ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
Справа № 911/4249/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Черногуза А.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю "ГЕП" до
Приватного акціонерного товариства
"Керченський рибокомбінат" про
стягнення боргу,

за участю представників:

позивача: Шелест М.В. (дов. б/н від 04.09.2014);

відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГЕП" до Приватного
акціонерного товариства "Керченський
рибокомбінат" про стягнення боргу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором № 1 від 18.03.2013.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 06.10.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 14.10.2014

Ухвалою від 14.10.2014 розгляд справи
відкладено на 28.10.2014.

Ухвалою від 28.10.2014 розгляд справи
відкладено на 11.11.2014.

В судовому засіданні 11.11.2014 суд
заслухав пояснення представника
позивача, він підтримав позовні вимоги.
Відповідач в судове засідання не
з'явився.

Суд зазначає, що у зв'язку з
надходженням до господарського суду
Київської області (вх. № 134/14 від 08.04.2014)
повідомлення Українського державного
підприємства поштового зв'язку
"Укрпошта" про тимчасове призупинення
приймання до пересилання поштових
відправлень адресованих одержувачам
населених пунктів Автономної
Республіки Крим, суд був позбавлений
можливості відправити копії ухвал суду
відповідачу.

Враховуючи, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 11.11.2014 суд, після
виходу з нарадчої кімнати в порядку ст.
82-1 Господарського процесуального
кодексу України, проголосив вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази та оцінивши їх в
сукупності, суд

Установив:

18.03.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГЕП" (продавець) та
Приватним акціонерним товариством
"Керченський рибокомбінат" (покупець)
було укладено договір № 1, відповідно
до п. 1.1. якого продавець зобов'язується
в порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі, передати у власність
покупцю, а покупець зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі, прийняти та оплатити
товар згідно додатку до цього договору.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору
зобов'язання по оплаті вважаються
виконаними з моменту оплати
безготівкових коштів у повному обсязі
продавцю. Оплата здійснюється протягом
12 календарних місяців з моменту
передачі товару.

Відповідно до специфікації (додатку № 1
до договору) вартість товару складає
76500,00 грн.

Відповідно до видаткової накладної № 9
від 29.03.2013 позивач передав, а відповідач
прийняв обумовлений товар, загальною
вартістю 76500,00 грн. Факт прийняття
товару відповідачем підтверджується
підписом уповноваженої особи на
видатковій накладній та довіреністю на
прийняття товару, а також відсутністю
скарг або заперечень з боку
відповідача (копії вказаних документів
містяться в матеріалах справи).

Таким чином, за наслідками дослідження
матеріалів справи, судом встановлено,
що позивач виконав взяті на себе
зобов'язання щодо передачі товару
відповідно до умов договору.

Відповідачем не надавалось суду жодних
скарг щодо якості, комплектності
товару тощо. Відтак, у відповідача
виник обов'язок сплатити його вартість
у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав і обов'язків є, зокрема,
договори та інші правочини. Однією з
підстав виникнення господарського
зобов'язання згідно ст. 174
Господарського кодексу України, є
господарський договір.

Відповідно до ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Статтею 265 ГК України визначено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 ЦК
України, відповідно до якої за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 530, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 ЦК України, строком
є певний період у часі, зі спливом якого
пов'язана дія чи подія, яка має юридичне
значення. Строк визначається роками,
місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з
настанням якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення. Термін
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач неналежним чином виконував
свої грошові зобов'язання за договором,
вартості прийнятого товару не оплатив.

За таких обставин, суд вважає вимогу
позивача про стягнення з відповідача
суми боргу у розмірі 76500,00 грн
обґрунтованою, підтвердженою
належними та допустимими доказами,
відповідачем не спростованою, а відтак
такою, що підлягає задоволенню.

Так, у позовній заяві позивач просить
стягнути з відповідача 83844,00 грн боргу з
урахуванням втрат він інфляції, тобто
7344,00 грн втрат він інфляції, а також 1094,05
грн 3% річних.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом

Перевіривши розрахунок втрат від
інфляції, суд встановив, що їх розмір є
більшим ніж заявлено позивачем, проте,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право виходити за межі
позовних вимог, якщо це необхідно для
захисту прав і законних інтересів
позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами на предмет спору
і про це є клопотання заінтересованої
сторони. З аналізу даної норми
вбачається, що господарський суд не має
права з власної ініціативи виходити за
межі заявлених позовних вимог.
Відтак, вимога про стягнення з
відповідача втрат від інфляції
підлягає задоволенню повністю у сумі
7344,00 грн.

Щодо розрахунку 3% річних, то він
арифметично вірним,а відтак вимога про
стягнення з відповідача 1094,05 грн 3%
річних підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст.ст. 44-49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Керченський
рибокомбінат" () на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГЕП" ()
76500,00 грн боргу, 7344,00 грн втрат від
інфляції, 1094,05 грн 3% річних, а також 1827,00
грн судового збору.

3. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 20.11.2014.

Суддя
А.Ф. Черногуз