ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2014 р.Справа № 923/512/14

За позовом: Чорноморського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави в особі Міністерства
інфраструктури України в особі
державного підприємства
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів»

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІРІДА»

про стягнення

Головуючий - Погребна К.Ф.

Судді - Горячук Н.О.

Демешин О.А.

У судових засіданнях приймали участь
представники:

Від прокуратури: Пшенічко С.О. -
посвідчення; Гончарова А.М. -
посвідчення;

Від позивача: Шармонова В.О. -
довіреність; Тищенко Ю.С., Хлопко В.Ф.

Від відповідача: Загорулько Є.А. -
довіреність; Андрєєв Д.В. - довіреність.

У судовому засіданні 17.11.2014р. приймали
участь представники:

Від прокуратури: Пшенічко С.О. -
посвідчення;

Від позивача: Тищенко Ю.С. - довіреність;
Хлопко В.Ф. - довіреність;

Від відповідача: Андрєєв Д.В. -
довіреність.

СУТЬ СПОРУ: Ухвалою господарського
суду Херсонської області від 16.04.2014р.
порушено провадження у справі № 923/512/14
та прийнято позовну заяву до розгляду.

Ухвалою господарського суду
Херсонської області від 12.06.2014р.
встановлено , що матеріали справи
№923/512/14 підлягають надісланню за
територіальною підсудністю до
господарського суду Одеської області
м. Одеса.

18.06.2014року справа №923/512/14 надійшла до
господарського суду Одеської області.

Згідно автоматизованої системи
документообігу суду та протоколу
розподілу справ між суддями справу
№923/512/14 передано на розгляд судді
Погребної К.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 09.06.2014р. справу прийнято до
провадження суддею Погребною К.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.08.2014р. строк розгляду
справи № 923/512/14 продовжено в порядку ст.
69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 02.09.2014р. справу №923/512/14
призначено до колегіального розгляду у
складі трьох суддів господарського
суду Одеської області.

Згідно автоматизованої системи
документообігу суду та розпорядженням
керівника апарату суду №644 від 02.09.2014р.,
справу №923/512/14 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Погребна К.Ф., суддя Горячук Н.О.,
суддя Власова С.Г.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 03.09.2014р. справу прийнято до
колегіального розгляду у складі трьох
суддів господарського суду Одеської
області у складі: головуючий суддя
Погребна К.Ф., суддя Горячук Н.О., суддя
Власова С.Г.

Приймаючи до уваги перебування судді
Власової С.Г. на лікарняному, згідно
автоматизованої системи
документообігу суду та розпорядженням
керівника апарату суду №835 від 10.10.2014р.,
справу №923/512/14 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Погребна К.Ф., суддя Горячук Н.О.,
суддя Демешин О.А.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.10.2014р. справу прийнято до
колегіального розгляду у складі трьох
суддів господарського суду Одеської
області у складі: головуючий суддя
Погребна К.Ф., суддя Горячук Н.О., суддя
Демешин О.А.

Чорноморський прокурор з нагляду за
додержанням законів у транспортній
сфері Одеської області в інтересах
держави в особі Міністерства
інфраструктури України в особі
державного підприємства
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів» остаточні вимоги до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іріда» виклав у
заяві від 22.05.2014р. (вх. №2/2312/14 від
27.05.2014р.) та просить суд стягнути з
відповідача на користь державного
підприємства «Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів» 45139,07грн., а саме:
28251,07грн. - заборгованості зі сплати
фрахту, що виникла внаслідок курсової
різниці долару США, 5652,10грн. - подвійної
облікової ставки НБУ, 3840,13грн. -
інфляції, 1297,11грн. - 3% річних, 6098,99грн. -
штрафу та 41563,60грн. -неустойки за період
з 18.10.2013р. по 12.11.2013р.

Відповідач ТОВ «Іріда» позовні вимоги
не визнає, з підстав зазначених у
відзивах на позов, зокрема, посилаючись
на те, що у період з 12.10.2013р. по 09.11.2013р.
їм було відмовлено у переході
належного Позивачу буксиру «МЗ-319» у
зв'язку із погодними умовами.

Відповідно до ст.77 ГПК України у
судових засіданнях 24.09.2014р. до 10.10.2014р.
та 29.10.2014р. до 17.11.2014р. оголошувались
перерви.

У судовому засіданні 17.11.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив:

17.10.2008 між ДП «Чоразморшлях»
(Судновласник) та ТОВ «Іріда»
(Фрахтувальник) укладено договір
бербоут-чартеру №80Р/09 (надалі Договір),
за умовами якого Судновласник
зобов'язується на обумовлений час, за
обумовлену плату (фрахт), на умовах
цього Договору надати Фрахтувальнику
земкараван у складі самовивізної
дизельної шаланди «Кримська-6»,
самовивізної дизельної шаланди
«Кримська-7» та завізника якорів МЗ-319.

Строк дії Договору складає 5 років та
закінчився 17.10.2013р.

Відповідно до п. 3 частини II Договору
Судновласник передає, а Фрахтувальник
приймає у фрахт судно, належним чином
забезпечене документами.

Місцем прийому-передачі судна є м. Керч.
Передача судна Фрахтувальнику та
приймання судна Фрахтувальником є
доказом повного виконання
Судновласником всіх зобов'язань за цим
Договором, та з цього моменту
Фрахтувальник не має права заявляти
будь-яку претензію до судновласника на
підставі будь-яких заяв чи гарантій, що
прямо чи опосередковано стосуються
судна (п. 3 ч. II Договору).

У п.10 частини II Договору зазначено, що
судно упродовж строку дії Договору
перебуває у повному володінні та
абсолютному господарському веденні та
користуванні для усіх цілей
Фрахтувальника та у всіх відносинах
під його повним контролем, включаючи
безпеку мореплавства, до якої
судновласник відношення не має.

Пунктом 11 частини II Договору
передбачено, що Фрахтувальник сплачує
Судновласнику оренду судна на умовах
люмпсум, яка має сплачуватися не
пізніше, ніж кожні 30 поточних днів
авансом, перший платіж люмпсум
вноситься в дату та час здачі судна
Фрахтувальнику.

Відповідно до Додаткової угоди № 2 до
Договору №80Р/10 від 17.10.2008р., укладеної
18.12.2009р., об'єктом зазначеного Договору
бербоут-чартеру залишився завізник
якорів МЗ-319.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди № 3
від 04.09.2012р. до укладеного Договору,
фрахтова ставка, яку ТОВ «Іріда» має
сплачувати ДП «Чоразморшлях»,
становить еквівалент 100 доларів США за
добу, у тому числі НДС, та оплата
здійснюється в національній валюті
України по курсу НБУ на день оплати.

Як встановлено матеріалами справи та
не заперечується відповідачем, ним
зобов'язання за договором № 80Р/10 від
17.10.2008р. належним чином не виконано, а
саме в зазначений у Договорі термін не
сплачено за період з 01.07.2013 по 17.10.2013
плату за фрахт.

У зв'язку з тим, що офіційно
встановлений НБУ курс долара США у 2013
році становив 799,3/100 доларів США, тому
сума заборгованості на день оплати за
договором складала 73 000,00грн.

Поряд з цим, відповідачем розмір фрахту
за липень 2013р. у сумі 10654,60грн. сплачено
24.02.2014р. сумі 5 000,00грн. та 20.03.2014р. у сумі 5
654,60грн.; за серпень 2013р. у сумі 247788,30грн.
сплачено 20.03.2014р. - 4 345,40грн., 09.04.2014р. - 8
000,00грн. та 29.04.2014 - 12 432,90грн.; за вересень
2013р. у сумі 23979грн. сплачено 29.04.2014р.; за
період з 01.10.2013р. по 17.10.2013р. у сумі
13588,10грн. сплачено 29.04.2014р.

Враховуючи зміну курсу долару США до
гривні на день оплати, позивачем
заявлені позовні вимоги про стягнення
заборгованості за договором, що
полягає у курсовій різниці у сумі
28251,07грн., обґрунтовані порушенням
відповідачем прийнятих на себе за
договором бербоут-чартеру "BARECON-2001"
№80Р/09 від 17.10.2008р. зобов'язань стосовно
оплати фрахтової ставки, яку ТОВ
«Іріда» повинна була сплатити ДП
«Чоразморшлях», та становить
еквівалент 100 доларів США за добу, у
тому числі НДС, по курсу НБУ на день
оплати.

Позовні вимоги Чорноморського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері про
стягнення 5652,10грн. подвійної облікової
ставки НБУ, 3840,13грн. інфляції, 1297,11грн. -
3% річних, 6098,99грн. - штрафу та 41563,60грн. -
неустойки за період з 18.10.2013р. по 12.11.2013р.
обґрунтовані положеннями ст.ст.231, 232 ГК
України, ч.2 ст.625 ЦК України, ч.2 ст.785 ЦК
України.

Дослідивши в сукупності всі обставини
та матеріали справи, проаналізувавши
норми чинного законодавства, що
регулюють спірні відносини, суд дійшов
наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини.

Як свідчать матеріали справи, 17.10.2008р.
між ДП «Чоразморшлях» ( Судновласник)
та ТОВ «Іріда» (Фрахтувальник) укладено
договір бербоут-чартеру №80Р/09 (надалі
Договір), за умовами якого Судновласник
зобов'язується на обумовлений час, за
обумовлену плату (фрахт), на умовах
цього Договору надати Фрахтувальнику
земкараван у складі самовивізної
дизельної шаланди «Кримська-6»,
самовивізної дизельної шаланди
«Кримська-7» та завізника якорів МЗ-319.
Строк дії Договору закінчився 17.10.2013р.

Предметом договору є завізник якорів
МЗ-319 згідно Додаткової угоди №2 від
18.12.2009р. до Договору №80Р/10 від 17.10.2008р.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Господарського
кодексу України до господарських
відносин, що виникають із
торговельного мореплавства і не
врегульовані Кодексом торговельного
мореплавства України, застосовуються
правила цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Стаття 759 ЦК України встановлює, що за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Законом можуть
бути передбачені особливості
укладення та виконання договору найму
(оренди).

Відповідно до ст. 760 ЦК України
предметом договору найму може бути річ,
яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ). Законом
можуть бути встановлені види майна, що
не можуть бути предметом договору
найму. Предметом договору найму можуть
бути майнові права. Особливості найму
окремих видів майна встановлюються цим
Кодексом та іншим законом.

Приймаючи до уваги, що майно, яке
виступає предметом договору бербоут -
чартеру, використовується у галузі
торгового мореплавства, до спірних
правовідносин застосовуються також
норми Кодексу торговельного
мореплавства України.

Відповідно до ст. 1 Кодексу
торговельного мореплавства України
(КТМ) він регулює відносини, що
виникають з торговельного
мореплавства.

Відповідно до ст.212 Кодексу
торговельного мореплавства України
фрахтувальник сплачує судновласнику
фрахт у порядку і терміни, передбачені
договором чартеру (фрахтування) судна
на певний час. Він звільняється від
сплати фрахту і витрат щодо судна за
час, протягом якого судно було
непридатне для експлуатації внаслідок
неморехідного стану, за винятком
випадків, коли непридатність судна
настала з вини фрахтувальника.

Пунктом 11 частини II Договору №80Р/10 від
17.10.2008р. передбачено, що Фрахтувальник
сплачує Судновласнику оренду судна на
умовах люмпсум, яка має сплачуватися не
пізніше, ніж кожні 30 поточних днів
авансом, перший платіж люмпсум
вноситься в дату та час здачі судна
Фрахтувальнику.

Відповідно до п.1 Додаткової угоди №3
від 04.09.2012р. до укладеного Договору,
фрахтова ставка, яку ТОВ «Іріда» має
сплачувати ДП «Чоразморшлях»,
становить еквівалент 100 доларів США за
добу, у тому числі НДС , та оплата
здійснюється в національній валюті
України по курсу НБУ на день оплати.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

В свою чергу, порушенням зобов'язання,
відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

В свою чергу фрахтувальником в
порушення вищенаведених приписів та
умов Договору оплачено заборгованість
за фрахт за 2013 рік лише у 2014 році в
національній валюті України по курсу
НБУ не на день оплати, а по курсу НБУ 799,3
грн. за 100 доларів США, який діяв у 2013
році на час, коли у відповідача виникло
зобов'язання з оплати.

Враховуючи викладене та правильність
розрахунку курсової різниці на день
фактичної оплати, вимоги про стягнення
боргу з фрахту в сумі 28251,07грн.
підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною.2 ст. 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений законом або
договором.

На підставі зазначеної статті позивач
нарахував відповідачу інфляційні у
сумі 3840,13грн. та 3% річних у сумі 1297,11грн.,
які також просить стягнути з
відповідача.

Отже, розглянувши позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
інфляційних та 3%, проаналізувавши
здійснений позивачем - Державним
підприємством «Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів» розрахунок, суд
вважає їх обґрунтованими та такими, що
нараховані відповідно до вимог чинного
законодавства.

Також, Чорноморським прокурором з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері Одеської області в
інтересах держави в особі Міністерства
інфраструктури України в особі
державного підприємства
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів» заявлені позовні
вимоги щодо стягнення 5652,10 грн.,
розрахованих станом на 13.03.2014р. за
період несплати фрахтової ставки у
розмірі подвійної облікової ставки та
штрафу у розмірі 7% у сумі 6098,99грн.
станом на 20.05.2014р.

Відповідно до ч.2 ст. 231 ГК України, якщо
порушено господарське зобов'язання, у
якому хоча б одна сторона є суб'єктом
господарювання, що відноситься до
державного сектору економіки, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачене законом або договором, в
наступних розмірах:

- за порушення строку виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1% вартості товарів (робіт, послуг), по
яким допущено прострочення виконання
за кожен день прострочення. А за
прострочення понад 30 днів додатково
стягується штраф у розмірі 7% вказаної
вартості.

Як зазначено у п.2 Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» від 17
грудня 2013 року N 14, господарським судам
необхідно мати на увазі, що штрафні
санкції, передбачені абзацом третім
частини другої статті 231 ГК України,
застосовується за допущене
прострочення виконання лише
негрошового зобов'язання, пов'язаного з
обігом (поставкою) товару, виконанням
робіт, наданням послуг, з вартості яких
й вираховується у відсотковому
відношенні розмір штрафних санкцій.

Тобто, заявлений позивачем штраф
застосовується тільки при
простроченні негрошового зобов'язання.
Як вбачається із розрахунку, штраф
розрахований від грошового
зобов'язання, а саме за порушення
строків по виплаті фрахту.

Таким чином, в задоволенні позовних
вимог щодо стягнення з відповідача
штрафу 7% в розмірі 6 098,66 грн. слід
відмовити.

Розглянувши позовні вимоги в частині
стягнення 5652,10 грн., розрахованих
станом на 13.03.2014р. за період несплати
фрахтової ставки у розмірі подвійної
облікової ставки, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до п.f ст.11 договору
№80Р/09 від 17.10.2008р. (частини ІІ)
передбачено, що будь-яка затримка по
виплаті фрахту надає право
судновласникам на отримання
банківського проценту по річній
ставці, узгодженій у Боксі 24.

Згідно з боксом 24 договору №80Р/09 від
17.10.2008р. (частини І) встановлено, що
банківський процент, належний
відповідно до ст.11 (1) якщо
застосовується, відповідно до Частини
IV - подвійна облікова ставка НБУ.

Суд звертає увагу, що згідно умов п.11(g)
Договору, оплата банківського
проценту, встановленого п. 11(f) повинна
здійснюватися протягом семи поточних
днів, починаючи з дати рахунку
судновласника.

При цьому, відповідно до п. 18
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2004 році" від 11.04.2005р. N 01-8/344
господарський суд у розгляді справи не
зобов'язаний здійснювати "перерахунок"
замість позивача розрахованих
останнім сум штрафних санкцій, річних
тощо.

Так, під час розгляду справи прокурора
та позивачів неодноразово було
зобов'язано надати, крім іншого,
обґрунтований розрахунок нарахування
штрафних санкцій із зазначенням
періоду нарахування. Проте, незважаючи
на наявні в матеріалах справи
пояснення Державного підприємства
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів» та додаткові
пояснення останнього, надані разом з
розрахунком суми заявленої до
стягнення, обґрунтованого розрахунку
нарахування банківського проценту по
річній ставці, узгодженій у Боксі 24, з
урахуванням положень договору,
позивачем надано не було.

Якщо для здійснення перерахунку
необхідні додаткові матеріали, суд
витребує їх у позивача, а в разі
неподання ним таких матеріалів - з
урахуванням обставин конкретної
справи залишає позов (в частині
стягнення відповідних спірних сум) без
розгляду на підставі пункту 5 частини 1
статті 81 ГПК або відмовляє в
задоволенні позову у відповідній
частині у зв'язку з недоведеністю
позовних вимог.

Оскільки згідно із ст.33, 38
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона: повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми, суд, враховуючи
відсутність розрахунку та періоду
нарахування, заявлених до стягнення
5652,10 грн., відмовляє в цій частині
позовних вимог.

Стосовно позовних вимог про стягнення
41563,60грн. неустойки за період з 18.10.2013р.
по 12.11.2013р. із посиланням на положення
ч.2 ст.785 ЦК України, суд дійшов висновку
про відмову у їх задоволенні з
наступних підстав.

Відповідно до ст.785 ЦК України, у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов'язку щодо
повернення речі, наймодавець має право
вимагати від наймача сплати неустойки
у розмірі подвійної плати за
користування річчю за час
прострочення.

Договором бербоут-чартеру від 17.10.2008р.
передбачено, що Фрахтувальник, по
закінченню дії договору, повинен
повернути Судновласнику судно в
доброму стані. Судно при поверненні з
оренди не повинно мати прострочені
періодичні посвідчення, а
експлуатаційне та класифікаційне
свідоцтва повинні зберігати
придатність на строк: 3 місяці.

Відповідно до ст.7 Частини II договору
бербоут-чартеру, судновласник повинен
нести усі витрати по огляду при здачі
судна в оренду, включаючи втрати часу,
якщо такі походять, а Фрахтувальник
повинен нести усі витрати при здачі
судна з оренди, включаючи втрату часу,
якщо така походить, за добовим
еквівалентом орендної ставки або
пропорційній їй.

Судно вважається переданим в / з
бербоут-чартеру з дня підписання Акту
приймання-передачі.

Строк дії договору бербоут-чартеру, а
отже і строк перебування «МЗ-319» у
користуванні ТОВ «Іріда», закінчився
17.10.2013р.

Як стверджує позивач, ТОВ «Іріда»
зобов'язання за договором від 17.10.2008р.
належним чином не виконало, а саме:
станом на 17.10.2013, завізник якорів «МЗ-319»
за Актом приймання-передачі не було
повернуто до ДП «Чоразморшлях».

Судом встановлено, що завізник якорів
МЗ-319 було повернуто у користування ДП
«Чоразморшлях» 12.11.2013р., що
підтверджується складеним та
підписаним двома сторонами Актом
приймання-передачі завізника якорів
«МЗ-319».

Дослідивши умови договору, судом
встановлено, що сторони порядок
повернення судна визначили у п.15
Договору, зокрема, встановили, що
фрахтователь має надати судновласнику
попередній нотис про пропоновану дату,
рендж портів повернення, або про порт
або місці повернення, і не пізніше, ніж
за 14 поточних днів, остаточний нотис
передбачуваної дати і порту або місця
повернення.

Між тим, як свідчать матеріали справи,
позивачем не доведено та не надано
жодних доказів на підтвердження
узгодженої належним чином дати
повернення судна. Крім того, неустойку
позивачем розраховано з наступної дати
за датою закінчення строку дії
договору бербоут-чартеру.

При цьому, судом приймається до уваги
лист ДП «Морська адміністрація
Севастопольського морського рибного
порту» від 28.11.2013р., у якому
підприємство вказує на причини відмови
відповідачу у переході належного
позивачу буксиру «МЗ-319». В якості
підстав для відмови порт вказує
погодні умови. Період відмови у виходу
судна вказаний з 12.10.2013р. по 09.11.2013р.

Враховуючи неможливість переходу
буксиру з 12.10.2013р. по 09.11.2013р., тобто за 5
днів до закінчення строку дії договору,
суд вважає позовні вимоги в цій частині
такими, що не підлягають задоволенню, з
огляду на їх недоведеність.

Під час прийняття рішення суд вирішує
окрім питання, чи мали місце обставини
якими обґрунтовувалися вимоги і
заперечення, та якими доказами це
підтверджується, зокрема, і наявність
фактичних даних, які мають значення для
вирішення справи, та доказів на їх
підтвердження.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона: повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми. Докази
витребовуються судом у ході розгляду
справи лише у разі подання
відповідного клопотання - на суд не
покладено обов'язку вказувати стороні,
які докази вона повинна подати на
підтвердження свої вимог чи
заперечень, або проводити розшук тих чи
інших доказів з власної ініціативи.

При цьому, суд приймає до уваги строк
розгляду справи, достатність часу у
будь-якої із сторін для надання доказів
на підтвердження власних доводів, для
спростування обставин чи доводів
протилежної сторони та для подання
суду клопотання про витребування таких
доказів у інших осіб.

Згідно зі ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Судовий
збір, від сплати якого позивач у
встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

При цьому, положеннями п. 4.6 Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від 21
лютого 2013 року N 7 передбачено, що
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України.

Таким чином, відповідно до ст.44, 49 ГПК
України судові витрати по сплаті
судового збору покладаються на сторін
у справі пропорційно задоволеним
вимогам.

Керуючись ст.ст.33, 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Чорноморського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у транспортній сфері Одеської
області в інтересах держави в особі
Міністерства інфраструктури України в
особі державного підприємства
„Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів" до Товариства з
обмеженою відповідальністю ІРІДА" про
стягнення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іріда» (73025, м.
Херсон, вул. Петренка, 25, кв. 1, ) на користь Державного
підприємства «Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів» (65026, м. Одеса, вул.
Приморська,7, ) 28251(двадцять
вісім тисяч двісті п'ятдесят одну)грн.
07коп. - боргу, 3840(три тисячі вісімсот
сорок)грн. 13коп. - інфляції, 1297(дна
тисяча двісті дев'яносто сім )грн. 11коп.-
3 %

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Іріда» (73025, м.
Херсон, вул. Петренка, 25, кв. 1, ) до державного бюджету України
через ГУДКСУ в Одеській області (м.
Одеса вул. Садова, 1а на код бюджетної
класифікації 22030001, п/р 3008 в ГУДКСУ
в Одеській області, МФО 828011, ) судовий збір у розмірі 720 (сімсот
двадцять)грн. 89коп.

4.Стягнути з Державного підприємства
«Чорноморсько-Азовське
виробничо-експлуатаційне управління
морських шляхів» (65026, м. Одеса, вул.
Приморська,7, ) до державного
бюджету України через ГУДКСУ в
Одеській області (м. Одеса вул. Садова,
1а на код бюджетної класифікації 22030001,
п/р 3008 в ГУДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, ) судовий збір у
розмірі 1151 (одну тисячу сто п'ятдесят
одну)грн. 11коп.

5. В решті позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили в порядку ст.85
Господарського процесуального кодексу
України, після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24 листопада 2014
р.

Головуючий
К.Ф. Погребна

Суддя
Н.О. Горячук

Суддя
О.А. Демешин