ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 р.
Справа №917/2114/14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Полтавський
облагропостач", вул. Жовтнева, 66, м.
Полтава, 36014

до Приватного підприємства "Мегапол",
вул. Котляревського, буд. 21, кв. 28,
м. Полтава, 36020

про стягнення грошових коштів

Суддя
Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Друб О.М., доручення №
1-14/юр від 15.01.2014 р.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення у
відповідності до вимог ст. 85 ГПК
України та повідомлено про дату
складення повного рішення у
відповідності до вимог ст. 85 ГПК
України.

Суть спору: розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за отримані
нафтопродукти згідно договору
поставки товару № 165 від 13.11.2013 р. у
розмірі 19 571,26 грн, з яких:
заборгованість по оплаті отриманих
нафтопродуктів - 15 696,89 грн; інфляційні
витрати - 1 198,99 грн; проценти за
користування чужими грошовими коштами
- 1 337,69 грн; пеня - 1 337,69 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі та наполягав на його
задоволенні.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, ухвали суду про
порушення провадження у справі від
17.10.2014 р. та про відкладення розгляду
справи від 06.11.2014 р., направлені
відповідачу за адресою, зазначеною у
позовній заяві повернулися до суду з
відміткою поштового відділення: "за
закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснив Пленум у Постанові Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК
України, в разі якщо ухвалу було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеному в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Як вбачається з витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, наданого
позивачем на виконання вимог ухвали
суду від 01.08.2014 р. місцезнаходженням
відповідача є: вул. Котляревського, буд.
21, кв. 28, м. Полтава, що співпадає з
адресою, зазначеною у позовній заяві.

Стаття 6 Конвенції про захист прав
людини та основних свобод,
ратифікованої Законом від 17.07.97 р.
гарантує кожній фізичній або юридичній
особі право на розгляд судом упродовж
розумного строку цивільної,
кримінальної, адміністративної або
господарської справи, а також справи
про адміністративне правопорушення, в
якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення
спору доказів наявних в матеріалах
справи достатньо, і господарський суд
повідомив належним чином позивача та
відповідача про час, дату і місце
проведення судового засідання, а
неявка відповідача не перешкоджає
розгляду справи по суті, тому справа
розглядається за наявними матеріалами
на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представника позивача, суд
встановив:

13 листопада 2013 року ПАТ "Полтавський
облагопостач" (Продавець) та ПП
"Мегапол" (Покупець) уклали договір
купівлі - продажу нафтопродуктів № 165.

Відповідно до п. 1.1. договору Продавець
зобов'язується продати та передати у
власність (повне господарське відання)
Покупця нафтопродукти в асортименті
(Товар) від Продавця та оплатити його
вартість на умовах даного договору.

Товар передається Покупцю шляхом
заправлення Товаром транспортних
засобів Покупця на АЗС, згідно з
відомостями (п. 1.2).

Згідно з п. 1.3. договору кількість та
асортимент Товару погоджується
сторонами у відомостях, що
підписуються зі сторони Продавця
оператором АЗС, який здійснює відпуск
Товару, а зі сторони Покупця - водіями
транспортних засобів, які
заправляються на АЗС.

Також, умовами договору визначено, що
Товар поставляється на умовах FCA (в
редакції Інкотермс-2000) завантажено в
автомобільний транспорт Покупця, з
резервуарів АЗС, що знаходяться за
адресами: м. Полтава, вул. Половка, 85 АЗС
№ 3; м. Полтава, вул. Половка, 66в АЗС № 4.

Право власності на Товар переходить
від Продавця до Покупця з моменту
завантаження Товару в транспортний
засіб Покупця (заправлення
транспортного засобу Товаром через
паливороздавальну колонку відповідної
АЗС).

Як вбачається з матеріалів справи, в
березні 2014 року відповідач отримав на
АЗС № 4 дизельне пальне в кількості 756 л
на суму 8 887,92 грн, що підтверджується
відомістю на відпуск нафтопродуктів
(форма № 16-НП) за березень 2014 року,
видатковою накладною № РЗ-0000325 від
31.03.2014 р., довіреністю № 3 від 03.03.2014 р.

У травні 2014 року відповідач отримав
дизельне пальне в кількості 363 л на суму
5 245,35 грн, що підтверджується
відомістю на відпуск нафтопродуктів
(форма № 16-НП) за травень 2014 року,
видатковою накладною №РЗ-0000629 від
31.05.2014 р., довіреністю № 5 від 01.05.2014 р.

У червні 2014 р. відповідач отримав
дизельне пальне в кількості 327 л на суму
4 725,15 грн, що підтверджується відомістю
відпуск нафтопродуктів (форма №16-НП) за
червень 2014 року, видатковою накладною
№РЗ-0000831 від 30.06.2014 р., довіреністю № 680
від 02.06.2014 р.

Всього ПП "Мегапол" за період березень -
червень 2014 року отримало
нафтопродуктів вартістю 18 528,42 грн.

Згідно умов договору (п.4.2) покупець
сплачує вартість отриманих
нафтопродуктів протягом 5 календарних
днів з дня отримання нафтопродуктів.

Проте, у зазначені строки ПП "Мегапол"
вартість отриманого товару в повному
обсязі не сплатив, станом на 09 жовтня 2014
року заборгованість відповідача
складає 15 696,89 грн.

Сторонами складено та підписано акт
звірки взаємних розрахунків,
відповідно до якого у Приватного
підприємства "Мегапол", існує
заборгованість перед позивачем у
розмірі 15 696,89 грн. (а.с. 18).

Саме вказану суму основного боргу
позивач просить суд стягнути з
відповідача.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами
виникнення прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

Враховуючи правову природу укладеного
договору, суд дійшов висновку, що
оцінка правомірності заявлених вимог
має здійснюватись з урахуванням
приписів законодавства, які
регламентують правовідносини з
договору купівлі - продажу.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
Кодексу зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач доказів оплати вартості,
отриманого ним товару, у повному обсязі
суду не надав.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що у даному випадку
мало місце порушення відповідачем
договірних зобов'язань щодо здійснення
розрахунків за поставлений товар у
визначений строк, тому позовні вимоги в
частині стягнення боргу у сумі 15 696,89
грн є правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Частиною 1 статті 216 ГК України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК
України штрафними санкціями у цьому
Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Пунктом 6.2.2. договору передбачено, що за
несвоєчасне виконання своїх
зобов'язань щодо оплати Товару (партії
Товару) на умовах даного договору (п. 4.2)
Покупець сплачує Продавцю неустойку у
вигляді пені у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період прострочення. Пеня
нараховується за весь період
прострочення до моменту фактичного
повного виконання зобов'язань.

Згідно з ч. 2 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

За розрахунком, здійсненим позивачем
та перевіреним судом до стягнення з
відповідача підлягає 1 337,69 грн пені за
період з 06.04.2014 р. по 09.10.2014 р.

Крім того, відповідно до п. 6.3 за
несвоєчасне виконання своїх
зобов'язань щодо оплати Товару (партії
Товару) на умовах даного договору (п. 4.2)
Покупець сплачує Продавцю проценти за
користування чужими коштами в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період прострочення. Проценти
підлягають сплаті за весь період
прострочення Покупцем.

Так, на підставі п. 6.3 договору
позивачем нараховані відповідачу
проценти за користування чужими
грошовими коштами за період з 06.04.2014 р.
по 09.10.2014 р. в сумі 1 337,69 грн.

Частиною третьою статті 692 ЦК України
встановлено, що у разі прострочення
оплати товару продавець має право
вимагати сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що
розмір процентів за користування
чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом, або
іншим актом цивільного законодавства.

З огляду на викладене, суд задовольняє
вимогу про стягнення з відповідача
процентів за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 1 337,69 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

За розрахунком, здійсненим, позивачем
та перевіреним судом, до стягнення з
відповідача підлягає 1 198,99 грн
інфляційних за період 06.04.2014 р. - 09.10.2014
р.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
встановлено, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, ніякі докази не
мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази
обґрунтованості та правомірності
позовних вимог.

Відповідач доказів належного
виконання зобов'язань по договору
купівлі - продажу суду не надав.

З огляду на викладене, суд задовольняє
позов у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ч. 2 ст. 49
ГПК України підлягають стягненню з
відповідача.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Мегапол", вул. Котляревського, буд. 21,
кв. 28, м. Полтава, 36020 (, р/р
01 у філії ПРУ ПАТ "Банк "Фінанси та
кредит", МФО 331832, індивідуальний
податковий номер 11, номер
свідоцтва платника ПДВ 200030887) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Полтавський
облагропостач", вул. Жовтнева, 66, м.
Полтава, 36014 (, р/р
7067 в Полтавському ГРУ ПАТ КБ
"Приватбанк", МФО 331401) 15696,89 грн боргу,
1337,69 грн процентів за користування
чужими коштами, 1337,69 грн пені, 1198,99 грн
інфляційних, 1827,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25.11.2014 р.

Суддя
Сірош Д.М.