ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2014 р.
Справа № 917/2140/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Термофіт" (вул.
Плеханівська, буд. 117, м. Харків, 61037)

до Публічного акціонерного товариства
"Кременчуцький сталеливарний завод"
(вул. Івана Приходька, буд. 141, м.
Кременчук, Полтавська область, 39621)

про стягнення 20313,01 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення 20313,01 грн., у тому числі 18119,28
грн. основного боргу за товар,
поставлений згідно договору № 0053-СН
від 17.01.2014р., 2183,73 грн. неустойки.

Відповідач у відзиві від 26.11.2014р. проти
позову заперечує, посилаючись на те, що
позивачем в порушення п. 4.1 договору не
надано сертифікату якості на
поставлений товар, не надано
сертифікату відповідності, протоколу
узгодження якості; це позбавляє
відповідача права використати
поставлений товар за призначенням;
ненадання документів, підтверджуючих
якість продукції, позбавляють позивача
права вимагати оплату за нього (а.с.31-32).

Позивачем надано клопотання про
розгляд справи без участі його
представника (а.с.23). Клопотання
задоволено судом.

Також відповідачем подано клопотання
від 26.11.2014р. про відкладення розгляду
справи в зв'язку з неможливістю
забезпечити явку свого представника
(а.с.29).

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами. Статтею 77 ГПК
України передбачено, що господарський
суд відкладає в межах строків,
встановлених статтею 69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є неможливість вирішення
спору у відповідному судовому
засіданні.

Зважаючи на те, що 1) про час і місце
слухання справи відповідач був
повідомлений належним чином та
засвоєчасно; 2) за ухвалою суду від
11.11.2014р. розгляд справи вже відкладався
за клопотанням відповідача, 3) наявні в
справі документи та пояснення сторін
дають можливість вирішити спір без
присутності сторін; 4) відкладення
розгляду справи призведе до
затягування її вирішення, тому
клопотання відповідача задоволенню не
підлягає.

Позивач та відповідач зареєстровані як
юридичні особи, що підтверджується
спеціальними витягами від 20.10.2014р. з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців (а.с.21, 22).

Про час та місце розгляду справи
сторони повідомлені належним чином, що
підтверджується та поштовими
повідомленнями від 21.10.2014р. та
від12.11.2014р. про вручення судових ухвал
(а.с.19, 20, 27, 28).

В судовому засіданні 27.11.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ТД Термофіт"
(позивачем) та Публічним акціонерним
товариством "Кременчуцький
сталеливарний завод" (відповідачем) був
укладений договір поставки товару №
0053-СН від 17.01.2014р. (далі - Договір).

За умовами цього Договору позивач як
постачальник зобов'язався поставити і
передати у власність відповідачу
(покупцю) товар, а покупець
зобов'язується прийняти цей товар та
своєчасно його оплатити.

Найменування товару, його кількість,
ціну та загальну вартість в сумі 18119,28
грн. сторони узгодили в п. 1.2 Договору.

За п. 2.4 Договору датою поставки
вважається дата підписання видаткової
накладної або дата на
товарно-транспортній накладній
перевізника. За п. 9.2 Договору товар
приймається покупцем згідно
видаткової накладної. Відвантаження
товару покупцю здійснюється після
пред'явлення останнім довіреності на
право отримання товарно-матеріальних
цінностей.

Згідно з п. 6.1 Договору розрахунки за
товар здійснюються у національній
валюті на протязі 30 календарних днів
від дати поставки товару в сумі, що
складає 18119,28 грн. (з ПДВ).

На виконання взятих на себе зобов'язань
позивач поставив відповідачу
визначений в Договорі товар на
загальну суму 18119,28 грн. Зазначене
підтверджується двостороннє
підписаною видатковою накладною № 293
від 13.02.2014р. та довіреністю відповідача
на одержання товарно-матеріальних
цінностей № від 12.02.2014р. (а.с.14, 15).

За умовами п. 6.1 Договору відповідач мав
оплатити отриманий товар до 17.03.2014р.
включно.

Проте, відповідач за отриманий товар не
розрахувався.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) визначено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до
відносин поставки, не врегульованих
цим кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договори
купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором не встановлено
інший строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення вказаних норм та умов
Договору відповідач отриманий товар не
полатив.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування
вищевикладеного відповідач суду не
надав.

Листом від 30.10.2014р. № 01/30 позивач
повідомив суд про те, що на час розгляду
справи відповідач заборгованість не
сплатив (а.с.23).

Заперечення відповідача проти позову з
тих мотивів, що ненадання позивачем
документів, підтверджуючих якість
продукції згідно п. 4.1 договору,
позбавляють позивача права вимагати
оплату за нього, судом визнаються
необґрунтованими з огляду на наступне.

В п. 4.1 Договору визначено, що
підтвердженням якості та
комплектності товару з боку
постачальника є сертифікат якості,
паспорт якості, сертифікат
відповідності, протокол узгодження
якості.

Відповідно ст. 666 ЦК України якщо
продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи, що
стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання. Якщо приналежності товару
або документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач не звертався до позивача з
вимогою про передачу документів,
підтверджуючих якість продукції
згідно п. 4.1 договору, не встановлював
строку для їх передачі. Відповідач
також не заявляв про відмову від
договору поставки та повертав товар
продавцеві.

Отже, за ст. 666 ЦК України сам факт
ненадання визначених договором
документів на товар не є підставою для
відмови від оплати вартості такого
товару.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 18119,28 грн. основного боргу є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Стаття 611 ЦК
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, якщо
інший розмір не передбачено законом
або договором.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" передбачено, що розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3,ст. 4 Закону).

В п. 10.5 Договору сторони узгодили, що у
випадку порушення покупцем строку
остаточного розрахунку за поставлений
товар, останній сплачує на користь
постачальника неустойку у розмірі
подвійної облікової ставки, що діяла
під час порушення грошового
зобов'язання від суми неустойки за
кожен день прострочення.

За ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

З огляду на викладене, визначена в п. 10.5
Договору неустойка фактично є пенею.

На підставі вказаних положень
позивачем заявлені вимоги про
стягнення 2193,73 грн. неустойки (яка
фактично є пенею), нарахованої за
період 16.03.2014р. - 14.10.2014р.

Проте, при визначенні період
нарахування пені позивачем не
враховані наступні положення діючого
законодавства.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг
спорку починається з наступного дня
після відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

За ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній
день строку припадає на вихідний,
святковий або інший неробочий день, що
визначений відповідно до закону у
місці вчинення певної дії, днем
закінчення строку є перший за ним
робочий день.

Згідно з п. 6.1 Договору розрахунки за
товар здійснюються на протязі 30
календарних днів від дати поставки
товару. Товар був поставлений 13.02.2014р.,
отже закінчення тридцятиденного
терміну припадає на 15.03.2014р. Проте
15.03.2014р. є суботою - вихідним днем, отже
за правилами ч. 5 ст. 254 ЦК України
останнім днем для оплати товару буде
17.03.2014р. (понеділок), а прострочення
платежу починається з 18.03.2014р.

За період 18.03.2014р. - 14.10.2014р. належна до
сплати сума неустойки (пені) становить
2174,81 грн. (розрахунок суду залучено до
справи). Позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

В іншій частині вимоги щодо стягнення
пені слід відхилити за їх
безпідставністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

В разі добровільного виконання
рішення суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Кременчуцький
сталеливарний завод" (адреса: вул. Івана
Приходька, буд. 141, м. Кременчук,
Полтавська область, 39621,
ідентифікаційний код 05756783) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД Термофіт" (адреса:
вул. Плеханівська, буд. 117, м. Харків, 61037;
ідентифікаційний код 35858132) 18119грн. 28
коп. основного боргу, 2174грн. 81 коп.
неустойки, 1827грн. 00 коп. витрат з оплати
судового збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано:
27.11.2014р.

Суддя
Безрук Т. М.