ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Справа № 918/523/14
Вищий господарський суд України в
складі колегії суддів:

Овечкін В.Е. - головуючий, Чернов Є.В.,
Цвігун В.Л.за участю представників: Дп
"Остківське лісове господарство"
Державного територіально-галузеве
об'єднання Львівська залізниця"
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4
ОСОБА_5 Державного підприємства
"Остківське лісове господарство" на
постановуРівненського апеляційного
господарського суду від 16 вересня
2014 рокуу справі№ 918/523/14 господарського
суду Рівненської областіза
позовомДержавного
територіально-галузеве об'єднання
Львівська залізниця" в особі
відокремленого підпрозділу
"Рівненська дирекція залізничних
перевезень" доДержавного підприємства
"Остківське лісове
господарство"простягнення штрафу В С Т
А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 16 червня 2014 р.
(суддя Войтюк В.Р.) задоволено позов
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Львівська залізниця" в
особі відокремленого підрозділу
"Рівненська дирекція залізничних
перевезень" до Державного підприємства
"Остківське лісове господарство" про
стягнення 22 280 грн. 00 коп. штрафу.

Суд дійшов висновку про наявність
правових підстав для покладдання на
відповідача відповідальності у
вигляді штрафу за неправильне
зазначення останнім у накладній
відомостей про масу вантажу,
комерційний акт є належним та
допустимим доказом на підтвердження
цього факту, відповідальність у
вигляді штрафу застосовується за сам
факт допущеного вантажовідправником
порушення незалежно від завдання у
зв'язку з цим збитків залізниці.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 16 вересня 2014 р.
(судді: Гулова А.Г., Маціщук А.В., Петухов
М.Г.) рішення господарського суду
Рівненської області від 16.06.2014 р.
залишено без змін.

Відповідач в касаційній скарзі просить
постанову апеляційного господарського
суду та рішення господарського суду
першої інстанції скасувати з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права, прийняти
рішення, яким відмовити в позові.

Скаржник доводить, що судом не взято до
уваги спосіб визначення маси вантажу -
за обміром умовно, транспортування
вантажу у відкритому рухомому складі,
внаслідок чого існує можливість впливу
вологості на масу, не враховано
висновок експерта, яким підтверджено
вірне визначення вантажовідправником
маси деревини та відомості, надані ТОВ
"Язьм" про кількість отриманої деревини
згідно спірної накладної; суд не
врахував приписи п.3.18 Роз'яснення
Президії Вищого господарського суду
України від 29.09.2008р. №04-5/601 "Про деякі
питання практики вирішення спорів, що
виникають з перевезення вантажів
залізницею", де роз'яснюється, що п. 22
Правил видачі вантажів передбачає, що
перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення. При
цьому зважування вагону з вантажем на
станції відправлення на 200-тонних
електронних вагах, а при видачі на
станції призначення на 100-150 тонних
вагонних вагах або навпаки не є
порушенням способу визначення маси
вантажу. Тобто, в роз'ясненні не
вказано, що не є порушенням перевірки
маси вантажу способом зважування на
вагах, якщо попередньо маса
визначалась умовно чи навпаки.

Вищий господарський суд України,
розглянувши доводи касаційної скарги,
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як встановлено судом 30 січня 2014 року
згідно накладної №35983196 Державним
підприємством "Остківське лісове
господарство" зі станції Остки
Львівської залізниці відправлено
вагон № 32262388 із вантажем
"лісоматеріали фанерні" (кряж фанерний).
Одержувачем вказаного вантажу
зазначено Товариство з обмеженою
відповідальністю фірму "Язьм", станція
призначення - Клепарів Львівської
залізниці.

На станції Клепарів Львівської
залізниці 01 лютого 2014 року у
присутності комерційного агента
Зінчука М.Є. та комерційного агента
Шаброва Л.М. здійснено зважування
вагона №32262388, в результаті чого
складено акт загальної форми № 222,
згідно якого - при контрольному
зважуванні на 150-ти тонній
тензометричній вазі даного вагона по
документу брутто - не вказано, тара - 21100
кг, нетто - 50 000 кг, що становить на 9 340 кг
більше проти документа.

01 лютого 2014 року на станції Клепарів
Львівської залізниці на підставі акту
загальної форми №222 вказаний вагон
відчеплено для зважування та проведено
контрольне комісійне зважування маси
вантажу.

За результатами зважування 01 лютого 2014
року складено комерційний акт АА №
062149/4, у якому зазначено, що проводилось
зважування вагона № 32262388 з вантажем на
150 тонній тензометричній вагонній вазі
станції Клепарів, яка пройшла
держповірку 08.05.2013 р., і встановлено, що
по документу значиться вантаж
лісоматеріали фанерні, кількість місць
6 штабелів, брутто не вказано, тара 21100,
нетто 50000. В дійсності виявилось: вантаж
лісоматеріали фанерні, кількість місць
без повного вивантаження вантажу із
вагона перерахувати неможливо, шапка
вагона завантажена в 6 штабелів, брутто
80440, тара з документа 21100, нетто 59340, що
більше проти документу на 9340кг.
Вантажопідйомність вагона 66 тон, що не
перевищує вантажопідйомність вагона.
Спосіб визначення маси згідно
документу умовно. Вагон прибув в
технічно та комерційному стані
справний. Також, у комерційному акті
вказано, що зважування вагона
проводила комерційний агент Шаброва
Л.М., в присутності: ДСЗМ Гладуна В.В.,
агента комерційного Зінчук М.Є.,
представника ТзОВ фірми "Язьм" Мельника
Ю.О., що підтверджується наявними на
акті підписами вказаних осіб (а.с.11).

У зв`язку з наведеним, Державне
територіально-галузеве об`єднання
"Львівська залізниця", з посиланням,
зокрема, на ст.ст.11, 16, 526, 530, 610, 611, 614, 908, 920
Цивільного кодексу України, ст.ст.173-175,
179, 180, 306-312 Господарського кодексу
України, ст.ст.24, 37, 118, 122, 129 Статуту
залізниць України та Правил складання
актів, затверджених наказом Мінтрансу
України 28.05.2002р. №334, звернулося до суду
з позовом про стягнення з відповідача
22280,00грн. штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні
умови перевезення визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу,
пасажирів і багажу окремими видами
транспорту, а також відповідальність
сторін щодо цих перевезень
встановлюються договором, якщо інше не
встановлено цим Кодексом, іншими
законами, транспортними кодексами
(статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Порядок накладення та стягнення
штрафів за правопорушення у сфері
перевезення вантажу залізницею
встановлено Статутом залізниць
України, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р.
№457 (надалі - Статут).

Відповідно до ст.6 Статуту, накладна - це
основний перевізний документ
встановленої форми, оформлений
відповідно до цього Статуту та Правил і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача. Накладна одночасно є
договором на заставу вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Пунктом 1.1 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21.11.2000р. №644 встановлено, що
на кожне відправлення вантажу
відправник надає станції відправлення
перевізний документ (накладну) за
формою, наведеною у додатку 1 до цих
Правил.

Згідно пункту 1.3. вказаних Правил
оформлення перевізних документів, усі
відомості, передбачені формою бланка
перевізного документа, повинні бути
внесені відправником до відповідних
граф.

Статтею 24 Статуту встановлено, що
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Залізниця має право
перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.
Упакування, пакетування, тара повинні
відповідати вимогам нормативних
документів. Відправник зобов'язаний на
вимогу залізниці пред'явити стандарт
або технічні умови, сертифікат на
відвантажувану продукцію (якщо вона
підлягає сертифікації), а також на її
тару.

У відповідності до статті 37 Статуту,
під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса. Маса
вантажів визначається відправником, з
відображенням способу визначення у
накладній.

Судом установлено, що під час
заповнення накладної відповідачем
було вказано тару 21100, нетто 50000 кг.,
спосіб визначення маси "условно".

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до
перевезення передбачено, що вантажі,
завантажені відправниками у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т.ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Статтею 129 Статуту, яка кореспондується
із ч.1 ст.26 Закону України "Про
залізничний транспорт", встановлено, що
обставини, які можуть бути підставою
для матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Комерційний акт
складається для засвідчення
невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах.

У матеріалах справи наявний
комерційний акт АА №062149/4 від 01.02.2014р., з
якого вбачається, що лишок маси
наявного у вагоні вантажу більший, ніж
вказано відповідачем у перевізному
документі на 9340кг.

Відповідно до ст.122 Статуту за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно із статтею 118 цього
Статуту. При цьому відправник несе
перед залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли.

Згідно ст.118 Статуту за пред'явлення
вантажу, який заборонено до перевезень
або який потребує під час перевезення
особливих заходів безпеки, та з
неправильним зазначенням його
найменування або властивостей з
відправника, крім заподіяних залізниці
збитків і витрат, стягується штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення.

З урахуванням вищенаведеного, колегія
суддів дійшла висновку, що факт
вчинення Державним підприємством
"Остківське лісове господарство"
порушення у вигляді зазначення маси
вантажу у перевізному документі у
меншому розмірі, ніж є насправді,
підтверджені належними доказами, а
тому відповідальність застосовано
правомірно.

Касаційна інстанція зазначає, що
згідно зі ст.111-7 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Доводи скаржника не спростовують
встановлених обставин порушення, що
полягало у неправильно визначенні
вантажовідправником маси вантажу,
підстави ставити під сумнів результати
зважування вагона №.02.2014р. на 150
тонній тензометричній вагонній вазі
станції Клепарів відсутні, доводи
скаржника щодо безпідставності
застосування такого методу визначення
маси вантажу не ґрунтуються на нормах
законодавства, колегія суддів
касаційної інстанції не має правових
підстав для переоцінки встановлених
судом обставин.

З огляду на викладене, твердження
скаржника про порушення норм
матеріального і процесуального права,
слід вважати такими, що не знайшли
свого підтвердження в ході розгляду
справи, правових висновків
господарських судів не спростовують, у
зв'язку з чим підстави для скасування
оскаржуваних рішення та постанови
немає.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 107, 108, 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 16 вересня 2014 р.
та рішення господарського суду
Рівненської області від 16 червня 2014 р. у
справі № 918/523/14
господарського суду Рівненської
області залишити без зміни, а касаційну
скаргу - без задоволення.

Головуючий, суддя
В. Овечкін

судді
Є. Чернов

В. Цвігун