м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю"Міхаель Хубер
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ед - Ворлд"
про стягнення 168 415,05 грн.
Суддя Трофименко Т.Ю.
В засіданні приймали участь:
Від позивача: Алексейченко К.В. по
довіреності № б/н від 28.07.2014р.
Від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю"Міхаель Хубер
України" звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом, в якому
просить стягнути на свою користь з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Рекламне агенство
"Ед - Ворлд" заборгованість в розмірі 168
415,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
умов договору № 140212-3 про узгодження
зобов'язань та визначення порядку їх
виконання (про зарахування зустрічних
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на
01.09.2014р. за участю представників сторін.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 01.09.2014р., відповідно до ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України, розгляд справи було
відкладено на 24.09.2014р.
Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва від
розгляду судді Сіваковій В.В., у зв'язку
з перебуванням у відпустці судді
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.09.14р. суддею Сіваковою В.В.
прийнято дану справу до свого
провадження та призначено її до
розгляду на 20.10.2014р.
Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
розгляду судді Трофименко Т.Ю., в
зв'язку з її поверненням з відпустки.
20.10.2014р., через загальний відділ
діловодства господарського суду міста
Києва від представника позивача
надійшло клопотання про заміну
первісного відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рекламне
належного відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ед-Ворлд"
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 20.10.2014р. суд допустив заміну
первісного відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рекламне
агентство "Ед-Ворлд" на належного
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ед-Ворлд". Розгляд
справи було відкладено на 17.11.2014 о 10:00.
В судовому засіданні 17.11.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребувані
ухвалою суду докази та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення
відповідачем 29.10.2014 р.
Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні 17.11.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення, відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
позивачем докази та заслухавши в
засіданні пояснення представника
позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

01 червня 2010 року, між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Міхаель
Хубер Україна» (надалі позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю Рекламне агенство
«Ед-Ворлд» (надалі покупець) був
укладений договір поставки № 5-170510.

Відповідно до п. 1.1 даного договору,
позивач зобов'язується поставляти
покупцю фарби, лаки та допоміжні засоби
для поліграфічного виробництва на
визначених цим договором умовах, а
покупець зобов'язується приймати товар
та своєчасно сплачувати його вартість.
Товар поставляється в асортименті,
кількості, комплектності та по цінах у
відповідності зі специфікацією або
видатковими накладними (актами), які в
якості додатків є складовими частинами
цього договору.

24 травня 2012 року між позивачем та
покупцем було укладено договір № 140212-3
про узгодження зобов'язань та
визначення порядку їх виконання за
договором поставки № 5-170510 від 01 червня
2010 року.

Зокрема, пунктом 1 договору № 140212-3
підтверджено існування станом на 14
лютого 2012 р. заборгованості позивача
перед покупцем у сумі 4330 грн. 15 коп., та
заборгованість покупця перед
позивачем у сумі 157484 грн. 93 коп. та
додатково заборгованість покупця
перед позивачем за раніше укладеним
договором про переведення боргу № 301209
від 30.12.09р. у сумі 27870 грн. 93 копійок.

Підтвердженням відвантаження покупцю
товару є видаткові накладні:

№ МХК-003354 на суму 26977, 26 грн.; № МХК-003355
на суму 132, 55 грн.; № МХК-003430 на суму 3591, 46
грн.; № МХК-003580 на суму 116, ЗО грн.; №
МХК-003642 на суму 3594, 43 грн.; № МХК-003721 на
суму 22201, 36 грн.; № МХК-003948 на суму 2036, 27
грн.; № МХК-004040 на суму 135, 68 грн.; № МХК-
004042 на суму 117, 84 грн.; № МХК-004113 на суму
25525, 33 грн.;№ МХК- 004766 на суму 6380, 06 грн.; №
МХК-004848 на суму 677, 04 грн.; № МХК- 004437 на
суму 9202, 08 грн.; № МХК-004520 на суму 394, 54
грн.; № МХК- 004651 на суму 405, 18 грн.; №
МХК-004652 на суму 1929, 22 грн.; № МХК- 004707 на
суму 25495, 57 грн.; № МХК-004855 на суму 3625, 54
грн.; № МХК- 005048 на суму 20283, 17 грн.; №
МХК-005313 на суму 701, 52 грн.; № МХК- 005370 на
суму 1184, ЗО грн.; № МХК-005509 на суму 241, 51
грн.; № МХК- 005544 на суму 22785, 01 грн.

Спір по справі виник внаслідок того, що
на думку позивача покупець не
розрахувався за отриманий товар в
повному обсязі у зв»язку з чим виник
борг в сумі 168 415,05грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України
правочин може вчинятися усно або у
письмовій формі. Сторони мають право
обирати форму правочину, якщо інше не
встановлено законом.

Виходячи зі змісту зазначеного
договору вони за своєю природою є
договором поставки відповідно до умов
якого (ч.1 ст. 712 Цивільного кодексу
України) продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами та згідно ст. ст. 173,
174, 175 Господарського кодексу України,
ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу
України є підставою для виникнення у
його сторін господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

При розгляді справи судом встановлено,
що покупець мав перед позивачем
заборгованість в сумі 168 415,05 грн.,
станом на час звернення до суду з
позовом та порушення провадження у
справі.

24 травня 2012 року, між ТОВ Рекламне
агентство "Ед-Ворлд" ("Первісний
боржник), ТОВ "Ед-Ворлд" ("Новий боржник")
та ТОВ "Міхаель Хубер Україна"
("Кредитор") було укладено договір №
140212/2 про переведення боргу.

Пунктом 2 даного договору передбачено,
що Первісний боржник переводить на
Нового боржника борг (грошове
зобов'язання) у розмірі 27 870, 93 грн., що
виник на підставі Основного, а Новий
боржник погоджується виконати
зазначене грошове зобов'язання шляхом
його сплати до 31 травня 2012 року.

Також, 24 травня 2012 року між ТОВ Рекламне
агентство "Ед-Ворлд" ("Первісний
боржник), ТОВ "Ед-Ворлд" ("Новий боржник")
та ТОВ "Міхаель Хубер Україна"
("Кредитор") було укладено Договір № 1402
12/1 про переведення боргу.

Пунктом 2 даного договору передбачено,
що первісний боржник переводить на
нового боржника (надалі відповідач)
борг (грошове зобов'язання) у розмірі 153
154, 78 грн., що виник на підставі
основного, а новий боржник
погоджується виконати зазначене
грошове зобов'язання шляхом його
сплати до 31 травня 2012 року.

При розгляді справи судом встановлено,
що відповідач в порушення умов
договорів від 24 травня 2012 року грошові
кошти в повному обсязі в обумовлені
договорами строки не перерахував, у
зв'язку з чим виник борг в сум 168 415, 05
грн.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК
України зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги позивача в частині стягнення
основного боргу в сумі 168 415, 05 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

З огляду на викладене та відповідно до
вимог ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України на
відповідача покладаються витрати
позивача по сплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст..
49, ст..ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ед-Ворлд»

(м. Київ, вул.. Гайдара, 27, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Міхаель
Хубер України» (04074 м. Київ, вул..
Шахтарська, 9-Г, ) 168 415
грн. 05 коп. основного боргу, 3 368 грн. 30
коп. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 19.11. 2014р.

Суддя
Трофименко Т.Ю.