ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.
Справа № 20/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя
Пелипенко Н.М. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю:

прокурора - Дудника В.В. (посвідчення №
009116 від 13 жовтня 2012 р.);

представників:

ВДВС Зіньківського РУЮ Полтавської
області - не з'явився;

стягувача - не з'явився;

боржника - Голоднюк О.М. (довіреність №1
від 17 січня 2012 р.);

розглянувши апеляційну скаргу
боржника (вх. №3216 П/1-6) на ухвалу
Господарського суду Полтавської
області від 15 вересня 2014 року про
повернення без розгляду скарги на дії
та рішення ВДВС Зіньківського РУЮ
Полтавської області у справі № 20/19

за позовом Прокурора Зіньківського
району Полтавської області в інтересах
держави в особі Управління пенсійного
фонду України в Зінківському районі
Полтавської області

до Сільськогосподарського товариства
з обмеженою відповідальністю "Краяни",
м. Полтава

про стягнення 22 087,64 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду
Полтавської області від 15 вересня 2014
року скаргу Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Краяни" на дії
Відділу державної виконавчої служби
Зінківського районного управління
юстиції Полтавської області повернуто
без розгляду.

СТОВ "Краяни" з даною ухвалою суду
першої інстанції не погодилось,
звернулось до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм процесуального права
при прийнятті вищезазначеної ухвали,
просить її скасувати, а матеріали
направити до Господарського суду
Полтавської області для розгляду по
суті.

Апеляційна скарга, мотивована тим, що
суд першої інстанції помилково
повернув скаргу на дії та рішення ВДВС,
пославшись, зокрема, на недостатність
документів для прийняття скарги до
провадження. Проте, СТОВ «Краяни»
оскаржувало лише факт реалізації в
ході виконання зведеного виконавчого
провадження нерухомого майна -
зерносховища як рухомого (будівельні
матеріали), що призвело до заниження
його вартості в 4 рази, а для розгляду
саме цих вимог, скаржником були подані
всі необхідні документи та матеріали.
Таким чином, вважає, що скарга
оформлена належним чином та відповідає
вимогам Господарського процесуального
кодексу та Закону України «Про
виконавче провадження».

Розгляд справи відкладався.

07 листопада 2014 року СТОВ «Краяни» подав
через канцелярію Харківського
апеляційного господарського суду
додаткові письмові поясненнями з
доданими документами, на виконання
вимог ухвали суду від 27 жовтня 2014 року
(вх. 10148).

10 листопада 2014 року УПФУ в Зінківському
районі Полтавської області надіслало
на адресу суду заперечення, в яких
просить апеляційну скаргу СТОВ
«Краяни» залишити без задоволення (вх.
10190).

У призначене судове засідання
представники ВДВС Зінківського РУЮ
Полтавської області та УПФУ в
Зінківському районі Полтавської
області не з'явились, про час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, про що свідчать
зворотні повідомлення про вручення
поштового відправлення, які містяться
в матеріалах справи (а.с.73,75).

УПФУ в Зінківському районі Полтавської
області надіслав на адресу суду
клопотання про розгляд справи без
участі його представника, в зв'язку з
відсутністю в управлінні коштів на
відрядження (вх. 10190 від 10 листопада 2014
року).

ВДВС Зінківського РУЮ Полтавської
області про причини своєї неявки суд не
повідомив, відзив на апеляційну скаргу
не надав.

Колегія суддів, дійшла висновку про
розгляд справи за відсутності не
з'явившихся учасників судового
процесу, оскільки вони були належними
чином повідомлені про час та місце
розгляду апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення прокурора та
представника боржника, перевіривши
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

У вересні 2014 року СТОВ «Краяни»
звернулось до Господарського суду
Полтавської області зі скаргою на дії
державної виконавчої служби, в порядку
статті 121-2 Господарського
процесуального кодексу України.

Скарга мотивована тим, що ВДВС
Зінківського РУЮ Полтавської області
при примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження №2173730 від 14
січня 2005 року (згідно наказів
Господарського суду Полтавської
області по справах 20/19, 18/338) було
описано та накладено арешт на
зерносховище №1 та зерносховище №2, які
розташовані за адресою: Полтавська
область, м. Зіньків, вул. Охтирська, що
належать СТОВ «Краяни». Дії ВДВС
Зінківського РУЮ Полтавської області
щодо опису, арешту та підготовки до
реалізації зерносховищ суперечать
нормам чинного законодавства, оскільки
зазначені зерносховища були
реалізовані як будівельні матеріали, а
не як нерухоме майно, що занизило їх
вартість в 4 рази.

Ухвалою Господарського суду
Полтавської області від 15 вересня 2014
року по справі № 20/19 скаргу СТОВ
«Краяни» було повернуто на підставі
пунктів 2, 5 статті 63 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки скарга не відповідала вимогам
щодо змісту та форми позовної заяви,
передбаченими статтею 54
Господарського процесуального кодексу
України, а також вимогам статті 82
Закону України «Про виконавче
провадження».

Колегія суддів погоджується з таким
висновками суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Як роз'яснено в пункті 9.10 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №9 від 17 жовтня 2012 року «Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України», визначення вартості,
оцінка майна боржника (стаття 58 Закону
України "Про виконавче провадження") є
процесуальною дією державного
виконавця, незалежно від того, яка
конкретно особа (сам державний
виконавець чи залучений ним суб'єкт
оціночної діяльності) здійснювала
відповідні дії, так само як і від того,
ким здійснювалося рецензування звіту
про оцінку майна. Тому сторони
виконавчого провадження мають право
оскаржувати таку оцінку, визначену за
результатами рецензування, до
господарського суду в процесуальному
порядку, передбаченому статтею 121-2
Господарського процесуального кодексу
України

У розгляді скарг стягувача чи боржника
на дії органу Державної виконавчої
служби, пов'язані з арештом і
вилученням майна та його оцінкою,
господарський суд перевіряє
відповідність цих дій приписам статей
57, 58 Закону України "Про виконавче
провадження".

В постанові Пленуму Вищого
Господарського суду України № 9 від 17
жовтня 2012 року «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
зазначено, що скарга має відповідати
загальним вимогам щодо змісту та форми
позовної заяви, передбаченим статтею 54
Господарського процесуального кодексу
України, з доданням до неї документів,
зазначених у пунктах 2, 4 частини першої
цієї статті і за необхідності -
зазначених у частинах другій і третій
статті 57 названого Кодексу, а також
містити відомості, перелічені в
пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82
Закону України "Про виконавче
провадження".

У вирішенні питань, які виникають у
розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
Державної виконавчої служби, до заяв
учасників виконавчого провадження
(заявників) мають застосовуватися
положення, якими врегульовано
аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18,
21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1-3,5,6,9 частини
першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII,
XII- Господарського процесуального
кодексу України, тощо (пункт 9.9.).

Згідно з частиною 7 статті 82 Закону
України "Про виконавче провадження"
скарга у виконавчому провадженні
подається у письмовій формі та має
містити: 1) найменування органу
державної виконавчої служби, до якого
вона подається; 2) повне найменування
(ім'я) стягувача та боржника, їх місце
проживання чи перебування (для
фізичних осіб) або місцезнаходження
(для юридичних осіб), а також
найменування (ім'я) представника
сторони виконавчого провадження, якщо
скарга подається представником; 3)
реквізити виконавчого документа (вид
документа, найменування органу, що його
видав, день видачі та номер документа,
його резолютивна частина); 4) зміст
оскаржуваних рішень, дій чи
бездіяльності та норму закону, яку
порушено; 5) викладення обставин, якими
скаржник обґрунтовує свої вимоги; 6)
підпис скаржника або його представника
із зазначенням дня подання скарги.

У свою чергу згідно зі статтею 54
Господарського процесуального кодексу
України, позовна заява повинна містити,
зокрема, найменування (для юридичних
осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по
батькові за його наявності для
фізичних осіб) сторін, їх
місцезнаходження (для юридичних осіб)
або місце проживання (для фізичних
осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта
господарської діяльності за їх
наявності або індивідуальні
ідентифікаційні номери за їх наявності
(для фізичних осіб - платників
податків).

Частиною 1 статті 63 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що суддя повертає позовну
заяву і додані до неї документи без
розгляду, зокрема, якщо у позовній
заяві не вказано повного найменування
сторін, їх поштових адрес, або не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Як убачається із матеріалів справи,
скарга була подана на дії та рішення
ВДВС Зінківського РУЮ при примусовому
виконанні зведеного виконавчого
провадження № 2173730 від 14 січня 2005 року,
згідно наказів Господарського суду
Полтавської області № 20/19 від 23 лютого
2004 року та № 02 грудня 2004 року № 18/338.
Крім того, боржник надав до матеріалів
апеляційної скарги наказ про примусове
виконання рішення Господарського суду
Полтавської області № 8/421 від 31 жовтня
2005 року.

Відповідно до вищезазначених наказів
Господарського суду Полтавської
області, а також згідно поданих
апеляційній інстанції письмових
пояснень боржника, стягувачами СТОВ
«Краяни», крім УПФУ у Зінківському
районі Полтавської області, є
Зінківський районний центр зайнятості
та Зінківське відділення Гадяцької
МДПІ, яких не було зазначено у вступній
частині поданої скарги та в додатку до
якої, не було додано жодного документу,
підтверджуючого направлення скарги з
доданими документами на їх адресу.

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
наявність підстав для повернення
скарги СТОВ «Краяни» на підставі
статті 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Отже, у зв'язку з вищевикладеним,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає, а її доводи не спростовують
висновків місцевого господарського
суду, викладених в ухвалі від 15 вересня
2014 року по справі № 20/19.

Враховуючи наведене, застосування
Господарським судом Полтавської
області норм процесуального права
відповідає встановленим ним
обставинам справи, що свідчить про
відсутність підстав для скасування
прийнятої у справі ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом
першим статті 103, статтями 105, 106
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Краяни", м.
Полтава залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Полтавської області від 15 вересня 2014
року у справі № 20/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцятиденного строку.

Повна постанова складена 14.11.2014 р.

Головуючий суддя
Камишева Л.М.

Суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Тихий П.В.