ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2014 року Справа № 912/1258/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддів:Кота О.В., Кочерової
Н.О. (доповідач), Саранюка
В.І.,розглянувши касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Банк "Фінанси та Кредит"на
постановуДніпропетровського
апеляційного господарського суду від
01.09.2014у справі№ 912/1258/14 господарського
суду Кіровоградської області за
позовомпублічного акціонерного
товариства "Банк "Фінанси та
Кредит"дотовариства з обмеженою
відповідальністю "Атлантик",треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача 1) публічне акціонерне
товариство комерційний банк
"Приватбанк", 2)
ОСОБА_5,простягнення 289 029,37 грн за
участю представників сторін:

від позивача: Козирь Т.О., дов. від 05.06.2014

від відповідача: не з'явилися

від третьої особи-1: не з'явилися

від третьої особи-2: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року публічне акціонерне
товариство "Банк "Фінанси та Кредит"
звернулось до господарського суду з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Атлантик" про
стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів в сумі 289 029,37 грн.

В обґрунтування вимог позивач
зазначав, що перераховані ним на
поточний рахунок відповідача
відповідно до умов укладеного між
сторонами договору еквайрингу грошові
кошти є такими, що набуті відповідачем
без достатньої правової підстави,
оскільки відповідач в порушення умов
вказаного договору 11.10.2013 провів
операцію із застосуванням платіжної
картки без попередньої її авторизації,
на якій були відсутні грошові кошти та
яка в подальшому була опротестована
банком-емітентом (ПАТ КБ "Приватбанк"), а
відтак, згідно зі ст. 1212 ЦК України
зобов'язаний повернути позивачу
перераховані грошові кошти в сумі 279
907,45 грн, як такі, що були набуті без
достатньої правової підстави, а також
згідно з ч. 2 ст. 1214 ЦК України сплатити
відсотки за користування чужими
коштами.

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 28.05.2014
(суддя Глушков М.С.) в задоволенні
позову відмовлено повністю.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
01.09.2014 (колегія суддів у складі:
Кузнецов В.О. - головуючий,
Павловський П.П., Науменко І.М.)
апеляційну скаргу ПАТ "Банк Фінанси та
Кредит" залишено без задоволення, а
рішення господарського суду
Кіровоградської області від 28.05.2014 - без
змін.

При цьому суди попередніх інстанцій
виходили з того, що підстави для
застосування до спірних правовідносин
у даній справі положень ст. 1212 ЦК
України відсутні, оскільки
перераховані позивачем на поточний
рахунок відповідача грошові кошти були
перераховані на виконання умов
укладеного між сторонами у справі
договору еквайрингу № 009-Т/12137 від
01.10.2013, тобто не є набутими відповідачем
без достатньої правової підстави.

В касаційній скарзі публічне
акціонерне товариство "Банк "Фінанси та
Кредит" просить рішення місцевого та
постанову апеляційного господарських
судів скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши повноту
встановлених судом обставин справи та
їх юридичну оцінку, Вищий
господарський суд України вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту ст. 1117 Господарського
процесуального кодексу України
вбачається, що завданням
господарського суду касаційної
інстанції є перевірка застосування
судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права на підставі встановлених судами
фактичних обставин справи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, 01.10.2013 між
публічним акціонерним товариством
"Банк "Фінанси та Кредит" (банк, позивач)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Атлантик"
(організація, відповідач) укладено
договір еквайрингу № 009-Т/12137 (з
додатками №1- №6 до нього), за умовами
якого банк здійснює технологічне,
інформаційне та розрахункове
обслуговування організації, а також
виконує відшкодування організації
грошових коштів за операції, що
здійснюються з використанням
платіжних карток на обладнанні, що
надається банком організації. В
порядку передбаченому даним договором
організація приймає в обслуговування
дійсні платіжні картки міжнародних
платіжних систем Visa Inc.: VISA, VISA Elektron та
MasterCard Worldwide: MasterCard, Cirrus/Maestro, з метою
проведення оплати вартості проданих
товарів (робіт, послуг).

За цим договором банк приймає на себе
зобов'язання здійснити переказ
грошових коштів в національній валюті
України на поточний рахунок
організації на суму усіх операцій,
здійснених працівниками організації
на обладнанні банку з використанням
дійсних платіжних карток міжнародних
платіжних систем Visa Inc. та MasterCard Worldwide їх
законними держателями в місцях
реалізації товарів (робіт, послуг)
організації, на підставі наданих банку
сліпів з отриманими відбитками
реквізитів платіжних карток або
електронних звітів. При цьому, з
належних перерахуванню організації
сум банк здійснює утримання комісійної
винагороди, що зафіксована у додатку №
2 до цього договору.

11.10.2013 відповідно до умов договору
еквайрингу та додатків до нього
відповідач провів транзакцію із
застосуванням платіжної картки
міжнародної платіжної системи MasterCard
(НОМЕР_1), виданої ПАТКБ "Приватбанк", на
суму 284170,00 грн та фактично отримав від
позивача на свій поточний рахунок 279907,45
грн (грошові кошти в сумі 4262,55 грн
склали комісійну винагороду позивача),
що підтверджується випискою про
проведені операції по поточному
рахунку відповідача від 11.10.2013. При
цьому, як зазначив позивач, трансакція
була проведена без попередньої
авторизації платіжної картки.

Судами також встановлено, що платіжна
картка MasterCard (НОМЕР_1)
випущена/емітована приватним
акціонерним товариством комерційним
банком "ПриватБанк" на ім'я ОСОБА_5, 1960
р.н., та станом на 11.10.2013, на день
проведення операції, залишок коштів по
вказаній карті складав 0,00 грн, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
довідка ПАТ КБ "ПриватБанк" №936566 від
14.10.2013.

Звертаючись з позовом у даній справі,
позивач зазначив, що відповідач при
здійсненні 11.10.2013 операції із
застосуванням вказаної платіжної
картки порушив умови договору
еквайрингу та не здійснив попередню
авторизацію картки, провів операцію з
платіжною карткою, на якій були
відсутні грошові кошти та яка в
подальшому була опротестована
банком-емітентом (ПАТ КБ "Приватбанк"), а
відтак, відповідач згідно зі ст. 1212 ЦК
України зобов'язаний повернути
позивачу перераховані грошові кошти в
сумі 279 907,45 грн, як такі, що були набуті
без достатньої правової підстави, та
згідно з ч. 2 ст. 1214 ЦК України сплатити
відсотки за користування чужими
коштами.

Загальні підстави для виникнення
зобов'язання у зв'язку з набуттям,
збереженням майна без достатньої
правової підстави визначені нормами
глави 83 ЦК України, що перебуває в
складі підрозділу 2 "Недоговірні
зобов'язання".

Статтею 1212 Цивільного кодексу України
визначено, що особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Зобов'язання з безпідставного
придбання майна виникають за наявності
таких умов: по-перше, щоб мало місце
набуття або зберігання майна; по-друге,
щоб набуття або зберігання було
здійснено за рахунок іншої особи;
по-третє, щоб були відсутні правові
підстави для набуття або зберігання
майна.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України
договори та інші правочини є
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною першою статті 177 ЦК України
передбачено, що об'єктами цивільних
прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші

Таким чином, чинний договір або інший
правочин є достатньою та належною
правовою підставою набуття майна
(отримання грошей).

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанцій спірні правовідносини, що
склались між сторонами у справі, щодо
стягнення перерахованих позивачем на
поточний рахунок відповідача грошових
коштів в сумі 279907,45 грн виникли із
укладеного між сторонами договору
еквайрингу № 009-Т/12137 від 01.10.2013.

При цьому в матеріалах справи відсутні
докази визнання вказаного договору
недійсним чи його розірвання станом на
11.10.2013 (дату здійснення відповідачем
спірної операції з платіжною карткою
міжнародної платіжної системи MasterCard
(НОМЕР_1), виданої ПАТ КБ "Приватбанк".

Відповідно до п.п. 2.1., 2.3., 3.1.3, 3.1.4.
вказаного договору позивач
зобов'язався виконувати відшкодування
відповідачу грошових коштів по
операції, яка здійснюється з
використанням платіжних карток на
обладнанні, що надається позивачем
відповідачу, здійснювати переказ
грошових коштів в національній валюті
на поточний рахунок відповідача на
суму усіх операцій, здійснених
працівниками відповідача на
обладнанні банку з використанням
дійсних платіжних карток міжнародних
платіжних систем їх законними
держателями.

З огляду на викладене суди попередніх
інстанцій вірно встановили та це
підтверджується матеріалами справи, що
грошові кошти в розмірі 279907,45 грн були
перераховані позивачем на поточний
рахунок відповідача на виконання умов
укладеного між сторонами договору
еквайрингу № 009-Т/12137 від 01.10.2013 по
операції, проведеній відповідачем
11.10.2013 з використанням платіжної картки
міжнародної платіжної системи MasterCard
(НОМЕР_1), виданої ПАТ КБ "Приватбанк".

Враховуючи те, що спірні
правовідносини, що склалися між
сторонами у справі, виникли із
укладеного між ними договору
еквайрингу № 009-Т/12137 від 01.10.2013, тобто
мають договірний характер, а кошти, які
ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" просить
стягнути з ТОВ "Атлантик", були
перераховані позивачем відповідачу на
виконання зобов'язань, передбачених пп.
2.1., 2.3., 3.1.3, 3.1.4. укладеного між сторонами
договору еквайрингу, то такі кошти були
набуті відповідачем за наявності
правової підстави, а тому не можуть
бути витребувані відповідно до
положень ст. 1212 ЦК України як
безпідставне збагачення.
Правовідносини сторін у даній справі
регулюються нормами зобов'язального
права, а договірний характер
правовідносин виключає можливість
застосування до них положень ч. 1 ст. 1212
ЦК України.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли до вірного висновку
щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог з огляду на
їх недоведеність.

Матеріали справи свідчать про те, що
місцевий господарський суд всебічно,
повно і об'єктивно дослідив матеріали
справи в їх сукупності, дав вірну
юридичну оцінку обставинам справи та
правильно, у відповідності до вимог
закону та встановлених обставин
вирішив спір у справі, а господарський
суд апеляційної інстанції,
переглядаючи справу повторно в порядку
ст. 101 ГПК України, правильно залишив
прийняте місцевим господарським судом
рішення без змін.

Посилання скаржника на порушення та
неправильне застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при винесенні оскаржуваних рішення та
постанови не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування зазначених
судових актів колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Банк "Фінанси
та Кредит" залишити без задоволення, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
01.09.2014 у справі № 912/1258/14 - без змін.

Головуючий
О. Кот

Судді
Н. Кочерова

В. Саранюк