ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.11.2014 Справа № 920/1426/14

Господарський суд Сумської області, у
складі судді Зайцевої І.В. при
секретарі судового засідання
Шинкаренко А.І., розглянувши матеріали
справи № 920/1426/14:

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «УкрСумиліфт»,
м. Суми,

до відповідача: Комунального
підприємства «Сумижитло» Сумської
міської ради,

м. Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Міськсумиліфт",

м. Суми

про стягнення 410 096 грн. 33 коп.,

За участю представників сторін:

Від позивача: представник Колесник О.В;

Від відповідача: Гурнак С.О.;

Від третьої особи - Олійник В.О.

Суть спору: позивач подав позовну
заяву, в якій просить суд стягнути з
відповідача 410 096 грн. 33 коп., в тому
числі 388 001 грн. 52 коп. заборгованості
відповідно до укладеного між сторонами
договору підряду на виконання робіт з
диспетчерського обслуговування ліфтів
№ 300 від 04.06.2013 року, 19 192 грн. 77 коп. пені
відповідно до п. 6.5. договору, 2 902 грн. 04
коп. 3% річних.

03.09.2014 року та 25.09.2014 року представник
відповідача подав до суду письмові
пояснення по справі, в яких проти
позову заперечує і вважає, що вартість
послуг з обслуговування систем
диспетчерезації, зазначена в додатку
до договору № 300 від 04.06.2013 року,
економічно не обґрунтована, що є
порушенням ст. 26 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги». Крім того,
відповідач зазначає, що 30.09.2013 року на
адресу позивача було направлено лист №
1380/15.01-05 про розірвання договору № 2 від
01.03.2012 року та договору № 300 від 04.06.2013
року. Разом з зазначеним листом на
адресу позивача було надіслано два
примірники Угоди про дострокове
розірвання договору підряду № 300 від
04.06.2013 року. Листом від 03.10.2014 року № 383
позивач підтвердив факт отримання
листа від 30.09.2013 року № 1380/15.01-05 та
заперечив проти розірвання договору №
2 від 01.03.2012 року, щодо розірвання
договору № 300 від 04.06.2013 року зауважень
не надав.

25.09.2014 року представник третьої особи
ТОВ «Міськсумиліфт» подав до суду
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи, а саме копії
реєстрів актів приймання виконаних
робіт з технічного обслуговування
ліфтів та обслуговування системи
диспетчеризації за період лютий -
травень 2014 року, які підтверджують
виконання робіт з технічного
обслуговування систем диспетчеризації
для КП «Сумижитло» товариством з
обмеженою відповідальністю
«Міськсумиліфт».

Представник позивача підтримує
позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову
заперечує, додаткових письмових
пояснень по справі не подав, проте в
усній формі зазначає, що договір
підряду № 300 на виконання робіт з
диспетчерського обслуговування ліфтів
від 04.06.2013 року є розірваним, так як на
адресу позивача відповідач надсилав
попередження про дострокове
розірвання договору № 300 від 04.06.2013
року.

Представник третьої особи проти позову
заперечує, письмових пояснень по
справі не подав.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та оцінивши надані докази, суд
встановив:

04.06.2013 року між сторонами було укладено
договір підряду № 300 на виконання робіт
з диспетчерського обслуговування
ліфтів, згідно умов якого, позивач в
порядку та на умовах, визначених
договором, зобов'язувався виконати
роботи з диспетчерського
обслуговування, зі встановленим
додатком № 1 до договору переліком
будинків, а відповідач зобов'язувався
прийняти та оплатити виконані роботи у
розмірах, встановлених додатком № 2 до
договору. Згідно п. 9.1 договір діє до 04
червня 2014 року.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що
замовник (відповідач) протягом 20
(двадцяти) календарних днів після
підписання актів виконаних робіт
оплачує виконані підрядником
(позивачем) роботи шляхом перерахунку
коштів на розрахунковий рахунок
підрядника.

У встановлений п. 4.1. договору строк
підрядником до п'ятого числа кожного
місяця складалися акти
приймання-передачі виконаних робіт
(надання послуг) та направлялися на
адресу замовника

Так, акти виконаних робіт за лютий 2014
року по договору підряду № 300 на
виконання робіт з диспетчерського
обслуговування ліфтів від 04.06.2013 року
були направлені на адресу відповідача
супровідним листом № 48 від 03.03.2014 року
цінною кореспонденцією з описом
вкладень. Однак, зазначена цінна
кореспонденція була повернута
поштовим відділенням на адресу
позивача 05.04.2014 року у зв'язку із
закінченням терміну зберігання.

Супровідним листом № 79 від 30.04.2014 року
акти виконаних робіт за лютий 2014 року
по вищевказаному договору були
направлені ТОВ «УкрСумиліфт» на адресу
КП «Сумижитло» повторно.

Акти виконаних робіт за березень 2014
року по договору підряду № 300 на
виконання робіт з диспетчерського
обслуговування ліфтів від 04.06.2013 року
були направлені на адресу замовника
супровідним листом № 60 від 02.04.2014 року
цінною кореспонденцією з описом
вкладень.

Дану кореспонденцію відповідач
отримав, проте, листом № 20/15.01-04 від
09.04.2014 року повернув на адресу
позивача не підписаними та не
скріпленими печатками з боку
замовника.

ТОВ «УкрСумиліфт» надало відповідь на
лист КП «Сумижитло» щодо повернення
актів виконаних робіт та надіслало їх
на адресу останнього повторно
супровідним листом № 78 від 30.04.2014 року.

Акти виконаних робіт за квітень 2014 року
по договору підряду № 300 на виконання
робіт з диспетчерського
обслуговування ліфтів від 04.06.2013 року
були направленні на адресу
відповідача супровідним листом № 77 від
30.04.2014 року цінною кореспонденцією з
описом вкладень, за травень -
супровідним листом № 90 від 02.06.2014 року
цінною кореспонденцією з описом
вкладень. Ні відповідей на дані листи,
ні належним чином оформлених
екземплярів актів виконаних робіт на
адресу позивача не надійшло.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її, і, в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Згідно ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу
України, передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може
бути визнаний судом недійсним лише у
разі, якщо мотиви відмови другої
сторони від підписання акта визнані
судом обґрунтованими.

Разом з цим, відповідно до приписів ст.
882 Цивільного кодексу України,
відповідач не подав доказів того, що
ним було заявлено про недоліки у
виконаних позивачем роботах та доказів
в обґрунтування відмови від підписання
актів виконаних робіт за лютий -
травень 2014 року..

Отже, відсутність своєчасно
висловлених зауважень до виконаних
робіт свідчить про прийняття робіт, а
відмова замовника від підписання акта
виконаних робіт за договором підряду
за відсутності своєчасно наданих
зауважень до виконаних робіт не є
підставою для звільнення замовника від
обов'язку щодо їх оплати.

Крім того, відповідач в своїх
запереченнях посилається на факт
розірвання договору підряду на
виконання робіт з диспетчерського
обслуговування ліфтів № 300 від 04.06.2013
року, оскільки ним на адресу позивача
було надіслано попередження про
дострокове розірвання даного договору
у жовтні 2013 року, а також на приписи ч. 3
ст. 651 Цивільного кодексу України.

З даним твердженням відповідача суд не
погоджується.

Відповідно до статті 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. У розділі II ЦК "Загальні
положення про договір" відсутня така
самостійна підстава припинення
договору, як відмова від нього. Наразі у
ст. 651 зазначається, що зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом. У
зв'язку з цим можна дійти висновку про
те, що взаємна відмова від договору має
бути оформлена у вигляді правочину про
розірвання договору, одностороння
відмова від договору можлива у
судовому порядку шляхом його
розірвання за наявності певних підстав
(ч. 2 ст. 651ЦК).

Пунктом 9.3. договору підряду № 300 від
04.06.2013 року на виконання робіт з
диспетчерського обслуговування ліфтів
передбачена можливість дострокового
розірвання договору з попередженням
іншої сторони не менше ніж за 60
календарних днів у випадках,
передбачених договором або за згодою
сторін.

Проте, відповідачем залишені поза
увагою приписи ст. 654 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
зміна або розірвання вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється чи розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає зі звичаїв ділового
обороту.

Будь-яких інших доказів розірвання
договору підряду № 300 від 04.06.2013 року
суду не надано.

Посилання відповідача на факт
розірванняцього договору та договору
підряду № 2 від 01.02.2012 року з технічного
обслуговування та поточного ремонту
ліфтів у жовтні 2013 року не відповідає
дійсності, так як даний факт
спростований постановами Харківського
апеляційного господарського суду по
справі № 920/1958/13 та по справі № 920/135/14
від 16 квітня 2014 року. Постановою Вищого
господарського суду України по справі
№ 920/135/14 від 16 липня 2014 року з КП
«Сумижитло» на користь ТОВ
«УкрСумиліфт» стягнуто заборгованість
за листопад 2014 року по договору № 300 від
04.06.2013 року.

В постанові Харківського апеляційного
господарського суду України від 16.04.2014
року по справі № 920/1958/13 встановлений
факт того, що договір № 2 від 01.02.2012 року
не розірваний і є дійсним. Відповідач
же в обґрунтування своїх заперечень
посилається на свій лист - попередження
від 30.09.2013 року № 1380/15.01-04, в якому
наполягає на розірвання договору
підряду № 2 від 01.02.2012 року і зауважує:
«у зв'язку з розірванням Договору
підряду № 2 від 01.02.2012 року вбачаємо за
доцільне розірвати Договір підряду №
300 від 04.06.2013 року на виконання робіт з
диспетчерського обслуговування
ліфтів». Однак договір підряду № 300 є
похідним від договору № 2 і також не
може вважатись розірваним з підстав,
викладених в постанові апеляційної
інстанції і з наведеного вище.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач
порушив взяті на себе зобов'язання та
всупереч умовам укладеного між
сторонами договору не оплатив в
повному обсязі вартість виконаних
робіт, в зв'язку з чим у нього виникла
заборгованість перед позивачем за
період з лютого 2014 року по травень 2014
року в сумі 388001 грн. 52 коп.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України, пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Судом встановлено факт виконання
позивачем відповідно до договору
підряду № 300 від 04.06.2013 року робіт
загальною вартістю 388 001 грн. 52 коп. у
лютому 2014 року - травні 2014 року, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

Проте, в порушення умов укладеного
договору та вимог статей 526, 629
Цивільного кодексу України, статті 193
Господарського кодексу України,
відповідач не розрахувався за виконані
роботи, чим порушив права та
охоронювані законом інтереси позивача.

Приписами статті 610 Цивільного кодексу
України, встановлено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частиною першої статті 222
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Частиною 1 статті 530 цього ж Кодексу,
визначено, якщо в зобов'язанні
встановлено строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Відповідачем не подано ні доказів
сплати боргу, ні аргументованих
заперечень проти вимог позивача, тому
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача 388 001 грн. 52 коп.
заборгованості за виконані роботи суд
вважає обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, не виконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» №
2921-ІІІ від 10.01.2002 року, розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період за який сплачується пеня.

На підставі п. 6.5 договору відповідачу
нараховано пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України за кожен день прострочення
оплати наданих послуг, загальною сумою
19192 грн. 77 коп. (а.с. 10 т. 1)

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Відповідно до поданого розрахунку,
відповідачеві нараховано 3% річних в
сумі 2902 грн. 04 коп. з лютого2014 року по
травень 2014 року.(а.с.10 т. 10).

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений судом факт неналежного
виконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо повної та своєчасної
оплати виконаних робіт, позовні вимоги
підлягають задоволенню шляхом
стягнення з відповідача 388001 грн. 52 коп.
основної заборгованості, 19192 грн. 77 коп.
пені, 2902 грн. 04 коп. 3 % річних.

Посилання відповідача на завищення
вартості послуг позивачем не можуть
прийматись до уваги, оскільки ця
вартість була узгоджена сторонами, а
згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Виходячи з фактичних обставин даної
справи, враховуючи, що спір між
сторонами виник в результаті
неправомірних дій відповідача, а саме,
не своєчасної оплати виконаних робіт,
суд дійшов висновку про відшкодування
позивачеві суми сплаченого судового
збору в розмірі 10164 грн. 25 коп. за
рахунок відповідача відповідно до
вимог ст. ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального
підприємства "Сумижитло" Сумської
міської ради (вул. Горького, 21, м. Суми,
) на користь Товариства
з обмеженою відповідальністю
"УкрСумиліфт" (вул. Шишкарівська, 9, м.
Суми, ) 388001 грн. 52 коп.
основної заборгованості, 19192 грн. 77 коп.
пені, 2902 грн. 04 коп. 3 % річних, та 10164 грн.
25 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.11.2014 року.

Суддя
І.В. Зайцева