ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19 листопада 2014 р.
Справа №
903/1015/14

за позовом Червоноградська міська
рада, м. Червоноград

до приватного підприємства
"Укр-Петроль", м. Володимир- Волинський

про визнання договору оренди земельної
ділянки від 02.07.2012р. укладеним,

Суддя Якушева І.О. ,

при секретарі судового засідання Хомич
О.В.

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача: Саюк С.П. - представник
(дов. №01/9 від 01.09.2014р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві
просив визнати виготовлений та
оформлений ПП "Левада" договір оренди
земельної ділянки від 02.07.2012р., площею
0,0759 га для обслуговування АЗС, яка
знаходиться за адресою: Львівська
область, м. Червоноград, вул.. Львівська,
26а, між Червоноградською міською радою
та приватним підприємством
"Укр-Петроль", укладеним.

Відповідач 27.10.2014р. через канцелярію
суду подав відзив на позовну заяву №
24/10 від 24.10.2014р., в якому просить у
задоволенні позову відмовити,
посилаючись на таке:

- позовна вимога про визнання правочину
укладеним не відповідає передбаченим
законом способом захисту цивільних
прав та охоронюваних законом
інтересів, що визначені ст 16 Цивільного
кодексу України;

- договір оренди земельної ділянки від
02.07.2012р. не підписаний відповідачем - ПП
"Укр-Петроль" оскільки сторони не
досягли згоди з усіх істотних умов
договору, а саме - щодо ціни договору;

- станом на 02.07.2012р. - дату договору, що є
предметом позовних вимог, діяв інший
договір оренди земельної ділянки,
укладений між Червоноградською
міською радою та ПП "Укр-Петроль"
27.12.2007р., зареєстрований за №12;

- договір оренди земельної ділянки від
02.07.2012р. є таким договором, що підлягає
державній реєстрації. Станом на 02.07.2012р.
діяла норма ч.3 ст.640 Цивільного кодексу
України, де зазначено, що договір, який
підлягає нотаріальному посвідченню
або державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації. Правочин
підлягає державній реєстрації лише у
випадках, встановлених законом. Такий
правочин є вчиненим з моменту його
державної реєстрації.

В судовому засіданні 29.10.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги заперечив з
підстав, наведених у відзиві № 24/10 від
24.10.2014р., поданому 27.10.2014р. через
канцелярію суду.

У зв'язку з необхідністю витребування
додаткових пояснень та доказів розгляд
справи було відкладено на 19.11.2014р.,
зобов'язано позивача до 17.11.2014р. подати
суду письмові пояснення по справі з
врахуванням заперечень відповідача,
викладених у відзиві № 24/10 від 24.10.2014р.

Позивач 14.11.2014р. по пошті, 17.11.2014р. - по
електронній пошті надіслав до суду
пояснення до позовної заяви №3/22-6561/3
від 12.11.2014р., 17.11.2014р. - за допомогою
факсимільного зв'язку - клопотання про
розгляд справи за відсутності
представника у зв'язку із його
зайнятістю в іншій справі.

Враховуючи клопотання позивача,
зважаючи на те, що неявка представника
позивача не перешкоджає розгляду
справи по суті, а матеріали справи є
достатніми для вирішення спору в
даному судовому засіданні, суд вважає
за можливе розглянути спір за
відсутності представника позивача,
зважаючи на те, що позивач належним
чином був повідомлений про судовий
розгляд, за наявними у справі
матеріалами згідно з положеннями
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України. Факт
належного повідомлення позивача про
судовий розгляд підтверджується
поштовим повідомленням про те, що
поштове відправлення суду представник
позивача отримав 04.11.2014р.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
відповідача, господарський суд

в с т а н о в и в:

статтею 15 Цивільного кодексу України
визначено, що кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, а також на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу
України визначено перелік способів
захисту цивільних прав та інтересів, а
саме: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Аналогічна норма міститься і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ст. 20 Господарського
кодексу України права та законні
інтереси суб'єктів захищаються шляхом:
визнання наявності або відсутності
прав; визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Будучи в судовому засіданні 29.10.2014р.,
представник позивача стверджував, що
пропозицією Червоноградської міської
ради укласти договір оренди земельної
ділянки площею 0,0759 га для
обслуговування АЗС, яка знаходиться за
адресою: Львівська область, м.
Червоноград, вул. Львівська, 26-а, є
рішення Червоноградської міської ради
№283 від 23.05.212р. "Про продовження терміну
оренди земельних ділянок", яке отримано
відповідачем 19.06.2012р.

Як пояснював представник позивача,
отримавши рішення №283 від 23.05.212р., ПП
"Укр-Петроль" замовило договори оренди
земельних ділянок, отримало договори
оренди земельних ділянок, продовжувало
користуватись земельними ділянками,
сплачувало орендну плату.

Таким чином, позивач вважає, що
відповідач вичинив ряд дій, що
підтверджують факт прийняття ним
пропозиції Червоноградської міської
ради та укладення між сторонами
договору оренди земельної ділянки від
02.07.2012р.

З наведеного випливає, що вимога
позивача про визнання договору від
02.07.2012р. укладеним є вимогою про
встановлення судом факту, що має
юридичне значення.

Однак, чинним законодавством не
передбачено вказаного способу захисту
цивільних прав та інтересів.

Даний факт може встановлюватись судом
лише при розгляді між сторонами спору
про право цивільне і його встановлення
є елементом оцінки фактичних обставин
справи та обґрунтованості вимог.

Таким чином, оскільки обраний
позивачем спосіб захисту порушеного
права у вигляді вимоги про визнання
договору укладеним не кореспондується
із застосуванням одного з наведених
вище способів захисту прав,
передбачених законом, а отже, не
відповідає приписам статті 16
Цивільного кодексу України та статті 20
Господарського кодексу України,
підстави для задоволення позову
відсутні.

Окрім цього, загальний порядок
укладання господарських договорів
врегульовано статтею 181 Господарського
кодексу України.

Матеріали справи не містять доказів,
які б свідчили про дотримання
сторонами цього порядку: доказів на
підтвердження звернення однієї із
сторін із пропозицією укладення
договору до другої сторони та
надіслання їй проекту договору,
доказів на підтвердження оформлення
договору другою стороною відповідно до
вимог ч.1 ст.181 ГК України і повернення
його чи доказів на підтвердження
складення нею протоколу розбіжностей
та надіслання його першій стороні.

Відповідно до ч.2 ст.34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, рішення
Червоноградської міської ради №283 від
23.05.212р. не можна вважати пропозицією
позивача укласти з ним договір оренди
землі, оскільки це рішення не є
пропозицією укладення договору в
розумінні ст.181 ГК України. До того ж це
рішення постановою Червоноградського
міського суду від 26.11.2012р. у справі
№1327/3374/2012 визнано протиправним і
скасовано в частині встановлення для
ПП «Укр-Петроль» орендної плати.

Як визначено ч.1 ст.638, ч.3 ст.639, ч.2 ст.207
Цивільного кодексу України договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Якщо сторони домовились укласти у
письмовій формі договір, щодо якого
законом встановлена письмова форма,
такий договір є укладеним з моменту
його підписання сторонами.

Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України „Про
оренду землі" право оренди земельної
ділянки підлягає державній реєстрації
відповідно до закону та на підставі ч. 1
ст. 210, ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу
України є укладеним з моменту його
державної реєстрації.

Позивачем не подано доказів на
підтвердження погодження сторонами
істотних умов договору оренди
земельної ділянки від 02.07.2012р., доказів
на підтвердження його підписання ПП
«Укр-Петроль», доказів на
підтвердження його державної
реєстрації.

За таких обставин договір оренди
земельної ділянки від 02.07.2012р. не можна
вважати укладеним.

У зв'язку із відмовою в позові судові
витрати у відповідності із ст. 49 ГПК
України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.15, 16, 207, 638, 639 Цивільного
кодексу України, ст.ст.20, 181
Господарського кодексу України,
ст.ст.33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено: 24.11.2014р.

Суддя
І. О.
Якушева