ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Справа № 5004/1113/12
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого -Панової І.Ю.,суддів
-Білошкап О.В., Погребняка
В.І.,розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу
арбітражного керуючого Василюка І.М. на
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 по
справі №5004/1113/12 за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Волинькисень ЛХЗ" про визнання
банкрутом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Доброслав-Луцьк", -

в с т а н о в и в:

Постановою господарського суду
Волинської області від 11.02.2014 року
(суддя Слободян П.Р.) припинено
процедуру розпорядження майном у
справі про банкрутство товариства з
обмеженою відповідальністю "Доброслав
- Луцьк", припинено повноваження
розпорядника майна Шевчука О. П.,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Доброслав - Луцьк"
визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру строком на 12
місяців, ліквідатором ТзОВ "Доброслав -
Луцьк" призначено арбітражного
керуючого Василюка І.М. тощо.

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 (колегія
суддів: Коломис В.В. - головуючий, Саврій
В.А., Дужич С.П.) апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Доброслав - Луцьк" та
ОСОБА_9 задоволено, постанову
господарського суду Волинської
області від 11.02.2014 року скасовано,
справу про банкрутство Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Доброслав-Луцьк" направлено до
господарського суду Волинської
області для розгляду на стадію
розпорядження майном боржника.

Арбітражний керуючий Василюк І.М.
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить постанову Рівненського
апеляційного господарського суду від
16.09.2014 скасувати, а постанову
господарського суду Волинської
області від 11.02.2014 року залишити в силі,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального
права, а саме, ст. ст. 16, 22 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст.94, 97 ГПК України.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи повідомлені належним чином.
Тому колегія суддів вважає можливим
розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Білошкап
О.В., перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів прийшла до висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Волинської області від 10.09.2012 року
порушено провадження у справі про
банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю "Доброслав - Луцьк".

Ухвалою господарського суду від 09.04.2013
року, залишеною без змін постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.07.2014 року,
визнано грошові вимоги кредиторів
боржника - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Доброслав - Луцьк", а
саме: ТзОВ "Волинькисень ЛХЗ" в розмірі
294255,57грн., з яких 288411,57грн. черговість
задоволення вимоги четверта,
5844,00грн.-понесених судових витрат та за
публікацію оголошення черговість
задоволення вимог перша; фізичної
особи підприємця ОСОБА_10 в розмірі
180284,47грн. черговість задоволення
вимоги четверта; Луцької ОДПІ в розмірі
366985,80грн., з яких 366793,23грн. черговість
задоволення вимоги третя, 192,57грн.
черговість задоволення вимог шоста;
ОСОБА_11 в розмірі 2608696,84грн. черговість
задоволення вимоги четверта; ПАТ
"Кредитпромбанк" в розмірі 1467676,51грн., з
яких 1390000,00грн. черговість задоволення
вимоги перша, 77676,51грн. черговість
задоволення вимог шоста; ПАК
"Західінкомбанк" в розмірі 15706946,34 грн.,з
яких 13625370,62грн. черговість задоволення
вимог перша, 2081575,72грн. черговість
задоволення вимог шоста. Затверджено
реєстр вимог кредиторів боржника -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Доброслав - Луцьк".

16.08.2013 року відбулося засідання
комітету кредиторів боржника (протокол
№3 від 16.08.2013 року), на якому було
прийнято рішення про звернення до
господарського суду Волинської
області з клопотанням про визнання
боржника банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури та
призначення ліквідатором боржника
арбітражного керуючого Василюка І.М.

16.08.2013 року голова комітету кредиторів
ТзОВ "Доброслав - Луцьк" - ПАТ
"Західінкомбанк" звернувся до
господарського суду Волинської
області з клопотанням про визнання
ТзОВ "Доброслав - Луцьк" банкрутом,
відкриття ліквідаційної процедури та
призначення ліквідатором арбітражного
керуючого - Василюка І. М.

Розглянувши вищевказане клопотання,
суд першої інстанції прийшов до
висновку про наявність правових
підстав для його задоволення та
припинив процедуру розпорядження
майном, визнав ТзОВ "Доброслав - Луцьк"
банкрутом, відкрив ліквідаційну
процедуру ТзОВ "Доброслав - Луцьк" та
призначив ліквідатором банкрута -
арбітражного керуючого Василюка І.М.

При цьому, суд першої інстанції виходив
з того, що комітетом кредиторів
боржника прийнято рішення про
звернення до господарського суду з
клопотанням про визнання боржника
банкрутом, відкриття ліквідаційної
процедури та призначення ліквідатором
боржника арбітражного керуючого
Василюка І.М.

Переглянувши справу в апеляційному
порядку відповідно до ст. 101 ГПК
України, суд апеляційної інстанції
дійшов висновку про передчасність
прийняття судом першої інстанції
постанови про визнання боржника
банкрутом, пославшись на те, що судом
першої інстанції не встановлена
наявність належних та допустимих
доказів по справі про відсутність
можливості відновити
платоспроможність боржника та
погасити вимоги кредиторів не інакше,
як через застосування ліквідаційної
процедури.

Провадження у справах про банкрутство
регулюється Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
Господарським процесуальним кодексом
України, іншими законодавчими актами
України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
суб'єкт господарської діяльності може
бути визнаний банкрутом тільки в разі
встановлення господарським судом його
неспроможності відновити свою
платоспроможність та задовольнити
визнані судом вимоги кредиторів не
інакше як через застосування
ліквідаційної процедури.

Статтею 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено, що неплатоспроможність -
неспроможність суб'єкта
підприємницької діяльності виконати
після настання встановленого строку їх
сплати грошові зобов'язання перед
кредиторами, в тому числі по заробітній
платі, а також виконати зобов'язання
щодо сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та інші види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів) не
інакше як через відновлення
платоспроможності.

Статтею 22 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що у випадках
передбачених цим Законом,
господарський суд приймає постанову
про визнання боржника банкрутом і
відкриває ліквідаційну процедуру.

Постанова суду про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури є за своєю правовою природою
судовим рішенням, в якому необхідно
повно відобразити обставини, що мають
значення для даної справи, а висновки
суду про встановлені обставини і їх
правові наслідки повинні бути
вичерпними, відповідати дійсності та
підтверджуватися достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Прийняття рішення про доцільність
визнання боржника банкрутом,
незважаючи на клопотання комітету
кредиторів, є прерогативою
господарського суду.

Рішення комітету кредиторів про
звернення до господарського суду з
клопотанням про визнання боржника
банкрутом не є достатньою умовою та
підставою для визнання такого боржника
банкрутом. За наявності вказаного
клопотання комітету кредиторів,
господарський суд самостійно має
перевірити ознаки, за яких боржника
може бути визнано банкрутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 ГПК України
передбачено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги та
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, в матеріалах справи
відсутні докази щодо вжиття
розпорядником майна - арбітражним
керуючим Шевчуком О.П. належних заходів
стосовно з'ясування майна у боржника
шляхом направлення запитів до
державних органів, які здійснюють
реєстрацію рухомого та нерухомого
майна.

Статтею 13 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що розпорядник майна
зобов'язаний аналізувати фінансову,
господарську та інвестиційну
діяльність боржника, його становище на
товарних ринках; виявляти ознаки
фіктивного банкрутства чи доведення до
банкрутства, надавати господарському
суду та комітету кредиторів звіт про
свою діяльність, відомості про
фінансове становище боржника,
пропозиції щодо можливості
відновлення платоспроможності
боржника тощо.

Як встановив суд апеляційної
інстанції, розпорядник майном не
здійснив разом з боржником проведення
інвентаризації майна боржника з
визначенням його вартості та за
підсумками проведення процедури
розпорядження майном не надав
пропозиції щодо можливості
відновлення платоспроможності
боржника.

Крім цього, судом зазначено, що
відповідно до протоколу засідання
комітету кредиторів боржника №2 від
09.08.2013 року розпорядник майна Шевчук
О.П. повідомив кредиторів, що на його
адресу та на адресу кредиторів
надійшов лист від ТзОВ "Волинькисень
ЛХЗ" та ФОП ОСОБА_10 про проведення
незалежного аудиту
фінансово-господарської діяльності
боржника за останні два роки, що може
сприяти пошуку інвестора для
відновлення платоспроможності ТзОВ
"Доброслав - Луцьк".

Вказану пропозицію на комітеті не
підтримано, рішення не було прийнято.

Крім цього, слідчим управлінням УМВС
України у Волинській області порушено
кримінальне провадження за ст.219 КК
України по факту доведення до
банкрутства ТзОВ "Доброслав - Луцьк",
проте обставини, які були встановлені
під час досудового розслідування у
вказаній кримінальній справі, не були
враховані судом першої інстанції при
дослідженні факту неоплатності
боржника .

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що оскаржувана постанова
суду першої інстанції від 11.02.2014р.
прийнята в період оскарження ухвали
господарського суду Волинської
області від 09.04.2013 року, якою
затверджено реєстр вимог кредиторів,
тобто без дослідження належним чином
питання щодо обґрунтованості всіх
заявлених кредиторських вимог.

Фінансово-майновий стан боржника є
предметом дослідження в судовому
засіданні, а тому при винесенні
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури господарський суд в
обов'язковому порядку повинен
встановити його неоплатність, тобто
з'ясувати наявність або відсутність у
боржника ознак банкрутства, зокрема:
наявність непогашених, визнаних судом
грошових вимог кредиторів; перевищення
грошових зобов'язань боржника над його
майном (пасиву над активом) та те, що
фінансовий стан боржника не дозволяє
йому відновити свою платоспроможність
та задовольнити вимоги кредиторів за
рахунок майна боржника.

Таким чином, висновок суду першої
інстанції про неспроможність боржника
виконати свої грошові зобов'язання
перед кредиторами не інакше як через
застосування ліквідаційної процедури
зроблений без належного та повного
дослідження всіх суттєвих обставин
справи і є передчасним.

Оскільки під час розгляду справи судом
першої інстанції не було встановлено
передбачених законом підстав для
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури, суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про
скасування незаконної постанови суду
першої інстанції про визнання боржника
банкрутом та направленню справи для
розгляду до суду першої інстанції на
стадію розпорядження майном боржника.

За таких обставин, враховуючи
визначені ст. 1117 ГПК України межі
перегляду справи в суді касаційної
інстанції, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
постанова Рівненського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 прийнята
у відповідності до фактичних обставин
справи та вимог чинного законодавства,
тому підстави для її скасування
відсутні.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків суду
апеляційної інстанції, які викладені в
оскаржуваній постанові.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу арбітражного
керуючого Василюка І.М. залишити без
задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 по
справі №5004/1113/12 залишити без змін.

Головуючий: Панова І.Ю. Судді:
Білошкап О.В. Погребняк В.Я.