м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Рідна»,
до відповідача: Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
про стягнення 10 198,83 грн.
Суддя Любченко М.О.
Представники сторін:
від позивача: Сисоєв Є.О. - по дов.
від відповідача: не з'явився
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «Рідна»,
м.Київ звернулось до господарського
суду міста Києва із позовом до
відповідача, Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта», м.Київ про
стягнення 10 198,83 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на виплату Товариству з
обмеженою відповідальністю
«Савсервіс-Мова» страхового
відшкодування на підставі договору
№ТАР08/12 від 18.06.2012р. добровільного
страхування автотранспортних засобів,
внаслідок чого до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Рідна» перейшло право вимоги
Відповідач відзиву на позовону заяву
не надав, своєї правової позиції по
суті спору не висловив, правами, що
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України, не
скористався, у судове засідання 12.11.2014р.
не з'явився, представника не направив.
За висновками суду, Відкрите
акціонерне товариство Національна
акціонерна страхова компанія «Оранта»
було належним чином повідомлено про
час та місце розгляду справи, виходячи
За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.
Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу
України відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до Єдиного державного
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
Єдиний державний реєстр створюється з
метою забезпечення державних органів,
а також учасників цивільного обороту
достовірною інформацією про юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців з
Єдиного державного реєстру.
За змістом наявного у матеріалах
справи витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, місцезнаходженням
м.Київ, Дарницький район,
На вказану адресу судом на виконання
приписів Господарського
процесуального кодексу України було
скеровано ухвалу від 24.10.2014р. з метою
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи.
Про отримання відповідачем наведеного
процесуального документу свідчить
наявне в матеріалах справи поштове
За таких обставин, приймаючи до уваги
направлення господарським судом
поштової кореспонденції за адресою
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта», яка міститься в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців, а
також наявність в матеріалах справи
доказів отримання відповідачем
процесуального документу, суд дійшов
висновку про належне повідомлення
вказаного учасника про дату, час і
місце розгляду справи.
З приводу неявки предствника
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» у судове засідання
12.11.2014р. господарський суд зазначає
Відповідно до ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р.
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Наразі, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
Крім того, судом враховано, що ухвалою
від 24.10.2014р. явка сторін у судове
засідання обов'язковою не визнавалась.
При цьому, за висновками суду, з 29.10.2014р.
(дата отримання ухвали про порушення
провадження) у відповідача було
достатньо часу для висловлення своєї
правової позиції по суті спору та
надання витребуваних судом документів.
Таким чином, незважаючи на те, що
відповідач в процесі розгляду справи
12.11.2014р. не скористався правами,
передбаченими Господарським
процесуальним кодексом України,
враховуючи відсутність клопотань з
боку сторін про відкладення розгляду
справи, суд дійшов висновку, що у
матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору, внаслідок
чого справа може бути розглянута за
наявними у ній документами відповідно
до вимог ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, а
неявка вказаного учасника судового
процесу не перешкоджає вирішенню
справи по суті.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши представлені
заявником документи, господарський суд
Згідно із ст.16 «Про страхування»
договір страхування - це письмова угода
між страхувальником і страховиком,
згідно з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.
Як свідчать матеріали справи, 18.06.2012р.
між Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Рідна» (страховик)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Савсервіс-Мова»
було укладено договір №АТР08/12
добровільного страхування
автотранспортних засобів, відповідно
до п.1.1 якого страховик бере на себе
зобов'язання при настанні страхового
випадку відшкодувати заподіяний
матеріальний збиток (виплатити
страхове відшкодування) згідно з
умовами договору та страхового
свідоцтва, що є невід'ємною частиною
правочину, у межах страхової суми, а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страховий платіж у розмірі
та строки, визначені свідоцтвом. Факт
страхування кожного окремого
транспортного засобу підтверджується
страховим свідоцтвом, що оформлюється
на підставі заяви страхувальника та
технічного паспорту.
Як вбачається зі страхового свідоцтва
№АТ-43/13 від 06.02.2013р. до договору №ТАР08/12
від 18.06.2012р. застраховано транспортний
засіб з наступними характеристиками:
марка/модель: Daewoo Matiz,
реєстраційний номер: НОМЕР_1,
За змістом п.3.1.2 договору №ТАР08/12 від
18.06.2012р. та страхового свідоцтва
№АТ-43/13 від 06.02.2013р. страховим випадком
вважається, зокрема, пошкодження
транспортного засобу внаслідок
дорожньо- транспортної пригоди.
При цьому, наведеними документами
встановлено нульовий розмір франшизи у
разі настання вказаного вище
Договором №ТАР08/12 від 18.06.2012р. та
страховим свідоцтвом №АТ-43/13 від
06.02.2013р. визначено, що вигодонабувачем є
саме страхувальник, тобто, Товариство з
обмеженою відповідальністю
У п.2.2.4 договору добровільного
страхування передбачено, що строк дії
договору становить один рік з дати
підписання, але в будь-якому випадку не
раніше закінчення дії страхових
свідоцтв. У разі якщо строк дії
страхового свідоцтва закінчується
пізніше, ніж термін дії договору,
останній вважається пролонгованим до
закінчення дії страхового свідоцтва.
Зі змісту страхового свідоцтва №АТ-43/13
від 06.02.2013р. вбачається, що останнє діє
Виходячи зі змісту довідки №9317409
(вих.№51/4586 від 19.12.2013р.) про
дорожньо-транспортну пригоду, 10.12.2013р. о
9 год. 55 хвил. у Святошинському районі
м.Києва по вул.Палладіна - вул.В.Стуса
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортних засобів
1.Daewoo Matiz, державний номер НОМЕР_1, що
належав Товариству з обмеженою
відповідальністю «Савсервіс-Мова»,
яким керувала ОСОБА_2 та 2.Volkswagen Passat,
державний номер НОМЕР_2, що належав
ОСОБА_3, який і здійснював управління
автомобілем під час вчинення
дорожньо-транспортної пригоди.
Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу
України передбачено, що розмір збитків,
які підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі.
Статтею 990 вказаного
нормативно-правового акту встановлено,
що страховик здійснює страхову виплату
відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника) або іншої особи,
визначеної договором, і страхового
акта (аварійного сертифіката).
Страховий акт (аварійний сертифікат)
складається страховиком або
уповноваженою ним особою у формі, що
встановлюється страховиком.
Відповідно до ст.25 Закону України «Про
страхування» здійснення страхових
виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.
За умовами п.п.8.1, 8.2 договору №ТАР08/12
від 18.06.2012р. страхове відшкодування
виплачується на підставі страхового
акту, який складається страховиком або
уповноваженою ним особою після
отримання всіх необхідних документів,
що підтверджуються факт настання
страхового випадку. В усіх випадках
збитки страхувальника відшкодовуються
з урахуванням франшизи, сум
несплачених страхових платежів, навіть
якщо строк їх внесення не настав, а
також отриманих від третіх осіб
грошових коштів, у разі отримання таких
страхувальником або його
уповноваженою особою до моменту
відшкодування збитку. У розділі 7
страховиком та страхувальником було
погоджено перелік документів, що
підтверджують факт настання
страхового випадку та розмір збитків, в
тому числі, які заподіяні пошкодженням
транспортного засобу внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.
За змістом п.8.7 вказаного правочину
страхове відшкодування виплачується у
термін не більше, ніж 5 банківських днів
з дати складання страхового акту.
Як свідчать матеріали справи, 10.12.2013р.
страхувальник звернувся до страховика
з заявою-повідомленням про настання
Зі звіту №2628 від 23.01.2014р. вбачається, що
під час огляду колісного транспортного
засобу встановлено, що останньому
заподіяно наступні пошкодження: бампер
задній, панель підфарна ліва,
деформація задніх дверей, деформація
посилювача бамперу заднього, лонжерон
задній лівий, перекошення пройми
дверної задньої, зігнуто крило заднє
Відповідно до калькуляції вартість
відновлювального ремонту
транспортного засобу Daewoo Matiz, державний
номер НОМЕР_1 складає 10 883,39 грн.
Згідно з рахунком №СА-000079 від 21.01.2014р.
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Савтосервіс» ціна
ремонту, який необхідно провести з
метою відновлення наведеного вище
автомобіля, склала 10 198,83 грн.
Наразі, актом №СА-00002869 від 21.01.2014р.
виконаних робіт підтверджується факт
відновлення механічного транспортного
засобу. У наведеному документі також
зазначено, що проведено роботи на суму
02.06.2014р. страхувальник (вигодонабувач)
звернувся до страховика з заявою про
виплату страхового відшкодування в
сумі 10 198,83 грн. на рахунок Товариства з
обмеженою відповідальністю «Савсервіс
04.06.2014р. представниками Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Рідна» було складено
страховий акт №3296 та розрахунок суми
страхового відшкодування, в яких
прийнято рішення про визнання
пошкодження транспортного засобу Daewoo
Matiz, державний номер НОМЕР_1 під час
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталась 10.12.2013р., страховим випадком у
відповідності до страхового свідоцтва
№43/13 від 06.02.2013р. та виплату страхового
відшкодування на рахунок
вигодонабувача в розмірі 10 198,83 грн.
Як вбачається з представлених
заявником документів, 04.06.2014р.
страховиком було здійснено виплату
страхового відшкодування у
зазначеному вище розмірі на рахунок
страхувальника, що підтверджується
За таких обставин, господарським судом
встановлено, що Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Рідна» було належним чином виконано
свій обов'язок з виплати страхового
відшкодування за договором №ТАР08/12 від
18.06.2012р. та страховим свідоцтвом №43/13
Відповідно до ч.2 ст.512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений у
випадках, встановлених законом.
Такий випадок встановлено статтею 993
Цивільного кодексу України та статтею
27 Закону України «Про страхування»,
згідно із якими до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.
За цими нормами страхувальник, який
отримав майнову шкоду в деліктному
правовідношенні, набув право вимоги
відшкодування до заподіювача й строк
такої вимоги почав спливати у момент
заподіяння шкоди, але у зв'язку з
погашенням шкоди коштами страхового
відшкодування до страховика
переходить право вимоги (права
кредитора, яким у деліктному
зобов'язанні є потерпілий) до
Отже, фактично у такому випадку
відбувається суброгація, тобто лише
зміна осіб у вже наявному зобов'язанні
(зміна активного суб'єкта) зі
збереженням самого зобов'язання.
Це означає, що одна особа набуває прав
і обов'язків іншої особи у конкретних
правовідносинах. У процесуальному
відношенні страхувальник передає свої
права страховику на підставі договору
і сприяє реалізації останнім прийнятих
суброгаційних прав. Аналогічної
правової позиції дотримується
Верховний суд України у постанові від
25.12.2013р. по справі №6-112цс13 та Вищий
господарський суд України у постанові
від 06.10.2014р. по справі №922/1265/13.
Частиною 2 ст.1187 Цивільного кодексу
України передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Згідно із ст.1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом п.9.1 договору №ТАР08/12 від
18.06.2012р. з моменту виплати страхового
відшкодування до страховика
переходить право вимоги до третіх осіб
(винуватців страхової події).
Як вбачається з наявної в матеріалах
справи постанови від 30.12.2013р.
Святошинського районного суду м.Києва
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 10.12.2013р. у м.Києві за участю
транспортних засобів 1.Daewoo Matiz,
державний номер НОМЕР_1 та 2.Volkswagen Passat,
державний номер НОМЕР_2, визнано ОСОБА_3.
Доказів оскарження вказаного судового
рішення та його скасування у
передбаченому чинним законодавством
порядку матеріали справи не містять.

Відповідно до довідки №7/2-28/30143 від
01.11.2014р. Моторного (транспортного)
страхового бюро України
цивільно-правову відповідальність
власника транспортного засобу Volkswagen
Passat, державний номер НОМЕР_2
застраховано Відкритим акціонерним
товариством Національною акціонерною
страховою компанією «Оранта». З
наведеної довідки також вбачається, що
полісом страхування передбачено
нульовий розмір франшизи та ліміт
відповідальності страховика в сумі 50 000
грн.

Отже, враховуючи наведе вище, приймаючи
до уваги приписи чинного законодавства
України, з огляду на здійснення
позивачем страхового відшкодування за
договором №ТАР08/12 від 18.06.2012р., у
правовідносинах, що виникли з підстав
спричинення шкоди, відбулась заміна
кредитора (суброгація).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
фактично права та обов'язки
страхувальника, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Савсервіс-Мова», в
тому числі, право вимоги до особи, що
визнана винною у вчиненні
дорожньо-транспортної пригоди та
заподіянні шкоди, перейшло до
страховика, тобто до Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Рідна».

Наразі, наявними в матеріалах справи
документами, а саме заявами №787 від
04.07.2014р. та №1272(3034) від 13.10.2014р.,
підтверджується, що Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Рідна» неодноразово
зверталось до Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» з вимогами
про виплату страхового відшкодування.
Направлення вказаних вимог на адресу
відповідача підтверджується поштовими
повідомленнями №245 та списком
згрупованих поштових відправлень
позивача, що скріплений печаткою
відділення поштового зв'язку.

Проте, за твердженнями позивача, які з
боку відповідача не спростовані,
перерахування відповідачем страхового
відшкодування не здійснено.

Ухвалою від 24.10.2014р. відповідача було
зобов'язано надати докази виплати
страхового відшкодування в сумі 10 198,83
грн. на підставі заяви №787 від 04.07.2014р.
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Рідна».

Однак, відповідачем витребуваних судом
доказів надано не було, факт
невиконання грошових вимог позивача не
спростовано.

При цьому, за висновками суду, з 29.10.2014р.
(дата отримання ухвали про порушення
провадження) у вказаного учасника
судового процесу було достатньо часу
для виконання вимог суду.

Відповідно п.2.3 Постанови №18 від
26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського
суду України «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» якщо стороною (або
іншим учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (ч.1 ст.38
Господарського процесуального кодексу
України), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Таким чином, з огляду на вищевикладене,
приймаючи до уваги, що позов повністю
доведений позивачем та обґрунтований
матеріалами справи, з огляду на те, що
виконання зобов'язання з оплати
страхового відшкодування Відкритим
акціонерним товариством Національною
акціонерною страховою компанією
«Оранта» виконано не було, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Рідна» про стягнення 10 198,83
грн. підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Судовий збір згідно із ст.49
Господарського процесуального кодексу
України належить стягнути з
відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Рідна», м.Київ до
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта», м.Київ про стягнення
10 198,83 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
страхової компанії «Оранта» (02181,
м.Київ, Дарницький район,
вул.Здолбунівська, буд.7-Д, )
на користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Рідна»
(04070, м.Київ, Подільський район,
вул.Ігорівська, буд.12-А, )
суму страхового відшкодування в
розмірі 10 198,83 грн. та судовий збір в
сумі 1827 грн.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

У судовому засіданні 12.11.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 17.11.2014р.

Суддя
М.О.
Любченко