариство
Комінтернівської райспоживспілки
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні та
розпорядженні будівлею магазину-бару
НОМЕР_1 "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання
відповідача повернути незаконно
займане приміщення магазину-бару
НОМЕР_1 "ІНФОРМАЦІЯ_1" та стягнення 17 836,74
грн., з яких: 1 450,00 грн. - заборгованість
по орендній платі, 52,20 грн. - пеня за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання, 2 986,66 грн. - заборгованість
за спожиту електроенергію, 13 347,88 грн. -
неустойка у розмірі подвійної плати за
користування майном за час
прострочення обов'язку щодо повернення
майна.

Позовні вимоги обґрунтовувалися
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором оренди
№ 26/12 від 01.10.2012р., укладеним між
сторонами у справі, щодо сплати
орендної плати та відшкодування
вартості спожитої електроенергії, а
також тим, що відповідач володіє та
користується орендованою будівлею
магазину-бару після закінчення терміну
дії договору оренди без належних
правових підстав, що за приписами ст. 785
ЦК України є підставою для повернення
орендованого майна. При цьому, позивач
вказував, що орендодавець належним
чином повідомив орендаря про
припинення дії договору оренди у
зв'язку з закінченням терміну, на який
його було укладено та необхідність
передати йому об'єкт оренди за актом
приймання-передачі.

Рішення господарського суду Одеської
області від 07 серпня 2014 року (суддя -
Цісельський О.В.) позов задоволено
частково. Усунено перешкоди
Фонтанському сільському споживчому
товариству Комінтернівської
райспоживспілки у користуванні та
розпорядженні будівлею магазину-бару
НОМЕР_1 "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованою за
адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
повернути незаконно займане
приміщення магазину-бару НОМЕР_1
"ІНФОРМАЦІЯ_1" на користь Фонтанського
сільського споживчого товариства
Комінтернівської райспоживспілки.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4 на користь Фонтанського
сільського споживчого товариства
Комінтернівської райспоживспілки 1 450
грн. - заборгованості по орендній платі,
52, 20 грн. - пені, 2 986, 66 грн. -
заборгованості за спожиту
електроенергію, 13 200 - неустойки, 3 029, 84
грн. - витрат на оплату судового збору. В
іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 просить
зазначене рішення скасувати та
відмовити у позові. Апеляційна скарга
обґрунтована неповним з'ясуванням
обставин, які мають суттєве значення
для правильного вирішення спору,
неправильним та неповним дослідженням
доказів, що призвело до
невідповідності висновків суду
обставинам справи, а також невірним
застосуванням норм матеріального
права, що призвело до невірного
вирішення господарського спору.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
заперечує проти її задоволення,
посилаючись на безпідставність
викладених у ній доводів і просить
оскаржуване рішення місцевого суду
залишити без змін, вважаючи його
законним та обґрунтованим.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, вислухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом, 01 жовтня 2012 року між Фонтанським
сільським споживчим товариством
(орендовдавець) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар)
було укладено договір оренди основних
засобів № 26/12, згідно з п.1.1. якого
орендодавець передає, а орендар
приймає у тимчасове платне
користування основні засоби - магазин -
бар НОМЕР_1 "ІНФОРМАЦІЯ_1", з торг. площею
50 кв.м., склад 20 кв.м., що знаходяться за
адресою: АДРЕСА_1, (далі - об'єкт оренди).

Відповідно до п. 1.2. договору орендарю
одночасно надається право
користування земельною ділянкою на
якій знаходиться об'єкт оренди та яка
прилягає до нього загальною площею
100кв.м.

Пунктами 1.3., 1.4. договору встановлено,
що об'єкт оренди використовується
орендарем для розміщення роздрібної
торгівлі продовольчими та
непродовольчими товарами. Оціночна
вартість об'єкта на дату укладання
договору становить: 20тис. грн.

За умовами п.п.2.1., 2.2. договору об'єкт
оренди передається орендарю у термін
не пізніше 3-х днів після укладання
цього договору за актом
приймання-передачі, який є невід'ємною
частиною цього договору (додаток).
Об'єкт оренди повертається
орендодавцеві орендарем за актом
приймання-передачі, в якому сторони
зазначають склад об'єкта оренди, його
стан на момент повернення, протягом 3-х
днів з моменту закінчення строку дії
договору, або в разі дострокового
припинення строку дії договору 5-ти
днів з дати припинення дії договору.

Згідно з п. 3.3.2 договору орендар
зобов'язаний вчасно і в повному обсязі,
відповідно до умов цього договору,
сплачувати орендну плату та
відшкодування експлуатаційних та
комунальних платежів.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2 договору, цей
договір діє з "01" жовтня 2012р. до "30"
вересня 2013р. включно. Якщо орендар
користується майном після закінчення
строку договору, у разі відсутності
заперечень зі сторони орендодавця,
договір вважається укладеним на
невизначений термін і кожна із сторін
цього договору має право відмовитись
від договору в будь - який час, письмово
попередивши про це другу сторону за
один місяць.

Згідно з п.п. 5.1., 5.2., 5.3 договору орендна
плата за користування одним квадратним
метром об'єкта оренди становить 22 грн.
Загальний розмір орендної місячної
плати за користування об'єктом оренди
становить: одна тисяча сто грн. (1100.00)
грн., без ПДВ. Орендна плата сплачується
в національній валюті України за
курсом НБУ на момент оплати. У разі
зміни офіційного курсу НБУ долара США
до гривні більш ніж на 5% від курсу,
визначеного на момент укладення цього
договору. Сторони домовились про
перегляд розміру орендної плати,
визначеної цим пунктом. Орендна плата
сплачується орендарем на р/рахунок або
в касу орендодавця до 15-го числа
кожного місяця, в якому здійснюється
користування об'єктом оренди. Крім
орендної плати, орендар на підставі
показників лічильників та після
отримання рахунків орендодавця
відшкодовує вартість: а) усіх
комунальних послуг (водо-, енерго-,
теплопостачання-, телефонний зв'язок
тощо), які споживаються орендарем; б)
експлуатаційних послуг та витрат.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що
орендодавець має право відмовитися від
цього договору і вимагати повернення
об'єкта оренди, якщо орендар прострочив
сплату орендної плати більше як на один
місяць. У разі відмови орендодавця від
цього договору договір є розірваним з
моменту одержання орендарем
повідомлення орендодавця про відмову
від договору.

Умовами п.п. 8.1., 8.2. договору визначено,
що за невиконання чи неналежне
виконання зобов'язань за цим договором
сторони несуть відповідальність,
передбачену нормами чинного
законодавства України і цим договором.
У випадку несвоєчасної сплати орендних
платежів орендар сплачує на користь
орендодавця пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми, що
підлягає сплаті, за кожен день
прострочення та 182 проценти річних з
простроченої суми відповідно до ст. 625
Цивільного кодексу України.

Пунктом 10.2 договору сторони
встановили, що на відносини, що
виникають з цього договору, не
поширюється дія Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна».

Зазначене в даному договорі нерухоме
майно було передано орендареві від
орендодавця за актом приймання -
передачі від 01.10.2012р.

Попередженням від 05.06.2013р. № 38 позивач
повідомив відповідача, що у зв'язку з
тим, що ним систематично не виконуються
умови договору оренди щодо своєчасного
та в повному обсязі внесення орендної
плати та витрат за спожиту
електроенергію, він вимушений
припинити з ним договірні відносини.

Попередженням від 29.08.2013р. № 59 позивач
знову повідомив відповідача, що у
зв'язку з тим, що ним систематично не
виконуються умови договору оренди щодо
своєчасного та в повному обсязі
внесення орендної плати та витрат за
спожиту електроенергію, він вимушений
відключити постачання електроенергії
з 30.08.2013 року і припинити з ним
договірні відносини.

Доказом одержання відповідачем
вказаних попереджень є вчинені ним
розписки на першому аркуші цих
попереджень.

Листом від 29.11.2013р. № 76 позивач
повідомив відповідача про те, що строк
договору оренди № 26/12 від 01.10.2012р.
закінчився, його заборгованість по
орендній платі та спожитій
електроенергії складає 6 636,66 грн. та
виклав вимогу звільнити займане
приміщення, вивезти своє обладнання і
терміново здати приміщення по акту
приймання - передачі, а також вирішити
питання щодо погашення заборгованості.

Одержання цього листа відповідачем не
заперечується в апеляційній скарзі.

Проте, відповідач займане приміщення
не звільнив, орендоване майно
позивачеві не повернув і існуючу
заборгованість не сплатив, у зв'язку з
чим позивач і звернувся до
господарського суду з даним позовом за
захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Отже, причиною виникнення спору в даній
справі стало питання про наявність або
відсутність підстав для спонукання ФОП
ОСОБА_4 усунути перешкоди позивачеві у
користуванні та розпорядженні
нерухомим майном, шляхом зобов'язання
відповідача повернути займане
приміщення магазину - бару НОМЕР_1
«ІНФОРМАЦІЯ_1», що орендувалося ним за
договором № 26/12 від 01.10.2012р., та
стягнення заборгованості по орендній
платі, пені за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання, заборгованості
за спожиту електроенергію та неустойки
в розмірі подвійної плати за
користування майном за час
прострочення обов'язку щодо повернення
майна.

Згідно з частиною першою статті 759 ЦК
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини четвертої статті
283 ГК України за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно з приписами частини другої
статті 291 ГК України договір оренди
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Частиною четвертою статті 284 ГК України
передбачено, що строк договору оренди
визначається за погодженням сторін.

Частиною першою ст. 763 ЦК України
визначено, що договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Правові наслідки продовження
користування майном після закінчення
строку договору оренди сторони
визначили умовами п. 4.2 договору,
відповідно до якого, якщо орендар
користується майном після закінчення
строку договору, у разі відсутності
заперечень зі сторони орендодавця,
договір вважається укладеним на
невизначений термін і кожна із сторін
цього договору має право відмовитись
від договору в будь - який час, письмово
попередивши про це другу сторону за
один місяць.

Із змісту зазначених правових норм та
визначених сторонами умов договору
вбачається, що після закінчення строку
дії договору цей договір вважається
укладеним на невизначений термін за
умови, якщо проти цього не заперечує
орендодавець.

Отже, якщо на дату закінчення строку
договору оренди мали місце заперечення
орендодавця щодо продовження дії
договору, то такий договір
припиняється.

При цьому реалізація наведених
законодавчих приписів та договірних
умов не ставиться у залежність від
наведення у заяві причин, за яких
орендодавець не бажає продовжувати
договірні відносини та не потребує
встановлення судом достовірності тих
причин, які наведені у заяві про
припинення дії договору. Визначальним
є сам по собі факт повідомлення однією
стороною договору іншої сторони про
припинення договору у зв'язку з
закінченням строку його дії.

Таким чином, предметом доказування у
даному спорі про повернення майна у
зв'язку з припиненням дії договору
оренди, зокрема, є встановлення
обставин щодо повідомлення орендаря
про відсутність наміру орендодавця
продовжувати з ним договірні
відносини, встановлення припинення
договору і не повернення спірного
приміщення відповідачем після
закінчення дії договору.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що волевиявлення
Фонтанського сільського споживчого
товариства щодо припинення договору
оренди № 26/12 від 01.10.2012 року після
закінчення строку його дії,
підтверджується його попередженнями
врученими відповідачеві під розписку
№ 38 від 05.06.2013р. та № 59 від 29.08.2013р., а
також листом № 76 від 29.11.2013р. з вимогою
звільнити займане приміщення і
терміново передати його по акту
приймання - передачі у зв'язку з
закінченням строку договору.

Наведеним спростовується твердження
скаржника, що він не отримував вказані
попередження і що вимоги про
припинення дії договору та виселення
із займаного приміщення від позивача
йому не надходило.

Відповідно до частини першої статті 785
ЦК України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі. За
наведених обставин, колегія суддів
дослідивши обставини справи,
перевіривши їх поданими сторонами
доказами, та встановивши, що договір
оренди припинив свою дію у зв'язку із
закінченням строку, на якій його було
укладено, внаслідок чого відповідач
втратив статус орендаря спірного
приміщення і право на користування ним,
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позову в
частині усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні спірним
майном шляхом зобов'язання відповідача
повернути займане приміщення магазину
- бару НОМЕР_1 «ІНФОРМАЦІЯ_1».

В силу ст. 174 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Згідно з ст. 11 ЦК України цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно із ст. ст. 526, 629 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Плата
за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором (абз. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК
України).

Статтею 286 ГК України визначено, що
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.
Строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Згідно з частино другою ст. 785 ЦК
України якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що
одним із правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки.

Статтями 216, 217 ГК України встановлено
господарсько-правову відповідальність
учасників господарських відносин за
правопорушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором у вигляді відшкодування
збитків, штрафних санкцій та
оперативно - господарських санкцій.

Згідно статті 230 ГК України у разі
порушення правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити штрафні санкції (неустойка,
штраф, пеня).

Перевіряючи дотримання кожною із
сторін своїх зобов'язань за договором
оренди та надаючи правову оцінку
доводам позивача щодо наявності у
нього права вимоги судом апеляційної
інстанції встановлено, що із
нарахованого за весь період оренди
загального розміру орендної плати в
розмірі 13 200 грн. (з урахуванням
встановленого п. 5.1 договору розміру
орендної плати 1 100 грн. щомісячно),
орендарем було сплачено лише 11 750 грн.,
тобто заборгованість складає 1450 грн., з
яких недоплата за березень 2013р. в сумі
350 грн. та несплата орендної плати за
вересень 2013р. в сумі 1 100 грн., що
підтверджується обґрунтованим
розрахунком обчисленим позивачем.
Також відповідачем не було
відшкодовано у повному обсязі вартість
спожитої електричної енергії,
внаслідок чого заборгованість складає
2 986,66 грн., з яких несплата
відшкодування за жовтень 2013р. в сумі
1210,64 грн. та недоплата за серпень 2013р. в
сумі 72,54 грн. і вересень 2013р. в сумі 1703,48
грн., що підтверджується обґрунтованим
розрахунком обчисленим позивачем та
витратами електроенергії в
орендованому приміщенні на підставі
показників електролічильника.

Належних доказів, які б підтверджували
належне виконання свого обов'язку щодо
своєчасного та у повному обсязі сплати
орендної плати та відшкодування
вартості спожитої електроенергії
позивачеві, відповідачем до суду не
подано і таких доказів в матеріалах
справи не міститься.

Отже, висновок місцевого суду щодо
наявності підстав для стягнення з
відповідача 1450 грн. заборгованості по
орендній платі та 2986,66 грн.
заборгованості за спожиту
електроенергію є правомірним.

Зважаючи на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що порушення
відповідачем умов договору оренди щодо
своєчасної сплати орендної плати у
встановлений строк тягне за собою
обов'язок відповідача сплатити
позивачеві пеню, передбачену п. 8.2
даного договору. За результатами
перевірки правильності обчисленого
позивачем розрахунку пені місцевий суд
дійшов висновку, що загальна сума пені
складає 96,33 грн., але враховуючи те, що
позивачем до стягнення заявлено пеню в
сумі 52,20 грн., то стягненню підлягає
пеня в заявленому розмірі.

Таким чином, оскільки факт порушення
виконання грошового зобов'язання з
боку відповідача є встановленим і
скаржником не заперечується, то,
відповідно, і вимога позивача про
стягнення з відповідача неустойки в
сумі 52,20 грн. є обґрунтованою і
правильно була задоволена місцевим
судом.

Частиною 1 статті 785 ЦК України
передбачено, що у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частиною другою ст. 785 ЦК
України якщо наймач не виконує
обов'язку щодо повернення речі,
наймодавець має право вимагати від
наймача сплати неустойки у розмірі
подвійної плати за користування річчю
за час прострочення.

Законодавство у сфері орендних
правовідносин пов'язує припинення
обов'язків орендаря з фактом
поверненням об'єкта договору оренди,
тобто з моментом підписання акту
приймання-передачі. У разі не виконання
обов'язку, передбаченого ч. 1 ст. 785 ЦК
України, цивільним законодавством
передбачена можливість стягнення
неустойки за весь час прострочення
виконання зобов'язання щодо повернення
об'єкта оренди.

Разом з тим, судом установлено, що в
порушення вимог п. 2.2 договору оренди,
ст. ст. 525, 526, 785 ЦК України відповідачем
після припинення договору оренди
добровільно не виконано у 3 денний
термін зобов'язання по передачі
позивачу орендованого приміщення за
відповідним актом приймання - передачі.
Фактично такого повернення не
відбулося і станом на момент вирішення
даного спору в суді. За таких обставин,
колегія суддів вважає, що позовна
вимога позивача щодо стягнення з
відповідача неустойки в розмірі
подвійної орендної плати за період
прострочення повернення приміщення з
за період з жовтня 2012 року по березень
2013 року включно в сумі 13 200 грн. згідно з
обчисленим судом першої інстанції
розрахунком, є законною та
обґрунтованою, і правильно задоволена
місцевим судом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи
скаржника про те, що судом неправильно
нарахована та стягнута з відповідача
заборгованість за оренду,
електропостачання та неправильно
(безпідставно) нарахована неустойка,
об'єктивно нічим не підтверджені та
спростовуються наявними в справі
належними доказами, ретельно
дослідженими судом.

З урахуванням наведених правових
положень та встановлених обставин
даної справи, колегія суддів вважає
доводи викладені скаржником в
апеляційній скарзі необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються
зібраними по справі доказами та не
відповідають вимогам закону, що
регулює спірні правовідносини. За
таких обставин колегія суддів не
знаходить законних підстав для повного
чи часткового задоволення вимог
апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів не вбачає підстав для
скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 99, 101-105 ГПК України,
Одеський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської
області від 07 серпня 2014 року у справі №
916/2394/14 залишити без змін, а апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повна постанова складена 27.11.2014р.

Головуючий суддя:
Бєляновський В.В.

Судді:
Мишкіна М.А.

Будішевська Л.О.