РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р.
Справа № 5019/748/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Огороднік К.М.

суддя
Бригинець Л.М. ,

суддя
Демидюк О.О.

при секретарі судового засідання Ващук
К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області на ухвалу господарського суду
Рівненської області від 17.09.2014 року у
справі № 5019/748/11 (суддя Церковна Н.Ф.)

за заявою Відкритого акціонерного
товариства "Здолбунівський завод
нестандартного обладнання"

про визнання банкрутом

за участю представників:

скаржника (Управління ПФ України в
Здолбунівському районі Рівненської
обл.) - не з'явився

боржника - не з'явився

арбітражний керуючий - не з'явився

кредитора (ПАТ "Райффайзен Банк Аваль") -
Огороднік О.В., за довіреністю.

В судовому засіданні 19.11.2014 року
відповідно до ст.ст. 85, 99 ГПК України
оголошено вступну та резолютивну
частину постанови

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Рівненської області від 09.10.2013 року
Відкрите акціонерне товариство
"Здолбунівський завод нестандартного
обладнання" (далі - ВАТ "Здолбунівський
завод нестандартного обладнання")
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором арбітражного керуючого
Франка О.П.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 29.01.2014 року,
зокрема, у задоволенні вимог
Управління ПФ України в
Здолбунівському районі до ВАТ
"Здолбунівський завод нестандартного
обладнання" в частині неустойки
(штрафні санкції, пеня) в сумі 2641,06 грн.
та відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій призначених
на пільгових умовах за період з 10.10.2013
року по 01.12.2013 року в сумі 18169,10 грн.
відмовлено та затверджено реєстр вимог
кредиторів боржника.

Управлінням ПФ України в
Здолбунівському районі до
господарського суду Рівненської
області подано заяви про визнання
поточних кредиторських вимог до
боржника.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 17.09.2014 року
відмовлено у задоволенні заяв
Управління ПФ України в
Здолбунівському районі до ВАТ
"Здолбунівський завод нестандартного
обладнання" про визнання поточних
кредиторських вимог в сумі 54128,59 грн., що
становлять відшкодування фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій
призначених на пільгових умовах за
період з грудня 2013 року травень 2014 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
Управління ПФ України в
Здолбунівському районі звернулось до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 17.09.2014 року скасувати та
прийняти нове рішення, яким визнати
поточні кредиторські вимоги. В
обґрунтування поданої апеляційної
скарги Управління ПФ України в
Здолбунівському районі посилається на
порушення судом норм матеріального
права, зокрема приписів Закону України
"Про загальнообов'язкове пенсійне
страхування", Інструкції "Про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України".

Інші учасники провадження у справі про
банкрутство правом на подання відзиву,
письмових пояснень чи додаткових
доказів не скористались.

До початку судового засідання від
апелянта надійшло клопотання про
відкладення розгляду апеляційної
скарги у зв'язку із значною
завантаженістю та участю в інших
судових засіданнях повноважних
представників.

Відповідно до ст. 28 ГПК України справи
юридичних осіб у господарському суді
ведуть їх органи, що діють у межах
повноважень, наданих їм законодавством
та установчими документами, через
свого представника.

Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджуються довіреністю від
імені підприємства, організації.
Довіреність видається за підписом
керівника або іншої уповноваженої ним
особи та посвідчується печаткою
підприємства, організації.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що ані приписами глави 17 ЦК
України, ані статтею 28 ГПК України не
обмежується право юридичної особи у
виборі представника та у їх кількості.
Крім того, суд апеляційної інстанції
обмежений 15 - денним строком розгляду
апеляційної скарги на ухвалу суду
відповідно до ст. 102 ГПК України. За
таких обставин колегія суддів,
порадившись на місці, вирішила
відмовити у задоволенні даного
клопотання.

В судовому засіданні ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" проти задоволення вимог
апеляційної скарги заперечив та просив
суд оскаржувану ухвалу залишити без
змін з огляду на її законність та
обґрунтованість. Інші учасники
провадження у справі про банкрутство
явки повноважних представників не
забезпечили, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце судового
розгляду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що у задоволенні вимог
апеляційної скарги слід відмовити,
виходячи з наступного.

Предметом розгляду в цій справі є
визнання та включення до реєстру вимог
кредиторів поточних кредиторських
вимог управління ПФУ, які виникли під
час ліквідаційної процедури.

Статтею 1 Закону про банкрутство
визначено поняття кредитора - юридична
або фізична особа, а також органи
державної податкової служби та інші
державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника; конкурсні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли до порушення
провадження у справі про банкрутство і
виконання яких не забезпечено заставою
майна боржника; поточні кредитори -
кредитори за вимогами до боржника, які
виникли після порушення провадження у
справі про банкрутство, у процедурах
банкрутства боржника.

Із дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури згідно з ч. 1 ст. 38 Закону про
банкрутство господарська діяльність
банкрута завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції. Строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута
вважається таким, що настав, не виникає
жодних додаткових зобов'язань (у тому
числі зі сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів), крім витрат,
безпосередньо пов'язаних із
здійсненням ліквідаційної процедури.
Припиняється нарахування неустойки
(штрафу, пені), процентів та інших
економічних санкцій за всіма видами
заборгованості банкрута. Вимоги за
зобов'язаннями боржника, визнаного
банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
можуть пред'являтися тільки в межах
ліквідаційної процедури.

У межах повноважень, визначених ч. 2 ст.
41 Закону про банкрутство, ліквідатор
заявляє в установленому порядку
заперечення щодо заявлених до боржника
вимог поточних кредиторів за
зобов'язаннями, які виникли під час
провадження у справі про банкрутство і
є неоплаченими та заявлені кредитором
у межах строку ліквідаційної
процедури, передбаченого ч. 1 ст. 37
Закону про банкрутство.

Таким чином, наведеними нормами Закону
про банкрутство визначено, що поточні
вимоги кредитора - це неоплачені
боржником вимоги, які виникли в
процедурах банкрутства, за період
після порушення господарським судом
провадження у справі про банкрутство і
до винесення постанови про визнання
боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури і призначення
ліквідатора.

Із заяви Управління ПФ України в
Здолбунівському районі Рівненської
області про визнання поточних вимог
ліквідатором боржника, вбачається, що
заборгованість із витрат на доставку
пільгових пенсій виникла після
визнання боржника банкрутом, відкриття
ліквідаційної процедури і призначення
ліквідатора постановою господарського
суду Рівненської області від 09.10.2013
року.

За таких обставин суд першої інстанції
правильно застосував норми
матеріального права та дійшов
обґрунтованого висновку про відмову у
визнанні вимог Управління ПФ України в
Здолбунівському районі Рівненської
області поточними, оскільки відповідно
до ст. 38 Закону про банкрутство після
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
нових зобов'язань у банкрута не
виникає.

Аналогічну правову позицію викладено у
постановах Верховного Суду України від
18.03.2014 року у справі № 3-5гс14, від 14.04.2014
року у справі № 10/Б-711 в яких зазначено,
що вимоги управління Пенсійного фонду
України не мають характеру поточних у
розумінні статті 1 Закону, оскільки
виникли після винесення господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом, відкриття ліквідаційної
процедури, під час якої не виникає
будь-яких нових зобов'язань, що можуть
бути заявлені в порядку ч. 1 ст. 23 Закону
про банкрутство (в редакції до 19.01.2013
року).

При цьому приписи ст. 23 Закону про
банкрутство (в редакції до 19.01.2013 року)
кореспондують із приписами ст. 38 Закону
про банкрутство (в редакції після 19.01.2013
року).

Згідно приписів ч. 3 ст. 82 ГПК України
господарський суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, які викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 111-16 цього
Кодексу.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів вважає, що вирішуючи спір по
суті заявлених вимог, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку, дійшов правильних
висновків щодо прав та обов'язків
сторін, які ґрунтуються на належних та
допустимих доказах, й постановив
ухвалу з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а тому у суду апеляційної інстанції
відсутні підстави для її скасування чи
зміни та задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105,
106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління
пенсійного фонду України в
Здолбунівському районі Рівненської
області залишити без задоволення, а
ухвалу господарського суду
Рівненської області від 17.09.2014 року у
справі № 5019/748/11 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Демидюк О.О.