ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Справа № 925/660/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач
у справі), Коваленка В.М., Короткевича
О.Є.,розглянувши касаційну скаргу
комунального підприємства "Черкаське
обласне підприємство з забезпечення
діяльності установ соціального
захисту" Черкаської обласної ради в
особі ліквідатора Ярмолінського Ю.В.,
м. Черкаси на рішеннявід 21.07.2014
господарського суду міста Києвата
постановувід 16.09.2014 Київського
апеляційного господарського судуу
справі№ 925/660/14 господарського суду
міста Києваза позовом комунального
підприємства "Черкаське обласне
підприємство з забезпечення
діяльності установ соціального
захисту" Черкаської обласної
радидоЧеркаської обласної ради за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору, на
стороні відповідача комунальне
підприємство "Управління по
експлуатації Будинку рад і об'єктів
обласної комунальної власності", м.
Черкаси прочасткове скасування
рішення, визнання відсутнім права щодо
розпорядження майном та визнання права
повного господарського віданняу
судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача відповідачаЯрмолінський Ю.В.,
ліквідатор; Денжанська О.С., довір.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Черкаське
обласне підприємство з забезпечення
діяльності установ соціального
захисту" Черкаської обласної ради (далі
- позивач) звернулося з позовом до
Черкаської обласної ради (далі -
відповідач) про: часткове скасування
рішення відповідача від 06.04.2012 №14-6/VI
(щодо передачі майна позивача);
визнання за позивачем права повного
господарського відання на майно;
визнання відсутнім у відповідача права
щодо розпорядження нерухомим майном
позивача.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 21.07.2014 (суддя Босий В.П.) у
задоволенні позову відмовлено
повністю. Рішення мотивовано тим,
спірне рішення щодо розпорядження
переданим позивачу в повне
господарське відання майном прийнято
відповідачем у межах його повноважень,
як власника майна позивача, тому
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 (судді:
Дикунська С.Я. - головуючий, Алданова
С.О., Коршун Н.М.) вказане рішення
залишено без змін із тих же підстав.

Не погоджуючись із винесеними судовими
рішеннями, позивач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати в частині відмови в позові
про скасування рішення відповідача та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована
порушенням та неправильним
застосуванням судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, ст.ст. 75, 136 Господарського
кодексу України (далі - ГК України), ст. 60
Закону України "Про місцеве
самоврядування", ст.ст. 42, 43, 47, 32, 43
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України).

Заслухавши пояснення учасників
судового засідання, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши наявні
матеріали справи, проаналізувавши
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
частково, виходячи з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач створений
відповідно до рішення відповідача від
06.07.2001 № 20-17 та належить до обласної
комунальної власності. Майно позивача
є обласною комунальною власністю і
належить йому на праві повного
господарського відання (п.п. 1.1, 4.1
Статуту позивача).

Спірним рішенням відповідача від 06.04.2012
№14-6/VI передано з балансу позивача на
баланс комунального підприємства
"Управління по експлуатації Будинку
рад і об'єктів обласної комунальної
власності" нерухоме майно за адресою: м.
Черкаси, пров. Комунальний, 35, для
поповнення статутного фонду згідно з
переліком, доданим до вказаного
рішення (п. 1.2 рішення).

Відмовляючи в позові в частині
скасування вказаного рішення
відповідача, суд першої інстанції, з
яким погодився і суд апеляційної
інстанції, посилаючись на положення ст.
327 Цивільного кодексу України, ст.ст. 43,
60 Закону України "Про місцеве
самоврядування в України", п. 6 Статуту
позивача, зазначив, що повноваження
відповідача, як власника майна
позивача, на розпорядження майном
останнього визначені чинним
законодавством та закріплені в Статуті
позивача. У зв'язку з чим спірне рішення
прийнято в межах компетенції
відповідача та відповідає вимогам
чинного законодавства.

Проте судами попередніх інстанцій не
було враховано наступного.

Як вбачається, у серпні 2012 року було
порушено справу № 05/5026/1138/2012 про
банкрутство позивача. Постановою цього
ж суду від 16.08.2012 позивача було визнано
банкрутом, відносно нього відкрита
ліквідаційна процедура, а ліквідатором
призначено арбітражного керуючого
Ярмолінського Ю.В. (а.с.10,11). Виконуючи
свої повноваження у справі про
банкрутство, ліквідатор звернувся із
даним позовом з метою повернення
незаконно відчуженого майна позивача в
ліквідаційну масу.

При цьому процедура банкрутства
позивача порушена та здійснюється в
порядку ст. 51 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції, чинній до 19.01.2013, далі -
Закон про банкрутство), яка встановлює
особливості банкрутства боржника, що
ліквідується за рішенням власника, і
передумовою ініціювання такої
процедури є недостатність вартості
майна боржника для задоволення вимог
кредиторів.

Дійшовши висновків про наявність у
відповідача повноважень на
розпорядження майном позивача та,
відповідно, законність спірного
рішення, суди попередніх інстанцій не
врахували, що реалізуючи правомочності
власника майна, відповідач не вправі
зловживати своїми правами і порушувати
такими діями права та інтереси інших
осіб.

Прийняття відповідачем рішення про
відчуження майна напередодні
прийняття ним же рішення про
ліквідацію позивача та порушення
справи про його банкрутство може
свідчити про умисне виведення майна
позивача з ліквідаційної маси з метою
ухилення від сплати боргів кредиторам
останнього, у тому числі за допомогою
пільг процедури банкрутства. Отже,
правовим наслідком прийняття спірного
рішення безпосередньо може бути
порушення прав та інтересів кредиторів
позивача, задоволення вимог яких
повинно відбуватися виключно за
рахунок майнових активів боржника.

Більше того, за приписами ч. 6 ст. 51
Закону про банкрутство власник майна
боржника, керівник боржника, голова
ліквідаційної комісії (ліквідатор), які
допустили порушення вимог частини
першої цієї статті, несуть солідарну
відповідальність по незадоволених
вимогах за грошовими зобов'язаннями
боржника.

Проте суди попередніх інстанцій
взагалі не досліджували
причинно-наслідковий зв'язок між
обставинами прийняття відповідачем
спірного рішення, ліквідацією позивача
та порушенням у подальшому справи про
його банкрутство, чим порушили вимоги
ст. 43 ГПК України.

За таких обставин оскаржувані судові
рішення в частині відмови в позові про
скасування рішення відповідача
підлягають скасуванню, як такі, що
прийняті з порушенням норм
процесуального права, з передачею
справи у цій частині на новий розгляд
до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду
необхідно врахувати викладене,
з'ясувати правовий зв'язок між
прийняттям відповідачем спірного
рішення та ліквідацією позивача, у тому
числі шляхом співставлення дат
настання відповідних подій, встановити
обставини порушення справи про
банкрутство позивача (стадію
провадження у справі, обсяг визнаної
кредиторської заборгованості,
наявність майнових активів тощо) та
вирішити справу з дотриманням норм
чинного законодавства.

На підставі наведеного та керуючись ст.
51 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст. ст.ст. 43,
1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу комунального
підприємства "Черкаське обласне
підприємство з забезпечення
діяльності установ соціального
захисту" Черкаської обласної ради в
особі ліквідатора Ярмолінського Ю.В.
задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду м.
Києва від 21.07.2014 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 16.09.2014 у справі
№ 925/660/14 у частині відмови в
задоволенні позовних вимог КП
"Черкаське обласне підприємство з
забезпечення діяльності установ
соціального захисту" Черкаської
обласної ради про скасування рішення
Черкаської обласної ради від 06.04.2012 №
14-6/VI щодо передачі майна позивача
скасувати.

3. Справу № 925/660/14 у зазначеній
частині передати на новий розгляд до
господарського суду м. Києва.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич