м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20197/14 17.11.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "УКС"

до приватного акціонерного товариства
"Агентство "Інфокон"

про стягнення 44.711,22 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Філь А.І. - за довіреністю від
22.09.2014 № 24/2014;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "УКС" звернулося до
Господарського суду міста Києва із
позовом до приватного акціонерного
товариства "Агентство "Інфокон" про
стягнення з останнього заборгованості
в сумі 44.711,22 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем порушено грошове
зобов'язання за укладеним між
сторонами спору Договором про надання
послуг щодо проведення рекламної
компанії від 02.11.2012 № 510 БТА та
додатковими угодами до нього. У зв'язку
з наведеною обставиною позивачем
заявлені позовні вимоги про
застосування до відповідача: 1)
господарських санкцій шляхом
стягнення штрафу в сумі 30.000,00 грн; пені
в сумі 4.521,12 грн; відповідальності,
передбаченої ст. 625 ЦК України, шляхом
стягнення трьох відсотків річних в
сумі 1.627,34 грн та інфляційних втрат в
сумі 8.562,76 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.09.2014 прийнято позовну заяву
товариства з обмеженою
відповідальністю "УКС" до розгляду та
порушено провадження у справі №
910/20197/14.

Ухвали, винесені судом у даній справі,
надсилалася відповідачеві на адресу
його місцезнаходження, яка відповідає
відомостям, внесених до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, а також на
адресу фактичного місцезнаходження, за
якою поштові відправлення суду були
отриманні представниками відповідача.
З урахуванням наведеного, відповідач
вважається таким, що повідомлений про
дату, час та місце розгляду даної
справи належним чином.

Проте, відповідач свого повноважного
представника в судові засідання не
направив, від відповідача до суду
обґрунтованих пояснень з даного
приводу не надходило.

Також, відповідач відзиву на позов, в
порядку передбаченого ст. 59 ГПК, суду не
надав, а тому відповідно до положень
статті 75 ГПК справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 17 листопада 2014
року судом оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного
представника позивача по суті даного
спору та дослідивши наявні у
матеріалах даної справи докази,
Господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою
відповідальністю "УКС", як виконавцем,
(далі - позивач) та приватним
акціонерним товариством "Агентство
"Інфокон", як замовником, (далі -
відповідач) укладено Договір від 02.11.2014
№ 510 БТА про надання послуг щодо
проведення рекламної компанії (далі -
Договір).

Згідно з предметом Договору позивач за
дорученням відповідача зобов'язується
у період дії Договору проводити
рекламні кампанії відповідача на
території міста Києва на
зарезервованих останнім спеціальних
конструкціях, а саме розміщувати та
обслуговувати рекламний матеріал, а
відповідач зобов'язується виконувати
свої договірні зобов'язання, у тому
числі з оплати (п. 2.1 Договору).

Як встановлено сторонами у п. 8.3
Договору, факт розміщення позивачем
рекламних матеріалів на спеціальних
конструкціях, зазначених у
відповідному додатку, фіксується
сторонами шляхом підписання
двостороннього акту
приймання-передачі робіт.

Порядок здійснення оплати
погоджується сторонами у додатках до
Договору. Оплата здійснюється на
підставі рахунків-фактур, виставлених
позивачем. Для оперативності у
взаєморозрахунках сторін
рахунки-фактури виставляються
відповідачеві по факсимільному
зв'язку, з наступним надання (протягом
3-х робочих днів) його оригіналу
рекомендованим листом або нарочним
(кур'єром). Зобов'язання відповідача з
оплати рекламної кампанії вважаються
виконаними у момент зарахування
грошових коштів на поточний рахунок
позивача (п. 4.4 Договору).

Відповідно до п. 6.2.2 Договору у випадку
затримки платежів згідно Договору,
відповідач сплачує позивачеві
неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожний день
прострочення платежу. В разі
прострочення платежу більше ніж на 5
(п'ять) банківських днів, відповідач
сплачує позивачу штраф у розмірі 15 % від
суми простроченого платежу. В разі
прострочення платежів більше ніж на 30
календарних днів позивач може в
односторонньому порядку припинити дію
відповідного додатку до Договору та
рекламної кампанії, що не звільняє
відповідача від оплати заборгованості
та неустойки.

04 червня 2014 року сторонами спору
укладено Додаткову угоду № 2 до
Договору, якою внесено зміни в Додаток
від 29.10.2013 № 2 та викладено пункти 4 і 5
Додатку в такій редакції:

"4. Ціна рекламної компанії
визначається сторонами у
відповідності з умовами ст. 4 Договору і
на дату підписання цього Додатку
складає 841.320,00 грн (з ПДВ).

5. Оплата ціни рекламної компанії,
зазначеної в ст. 4 цього Додатку,
здійснюється замовником в такому
порядку: до 16 грудня 2013 замовник
сплачує виконавцеві суму в розмірі
442.800,00 грн (з ПДВ); до 16 червня 2014 року
замовник сплачує виконавцеві суму в
розмірі 398.520,00 грн (з ПДВ).".

Виходячи із змісту правовідносин,
останні є відносинами з надання послуг,
тому права і обов'язки сторін
визначаються, зокрема, положеннями
глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України передбачено, що за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Так, судом встановлено, що позивачем
виставлено відповідачеві
рахунок-фактуру від 02.12.2013 № 510/45 на
оплату послуг, загальна вартість яких
складає 442.800,00 грн. Вказаний рахунок
дійсний до сплати в термін до 16 грудня
2013 року. (засвідчена копія рахунку
міститься в матеріалах справи)

В період часу з січня по червень 2014 року
позивачем було надано відповідачеві
послуги загальною вартістю 442.800,00 грн.
Вказаний факт підтверджується такими
Актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг), які підписані з обох сторін
спору: від 31.01.2014 № ОУ-0000163, від 28.02.2014 №
ОУ-0000398, від 31.03.2014 № ОУ-0000597, від 30.04.2014 №
ОУ-0000780, від 31.05.2014 № ОУ-0000982, від 30.06.2014 №
ОУ-0001180. (засвідчені копії названих
Актів містяться в матеріалах справи)

Спір між сторонами даного судового
процесу виник в результаті того, що
відповідачем прострочено термін
оплати, встановлений п. 5 Додатку № 2 до
Договору. Як свідчать наявні в
матеріалах справи виписки з поточного
рахунку позивача, відповідач оплатив
послуги таким чином: 06 грудня 2013 року -
200.000,00 грн; 18 грудня 2013 року - 42.800,00 грн; 04
лютого 2014 року - 50.000,00 грн; 06 лютого 2014
року - 50.000,00 грн; 17 квітня 2014 року - 20.000,00
грн; 29 квітня 2014 року - 30.000,00 грн; 29
травня 2014 року - 50.000,00 грн.

Таким чином, виходячи з умов,
встановлених сторонами у п. 4.4 Договору
та у п. 5 Додатку № 2, оплата послуг,
здійснена відповідачем після 06 грудня
2013 року на суму 242.800,00 грн, є такою, що
прострочена, а тому позивачем заявлені
позовні вимоги про застосування до
відповідача: 1) господарських санкцій у
вигляді штрафу в розмірі 15 %, що складає
30.000,00 грн; пені в сумі 4.521,12 грн; 2)
відповідальності, передбаченої ст. 625
ЦК України, шляхом стягнення з
відповідача трьох відсотків річних, що
складає 1.627,34 грн та інфляційні втрати в
сумі 8.562,76 грн.

За результатами оцінки доказів,
наявних в матеріалах справи, та
виходячи з викладених вище фактичних
обставин, суд дійшов висновку, що позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "УКС" підлягає
задоволенню повністю, з урахуванням
такого.

Згідно зі статтями 11, 509 ЦК України
договір є підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору (ст. 526 ЦК України), а
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК
України).

У відповідності до ч. 1 ст. 903 ЦК України
якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

За приписом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

У разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

За приписом ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Підсумовуючи сукупність фактичних
обставин даної справи, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача штрафу в
розмірі 15 %, що складає 30.000,00 грн; пені в
сумі 4.521,12 грн; трьох відсотків річних в
сумі 1.627,34 грн та інфляційних втрат в
сумі 8.562,76 грн є правомірними та такими,
що підлягають задоволенню повністю, за
розрахунками позивача, які, у свою
чергу, перевірені і визнані судом
вірними.

Обов'язок доказування відповідно до
пункту 4 частини третьої статті 129
Конституції України та статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

З огляду на те, позов підлягає
задоволенню в повному обсязі, суд в
порядку, передбаченому ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладає судовий збір на
приватне акціонерне товариство
"Агентство "Інфокон".

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, Господарський суд
міста Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Агентство "Інфокон" (04053, м.
Київ, вул. Артема, буд. 27;
ідентифікаційний код 01193840) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "УКС" (03115, м. Київ, вул.
Феодори Пушиної, буд. 13;
ідентифікаційний код 33747635) штраф в сумі
30.000,00 (тридцять тисяч) грн 00 коп.; пеню в
сумі 4.521,12 (чотири тисячі п'ятсот
двадцять одна) грн 12 коп.; три відсотки
річних в сумі 1.627,34 (одна тисяча шістсот
двадцять сім) грн 34 коп.; інфляційні
втрати в сумі 8.562,76 (вісім тисяч п'ятсот
шістдесят дві) грн 76 коп,; витрати по
сплаті судового збору в сумі 1.827,00 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24 листопада 2014
року.

Суддя
С.В. Балац