ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 року
Справа № 904/3187/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Кузнецової І.Л.
(доповідача),

суддів: Сизько І.А., Антоніка С.Г.,

секретар судового засідання: Мацекос
І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник,
довіреність № 5868 від 23.09.13;

від відповідача: ОСОБА_2 представник,
довіреність № 894 від 29.05.14;

від третьої особи : не з"явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином,

розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 21.07.2014р.
у справі №904/3187/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4, смт.Зарічне, Рівненська область

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3,
м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: товариство з обмеженою
відповідальністю "Ретал Дніпро",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 11607грн.93коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.07.2014р.
у справі №904/3187/14 (суддя Ярошенко В.І.)
позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
задоволено, з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на користь
позивача стягнуто штраф в сумі
11607грн.93коп., витрати на оплату послуг
адвоката в сумі 3300 грн. та витрати по
оплаті судового збору в сумі 1827грн.;

- приймаючи рішення, господарський суд
виходив з того, що укладений сторонами
договір №01-05.02.2014р. від 05.02.2014р. за
цивільно-правовими ознаками є
договором транспортного
експедирування, з доведених
матеріалами справи обставин щодо
несвоєчасного навантаження автомобіля
позивача, його простою на території
Італії та понаднормового простою цього
автомобіля на території України, що
згідно з вказаним договором є
підставою для застосування штрафних
санкцій, а також з відсутності доказів
узгодження сторонами іншої дати
навантаження товару шляхом підписання
відповідної заявки;

- не погодившись з прийнятим рішенням,
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
подала апеляційну скаргу, в якій з
посиланням на неправильне
застосування господарським судом норм
матеріального і процесуального права
просить це рішення скасувати, прийняти
нове рішення та відмовити в
задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про те, що
відповідно до ст.142 Статуту
автомобільного транспорту УРСР штраф
за понаднормовий простій виникає в
двох випадках, залежно від місця
перебування транспортного засобу та за
виконання наступних передумов:1) якщо
транспортний засіб ще не було подано в
місце навантаження за умови, що від
замовника надійшло відмовлення від
перевезення; 2) якщо транспортний засіб
подано до місяця навантаження за умови,
що після години чекання перевізником
не було реалізовано право відмови від
виконання перевезення шляхом
залишення рухомим складом місця
навантаження, про те, що з вибіркових
показань тахографа слідує, що з дати
первісної подачі транспортного засобу
під навантаження 10.02.2014р. позивач
залишив місце навантаження та знову
повернувся в це місце лише 19.02.2014р., про
те, що визначення часу, протягом якого
позивач залишив місце навантаження є
істотною умовою для вирішення спору,
оскільки від цього залежить
встановлення факту реалізації
перевізником права відмови від
перевезення та обчислення днів
простою, про те, що всупереч вимогам
ст.ст.38, 43 Господарського
процесуального кодексу України судом
не були досліджені викладені
обставини, не було витребувано даних
тахографа за період з 11. по 18.02.2014р., про
те, що наданий позивачем подорожній
лист №358844, який згідно з ст.142 названого
Статуту є підставою для нарахування
штрафу за простій автомобілів, не
містить відмітки українського
вантажовідправ-ника, всі записи
навпроти штампів/печаток
вантажовідправників/вантажоодержувач
ів вчинені однією і тією самою особою,
приписки проставлені не у передбачених
спеціально графах для фіксації часу
простою, не проставлено даних щодо
показань спідометру після повернення
до гаражу, про невідповідність
висновків господарського суду
стосовно неодноразових повідомлень
позивачем з приводу незавантаження
автомобіля у строки, встановлені
заявкою та знаходження останнього на
місці в очікуванні навантаження
фактичним обставинам справи та про
необґрунтовані висновки суду відносно
виключеної обов"язковості узгодження
сторонами іншої дати навантаження
товару шляхом підписання відповідної
заявки, оскільки відповідно до п.9.2
договору всі документи, які були
подані, у тому числі, по Е-meil або по
факсимільному зв"язку мають повну
юридичну силу, про надсилання
відповідачем на електронну адресу
позивача листа щодо затримки
навантаження автомобіля і пропозиції
прийняти відмову від заявки, а також
про те, що господарським судом при
розгляді справи не були застосовані
положення ст.ст.194, 199 Митного кодексу
України, відповідно до яких обов"язок
подання митному органу попередньої
декларації покладено на декларанта або
уповноважену ним особу, тобто на
товариство з обмеженою
відповідальністю (далі-ТОВ)"Ретал
Дніпро", а граничний строк перебування
товарів у пунктах пропуску через
державний кордон України для
автомобільного транспорту не може
перевищувати п"яти днів з моменту
прибуття у пункт пропуску;

- позивач вважає рішення суду
обґрунтованим, просить залишити
апеляційну скаргу без задоволення,
посилаючись на безпідставність
доводів скаржника;

- третя особа письмові пояснення по
суті апеляційної скарги не надала,
представник третьої особи в судові
засідання не з"явився, про час та місце
судових засідань третя особа
повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню в силу
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.02.2014р. фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3 (експедитором) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4
(перевізником) укладено договір
№01-05.02.2014р., на підставі якого
перевізник зобов"язався за винагороду,
від свого імені, але в інтересах і за
рахунок експедитора організувати
перевезення вантажів експедитора у
міжнародному автомобільному
сполученні, а також на території СНД.

Згідно з п.2.2 договору на кожне окреме
перевезення оформлюється заявка, яка
містить опис умов і особливостей
конкретного перевезення і є
невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п.2.3 договору
підтвердженням факту надання
перевізником зазначеної у заявці
послуги є копія товарно-транспортної
накладної з відмітками
вантажовідправника, перевізника,
одержувача вантажу та митних органів.

П.п.3.1, 3.2 договору передбачено, що
експедитор інформує перевізника про
перевезення не пізніше ніж за 48 годин
до його початку згідно з заповненою
заявкою, яка вважається переданою
експедитором по Е-meil або по
факсимільному зв"язку чи по скайпу та
прийнятою перевізником до виконання
якщо вона заповнена належними чином,
підписана представниками сторін та
скріплена печатками. Перевізник
передає експедитору факсом або по Е-meil
чи по скайпу письмове підтвердження
прийняття заявки та договору до
виконання із зазначенням
реєстрацій-них номерів фрахтуємого
транспорту та негайно приступає до
виконання своїх обов"язків, тобто до
завантаження вантажу та перевезення
згідно з заявкою.

П.п.4.1.2, п.4.1.5, п.4.1 встановлено обов"язок
перевізника негайно інформувати
експедитора за телефонами, указаними в
заявці про всі ускладнення, що виникли
в процесі завантаження, митного
оформлення, транспортування і
розвантаження вантажу, у тому числі,
про вимушені затримки транспортних
засобів на шляху прямування, аваріях та
інших випадках, що перешкоджають
своєчасній доставці. Своєчасно
інформувати експедитора про
виникнення простою транспортного
засобу.

Відповідно до п.6.3 договору у разі
ненадання вантажу або несвоєчасного
завантаження автотранспортного засобу
до перевезення вантажу протягом 24
годин з моменту прибуття
автотранспорту на завантаження
перевізник має право вимагати від
експедитора сплати штрафу в сумі, що
становить еквівалент 100 євро по
території Європи, 100 євро по території
України (за курсом Національного банку
України на дату настання
відповідальності сторін), за таких
обставин перевізник має право
відмовитися від виконання даного
перевезення за відповідною заявкою,
при цьому штрафні санкції до
перевізника не застосовуються.

В п.6.4 договору сторонами узгоджено, що
за понаднормовий простій
транспортного засобу перевізника
експедитор зобов"язаний сплатити
перевізнику за кожен розпочатий день
такого простою штраф в розмірі 100 євро
по території Європи та 80 євро за кожен
розпочатий день на території України
(за курсом Національного банку України
на дату настання такої події).

Згідно з п.9.2 договору за угодою сторін
всі документи, які були передані по Е-meil
або по факсимільному зв"язку чи по
скайпу, всі копії цього договору та
копії додаткових документів, заявка та
інші, доповнення в будь-якій письмовій
формі мають повну юридичну силу і
прирівнюються до оригіналів
примірників. За згодою сторін будь-яка
сторона експедитор або перевізник може
з копіями документів звернутися до
суду у разі виникнення спірних питань.

Виходячи з умов договору, відповідач
направив відповідачу заявку №1 від
05.02.2014р. на транспортне-експедиційне
обслуговування при перевезенні
вантажів у міжнародному
автомобільному сполученні.

При цьому найменування вантажу вказано
відповідачем як "барвник на палетах - НЕ
ADR 20 палет), вагою 6 тон не більше, дата
навантаження - 11.02.2014р., адреса
навантаження - 20010 Pogliano Milanese MI, Via Lainate,26
Clariant Masterbatches, вантажовідправник - Clariant
Masterbatches, згідно з СМR, вантажоотримувач -
ТОВ"Ретал Дніпро", нормативний простий:
на митних переходах для оформлення
документів - 12 годин з моменту подачі
автомобіля; при навантаженні, митні
процедури включно - 48 годин (24години - на
навантаження автомобіля, 24 години - на
розмитнення автомобіля).

Запропоновані відповідачем умови
перевезення вантажу узгоджені
позивачем.

На виконання заявки №1 від 05.02.2014р.
автомобіль позивача прибув на місце
навантаження 10.02.2014р. о 12год.15хв., що
підтверджується відміткою у
контрольному листі до подорожнього
листа №35884 від 13.01.2014р..

Проте, згідно з міжнародною
товарно-транспортною накладною (СМR)
А№000081 автомобіль позивача навантажено
за адресою 20010 Pogliano Milanese MI, Via Lainate,26 Clariant
Masterbatches 19.02.2014р..

На пограничний перехід зі сторони
Угорщини "Zahonу" автомобіль позивача
прибув 21.02.2014р., на якому о 18год.20хв. було
здійснено зважування цього автомобіля.

Також 21.02.2014р. автомобіль прибув на
пограничний перехід в Україні "Тиса", на
якому зважування почалося о 22год.11хв..

Матеріали справи свідчать і про те, що у
перепустці ЕЕ№11000000/2014/904524 попередньо
зазначена вага вантажу, який
перевозився на підставі заявки №1 від
05.02.2014р., складала 5600кг. За результатами
зваження така вага дорівнювала 6000кг, у
зв"язку з чим, третьою особою була
складена перепустка ЕЕ №, а
митне оформлення вантажу відповідно до
штампу Чопської митниці закінчено
позивачем 22.02.2014р. о 10год.38хв.

Викладені обставини слугували
визначальними для звернення фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 з позовом до
господарського суду про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
штрафу за несвоєчасне завантаження
автомобіля в сумі 1169грн.39коп., яка
розрахована згідно з п.6.3 договору
№01-05.02.2014р. від 05.02.2014р., штрафу за
понаднормовий простій автомобіля на
території Італії в сумі 9470грн.47коп. та
на території України в сумі 968грн.07коп.,
які розраховані на підставі п.6.4 цього
договору.

Розрахунки сум штрафів виконані
позивачем, виходячи з узгодженого
сторонами в заявці №1 від 05.02.2014р.
нормового простою автомобіля при
навантаженні у 24 години, граничного
строку

навантаження - 12.02.2014р., дати фактичного
навантаження - 19.02.2014р., понаднормового
простою автомобіля в період з 13. по
20.02.2014р., тобто протягом 8 днів, а також з
нормового простою автомобіля на
погран/переходах, який складає 12 годин
та з понаднормового простою внаслідок
затримки у митному оформленні
документів 22.02.2014р., тобто 1 день.

Ст.929 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
транспортного експедиру-вання одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного
експедирування може бути передбачено
надання додаткових послуг, необхідних
для доставки вантажу (перевірка
кількості та стану вантажу, його
завантаження та вивантаження, сплата
мита, зборів і витрат, покладених на
клієнта, зберігання вантажу до його
одержання у пункті призначення,
одержання необхідних для експорту та
імпорту документів, виконання митних
формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також
на випадки, коли обов'язки експедитора
виконуються перевізником.

Умови договору транспортного
експедирування визначаються за
домовленістю сторін, якщо інше на
встановлено законом, іншими
нормативно-правовими актами.

Враховуючи положення наведеної норми
та вищезазначені фактичні обставини
справи колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду,
зробленим при задоволенні позовних
вимог, відносно визначення за
цивільно-правовими ознаками
укладеного сторонами договору як
договору транспортного
експедирування, в якому позивач
виступає як експедитор і перевізник, а
відповідач - як клієнт, що доручив йому
організовувати перевезення вантажу.

Відповідно до ст.934 Цивільного кодексу
України за порушення обов'язків за
договором транспортного
експедирування експедитор відповідає
перед клієнтом відповідно до глави 51
цього Кодексу.

Ст.ст.525, 526 названого Кодексу
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання не допускається.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства.

Ст.611 Кодексу передбачено, що у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Згідно з ч.1 ст.627 Кодексу відповідно до
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.629 Кодексу договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то
матеріалами останньої підтверджується
факт несвоєчасного навантаження
автомобіля позивача, його простій на
території Італії протягом 8 днів та
його простій на території України
понад 12 годин.

З огляду на викладене нарахування
позивачем штрафу за несвоєчасне
завантаження автомобіля, а також за
понаднормовий простій на територіях
Італії та України у вказаних вище сумах
є обґрунтованим.

У цьому зв"язку господарським судом
цілком правомірно задоволені вимоги
позивача.

Тому підстави для скасування рішення
місцевого господарського суду
відсутні.

Доводи скаржника про виникнення
штрафу за понаднормовий простій у двох
випадках, передбачених п.5 ст.142 Статуту
автомобільного транспорту УРСР, а саме:
якщо транспортний засіб ще не було
подано в місце навантаження за умови
надходження від замовника відмовлення
від перевезення та якщо транспортний
засіб подано до місця навантаження за
умови, що після години чекання
перевізником не було реалізовано право
відмови від виконання перевезення
шляхом залишення рухомим складом місця
навантаження визнані колегією суддів
необґрунтова-ними.

Так, відповідно до ч.1 ст.142 названого
Статуту за затримку з вини
вантажовідправника або
вантажоодержувача автомобілів
(автопоїздів), а також обмінних
напівпричепів, поданих під вантаження
або розвантаження, понад установлені
строки (простій) вантажовідправник або
вантажоодержувач - замовник
автотранспорту сплачує
автотранспортному підприємству або
організації штраф за кожну хвилину
простою автомобіля (автопоїзда).

Розмір штрафу встановлено наведеною
нормою в залежності від
вантажопідйомності автотранспорту.

Також, згідно з ч.ч.4, 5 цієї статті
підставою для нарахування штрафу за
простій автомобілів служать відмітки у
товарно-транспортному документі та в
путьовому листі про час прибуття і
вибуття автомобілів, а за простій
автомобілів у гаражі - письмове
відмовлення вантажовідправ-ника або
вантажоодержувача.

Після закінчення однієї години чекання
навантаження автотранспортне
підприємство або організація мають
право повернути рухомий склад до
гаража або використати його на інших
перевезеннях. В цьому разі перевезення
вважається таким, що не відбулося,
нарахування штрафів за простій
припиняється і автотранспортне
підприємство або організація не несуть
відповідаль-ності за невиконання
перевезення в обсязі, передбаченому
добовою нормою або разовим
замовленням.

Отже, ч.5 ст.142 Статуту чітко передбачено
саме право автотранспортного
підприємства у разі затримки з вини
вантажовідправника або
вантажоодержувача автомобілів,
поданих, у тому числі, під навантаження
понад установлені строки, повернути
рухомий склад до гаража або
використати його на інших перевезеннях
та встановлено, що у разі реалізації
такого права нарахування штрафів за
простій припиняється

У даному випадку, повернення рухомого
складу до гаража позивачем не
здійснювалося, навантаження його
автомобіля замість 11.02.2014р. проведено
19.02.2014р., що не оспорюється скаржником
та третьою особою, а обставини щодо
використання автомобіля позивача в
інших перевезеннях в порядку,
передбаченому ст.ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України ними не
доведені.

Одночасно слід зазначити, що вказана
норма не встановлює обов"язку
автотранспортного підприємства по
поверненню рухомого складу до гаража
або використання його на інших
перевезеннях після години чекання
навантаження, а також обов"язку по
знаходженню цього рухомого складу
поруч з місцем навантаження в період
його очікування як підстав для
нарахуван-ня штрафу.

Посилання скаржника на
невідповідність оформлення
подорожнього листа №358844 вимогам
законодавства колегією суддів не
прийняті до уваги, оскільки відмітки
про прибуття автомобіля позивача на
місце навантаження 10.02.2014р. та про
вибуття з даного місця 19.02.2014р. завірені
штампами підприємства
вантажовідправника та документально
скаржником не спростовані.

Доводи скаржника про направлення
позивачу 10.02.2014р. пропозиції з
повідомленням про затримку
навантаження автомобіля, яка мала бути
11.02.2014р., прийняття відмови від заявки
зі сплатою штрафу та перенесення дати
навантаження на 19.-20.02.2014р. є також
необґрунтова-ними тому, що відповідно
до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України
зміна договору допускається лише за
згодою сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Докази узгодження з позивачем змін до
заявки №1 від 05.02.2014р. в частині
перенесення дати навантаження на
19.-20.02.2014р. скаржником не представлені.

Щодо посилання скаржника на покладення
обов"язку з подання митному органу
попередньої декларації саме
декларантом або уповноваженою ним
особою, встановленого ст.194 Митного
кодексу та на граничний строк
перебування автомобільного транспорту
у пунктах пропуску через державний
кордон України у п"ять днів з моменту
прибуття в цей пункт, встановлений ст.199
названого Кодексу, то відповідно до
п.п.4.2.1 п.4.2 договору №01-05.02.2014р. від
05.02.2014р. обов"язок забезпечення
проведення митного оформлення вантажу
покладено на експедитора за договором,
яким є скаржник, а згідно з заявкою №1
від 05.02.2014р. нормативний простій на
погран/переходах для оформлення
документів складає 12 годин.

Доводи про залежність реалізації права
на стягнення штрафу відповідно до п.6.3
договору №01-05.02.2014р. від 05.02.2014р. від
події відмови від виконання
перевезення є безпідставними тому, що
вказаним пунктом договору передбачено
право перевізника на таку відмову, а не
його обов"язок.

Керуючись ст.ст. 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 21.07.2014р.
у справі №904/3187/14 залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий
І.Л.Кузнецова

Суддя
С.Г.Антонік

Суддя
І.А.Сизько

Повна постанова
складена 24.11.2014р