ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.11.14р. Справа № 904/8389/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІОСЕНС", м.Київ

до Державної установи "Інститут
гастроентерології Національної
академії медичних наук України", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 1117679,18 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

При секретарі судового засідання
Хавіна О.С.

Представники:

Від Позивача: представник Гичко М.В.,
довіреність б/н від 05.11.2014 р.

Від Відповідача: представник Бойко Г.В.,
довіреність № 01-01/409 від 23.06.2014 р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "БІОСЕНС" (далі -
Позивач) звернулось з позовом до
Державної установи "Інститут
гастроентерології Національної
академії медичних наук України" (далі -
Відповідач), в якому просить
господарський суд стягнути з
Відповідача на свою користь суму
основного боргу у розмірі 970000,00 грн.,
втрати від інфляції 124160,00 грн.,
3% річних від простроченої суми у
розмірі 23519,18 грн. та судові витрати у
розмірі 22354,00 грн.

В обґрунтування позову Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем грошових зобов'язань за
договором №29/10 про закупівлю товарів
за державні кошти від 07.11.2013р.

В підтвердження обґрунтованості
позовних вимог Позивач надав до позову:

розрахунок боргу Державної установи
«Інституту гастроентерології НАМИ
України" по Договору №29/1 від 07
листопада 2013 року з урахуванням
інфляційних втрат та 3% річних»;

копію свідоцтва про державну
реєстрацію юридичної особи ТОВ
«Біосенс» Серії А01 №378166;

копію витягу з ЄДРПОУ щодо ТОВ
«Біосенс» Серія АД № 547776;

копію довідки АБ №516237 з ЄДРПОУ щодо ТОВ
«Біосенс»;

копію довідки про взяття на облік
платника податків, стосовно ТОВ
«Біосенс», від 18.03.2011 року за № 32113/29-004;

копію свідоцтва № 100336754 про реєстрацію
платника податку на додану вартість,
стосовно ТОВ «Біосенс», серія НБ № 456923
від 13.05.2011 року;

копію протоколу № 2 загальних зборів
засновників ТОВ «Біосенс» від 28.09.2012
року;

копію протоколу № 1 загальних зборів
засновників ТОВ «Біосенс» від 01.03.2011
року;

копію наказу № 1 від 16.03.2011 року (на 1
арк.);

копію наказу №30-к від 01.10.2012 року (на 1
арк.);

копію Статуту ТОВ «Біосенс», дата
реєстрації 16.03.2011 за № 0020461;

копію договору № 29/10 про закупівлю
товарів за державні від 07.11.2013 року;

копію додатку № 1 до договору № 29/10 від
07.11.2013 року (специфікація);

копію додатку № 2 до договору № 29/10 від
07.11.2013 року (детальна специфікація);

копію додатку № 3 до договору № 29/10 від
07.11.2013 року (гарантійне обслуговування
медичного устаткування);

копію додаткової угоди №1 від 31.12.2013 до
договору №29/10 від 07.11.2013р.;

копію додаткової угоди №2 до договору
№29/10 від 07.11.2013р.;

копію додаткової угоди №3 від 14.05.2014 до
договору №29/10 від 07.11.2013р.;

копію рахунку на оплату № 47 від 03.12.2013
р.;

копію видаткової накладної № 37 від
04.12.2013 р.;

копію додатку до видаткової накладної
№ 37 від 04.12.2013 р.;

копію довіреності №297 від 03.12.2013 на
отримання цінностей;

копію акту прийому-передачі № б/н від
04.12.2013 року;

копію акту введення в експлуатацію
медичного обладнання №б/н від 10.12.2013
року;

копію товарно-транспортної накладної
серії 02 ААТ №372937;

копію звірки взаєморозрахунків від
01.04.2014;

довідка про банківські реквізити за №
55-4-10/61 від 02.10.2014 року;

довідка №2 про суму боргу за договором
від 15.10.2014 вих.№178;

довіреність на представника від 01.10.2014
року;

оглядовий лист ВГСУ «Про практику
вирішення спорів, пов'язаних із
виконанням договорів підряду (за
матеріалами справ, розглянутих у
касаційному порядку Вищим
господарським судом України)» від
18.02.2013р. №01-06/374/2013 (роздруківка із сайту:
http://zакоn2.гаdа.gov.uа/).

Відповідач позов не визнає, у своєму
відзиві вказує, що позивач не довів, що
Відповідача було профінансовано з
бюджету в достатньому розмірі для
розрахунку за поставлений товар. Разом
з тим, відповідно до кошторису від
28.02.2014р. та змін до кошторису від
09.04.2014р., затверджених головним
розпорядником бюджетних коштів -
Національною академією медичних наук
України, у Відповідача відсутні
бюджетні асигнування на оплату товару
купленого за державні кошти. Окрім
того, відповідач вважає, що позивачем в
тексті позову невірно зазначено
найменування відповідача - вказано
Державна установа "Інститут
гастроентерології Національної
академії наук України", а правильно -
Державна установа "Інститут
гастроентерології Національної
академії медичних наук України", отже
Державна установа "Інститут
гастроентерології Національної
академії медичних наук України" вважає
себе неналежним відповідачем. До того
ж, відповідач посилається на невірне
нарахування позивачем інфляційних
втрат та 3% річних.

До відзиву проти позову Відповідачем
надано:

копію кошторису;

копію змін до кошторису.

На виконання вимог ухвали суду від
28.10.2014р. Позивач подав:

оригінал Витягу із ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців щодо ТОВ
"Біосенс" (код за ) від
10.11.2014р.;

оригінал Витягу із ЄДР юридичних осіб
та фізичних осіб - підприємців щодо

Державної установи «Інститут
гастроентерології Національної
академії наук України» (код за ) від 10.11.2014р.;

лист-повідомлення Відповідача про дату
та час слухання справи - на 1 арк.;

докази надсилання листа-повідомлення
Відповідачу - поштова квитанція та

опис вкладення у цінний лист.

Сторони не заперечують проти
закінчення розгляду справи 18.11.14р.

В судовому засіданні 18.11.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення в порядку ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи та
враховуючи пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "БІОСЕНС"
(далі-Постачальник) та Державною
установою "Інститут гастроентерології
Національної академії медичних наук
України" (далі - Замовник) укладений
договір №29/10 про закупівлю товарів за
державні кошти від 07.11.2013р., відповідно
до умов якого Постачальник
зобов'язався у 2013 році поставити
Замовникові товар, зазначений у
Специфікації, яка є невід'ємною
частиною Договору, а Замовник
зобов'язався прийняти і оплатити товар
(п. 1.1 Договору).

Найменування товару: устаткування
радіологічне, електромедичне та
електротерапевтичне устаткування: лот
1 Система діагностична ультразвукова
експертного класу код 26.60.1; кількість
товару - 1, згідно зі Специфікацією
(Додаток №1) (п.1.2 Договору).

Сума цього Договору становить: 970000,00
грн., в т.ч ПДВ 900,00 грн. (п.3.1 Договору).

Розрахунки проводяться шляхом оплати
Замовником товарів на підставі
накладних, з відстрочкою платежу до 20
календарних днів з дня поставки товару.
Платіжні зобов'язання замовника за
даним Договором виникають після
поставки товару (п. 4.1 Договору).

Оплата товару здійснюється у разі
наявності та в межах відповідних
бюджетних асигнувань (п. 4.4 Договору).

Строк поставки товару - з моменту
підписання договору до 31.12.2013 року (п.5.1
Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати
його підписання Сторонами і діє до
31.12.2013 року, проте в будь-якому разі до
повного виконання Сторонами своїх
зобов'язань (п.10.1 Договору).

Так, в грудні 2013 року Постачальник
здійснив поставку Товару - система
діагностична ультразвукова
експертного класу на суму 970000,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№37 від 04.12.2013 року, додатком до
видаткової накладної №37 від 04.12.2013 року
та довіреністю №297 від 03.12.2013р. на
отримання ТМЦ (а.с.46-48). Накладні мають
підписи з боку Позивача та Відповідача
та скріплені печатками обох
підприємств.

В матеріалах справи наявні: копія акту
приймання-передачі від 04.12.13р. від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІОСЕНС" Державній
установі "Інститут гастроентерології
Національної академії медичних наук
України" вищевказаного медичного
устаткування, а також акт введення в
експлуатацію медичного устаткування
від 10.12.13р., з підписами та відбитками
печатки підприємств з обох сторін
(а.с.49, 50).

Позивач виставив для оплати
рахунок-фактуру №47 від 03.12.2013р. на суму
970000,00 грн. (а.с. 45).

Розглянувши матеріали справи,
господарський суд зазначає, що взяті на
себе зобов'язання в частині повної та
своєчасної оплати вартості
поставленого товару Відповідачем не
виконані, у зв'язку із чим у останнього
виникла основна заборгованість перед
Позивачем в розмірі 970000,00 грн.

Актом звірки розрахунків станом на
01.04.2014р. (а.с.52), який підписано з боку
Позивача та Відповідача, сторонами
Договору підтверджено заборгованість
Відповідача перед Позивачем на суму
970000,00 грн.

Під час розгляду справи Відповідач
доказів погашення заборгованості не
надав, пояснив, що Державна установа
"Інститут гастроентерології
Національної академії медичних наук
України" є бюджетною організацією,
фінансується за рахунок бюджетних
коштів, інформація коли саме буде
бюджетне фінансування у Відповідача
відсутня. Водночас Позивач пояснив, що
претензію на адресу Відповідача він не
пред'являв.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що факт невиконання
Відповідачем грошових зобов'язань за
договором №29/10 про закупівлю товарів
за державні кошти від 07.11.2013р. має місце,
оскільки у встановлений пунктом 4.1.
строк Відповідач не перерахував кошти.
Після поставки товару пройшов майже
рік, фінансування з боку бюджету
відсутнє. В той же час пунктом 4.4
договору сторонами було узгоджено, що
оплата товару здійснюється у разі
наявності та в межах відповідних
бюджетних асигнувань. У зв'язку з цим
суд вважає, що фактично сторонами було
узгоджено, в якому випадку наступає
відповідальність Замовника за
грошовими зобов'язаннями, а саме - у
випадку неперерахування коштів за
наявності та в межах відповідних
бюджетних асигнувань.

На підставі ст. 625 ЦК України Позивач
нарахував Відповідачу 3% річних за
період з 24.12.13р. по 15.10.14р. на суму 23519,18
грн. та інфляційні втрати за той самий
період на суму 124160,00 грн.

Під час розгляду справи Відповідач
доказів погашення заборгованості не
надав.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
задовольняє позов частково з таких
підстав.

Сторони у справі є учасниками
господарськими відносин, тому
відповідно до ч.1 ст.175 ГК України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цих Кодексом.

Правовідносини сторін ґрунтуються на
договорі поставки, який регулюється
статтями 264-271 Господарського кодексу
України. До відносин поставки, не
врегульованих цим кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу (ч.6 ст.265 ГК України).

Так, відповідно до ст.265 ГК України за
договором поставки одна сторона -

постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій
стороні - покупцеві товар (товари), а
покупець зобов'язується прийняти
вказаний
товар (товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб
(ст. 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст.692 ЦК України
передбачено, що Покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно з частинами 1 і 7 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору; а одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається
крім випадків, передбачених законом.

В силу ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК
України держава забезпечує захист прав
і законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів, зокрема,
шляхом присудження до виконання
обов'язку в натурі, стягнення збитків
та застосування штрафних санкцій.

Враховуючи наведені норми чинного
законодавства, а також встановлений
судом факт поставки та його неоплату в
обумовлені договором строки
Відповідачем, суд задовольняє позовні
вимоги Позивача в частині стягнення з
Відповідача 970000,00 грн. основного боргу,

В частині 3% річних в розмірі 23519,18 грн.
та інфляційних втрат в розмірі 124160,00
грн. суд відмовляє з наступних підстав.

Правовими підставами для
стягнення 3% річних та інфляційних
втрат є стаття 625 ЦК України, якою
встановлена відповідальність за
порушення грошового зобов'язання.
Зокрема, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 614 ЦК України визначено, що
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання. Правочин,
яким скасовується чи обмежується
відповідальність за умисне порушення
зобов'язання, є нікчемним.

Так, в пункті 4.4 договору №29/10 про
закупівлю товарів за державні кошти
від 07.11.2013р. сторонами було узгоджено,
що оплата товару здійснюється у разі
наявності та в межах відповідних
бюджетних асигнувань. У зв'язку з цим
суд вважає, що фактично сторонами було
узгоджено, в якому випадку наступає
відповідальність Замовника за
грошовими зобов'язаннями, а саме - у
випадку неперерахування коштів за
наявності та в межах відповідних
бюджетних асигнувань.

Оскільки за обставинами справи у
Відповідача відсутнє бюджетне
фінансування витрат на суму позову за
договором №29/10 про закупівлю товарів
за державні кошти від 07.11.2013р., тому
відсутні підстави для
відповідальності Відповідача за
невиконання грошових зобов'язань у
встановлені договором строки.

Судові витрати у справі покладаються
на Відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог на
підставі ч. 2 ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43, 49, 82-85, 111-28,
116-117 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи
"Інститут гастроентерології
Національної академії медичних наук
України" (49074, м.Дніпропетровськ, пр.
Газети "Правда", буд. 96, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "БІОСЕНС" (03058, м.Київ,
пров.Ніжинський, 2-4, корп.1, ) основну суму боргу у розмірі 970000,00
грн. та судові витрати у розмірі 19400,36
грн.

В частині позовних вимог про
стягнення 124160,00 грн. втрат від інфляції
та 23519,18 грн. 3% річних від простроченої
суми відмовити.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся Повне рішення
складено-24.11.14р.