ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.11.2014 Справа № 920/1354/14

Господарський суд Сумської області, у
складі головуючого судді Джепи Ю.А.,
суддів: Зражевського Ю.О. та Лиховида
Б.І., розглянувши матеріали справи №
920/1354/14:

за первісним позовом: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Екстрім
ЛТД»,

м. Київ,

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне

науково-виробниче обєднання ім. М.В.
Фрунзе», м. Суми,

про стягнення 8 054 016 грн. 12 коп.

та

за зустрічним позовом: Публічного
акціонерного товариства «Сумське
машинобудівне

науково-виробниче обєднання ім. М.В.
Фрунзе», м. Суми,

до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Екстрім
ЛТД»,

м. Київ,

про стягнення 95 966 грн. 81 коп.

За участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом:
Сичов О.О. (довіреність б/н від 25.07.2014 р.),

від відповідача за первісним позовом:
не прибув,

При секретарі судового засідання:
Осокіної А.М.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва з 18.11.2014 р. до 21.11.2014 р.

Суть спору: позивач за первісним
позовом, з врахуванням заяв про
збільшення позовних вимог від 16.09.2014 р.
та від 26.09.2014 р., просить суд стягнути з
відповідача 6 851 158 грн. 11 коп.
основного боргу (з урахуванням
курсової різниці на момент підписання
договору та звернення до суду), 205 195
грн. 20 коп. пені, 191 064 грн. 79 коп. 3%
річних за прострочення строків оплати
поставленої продукції за договором № 10
від 01.11.2010 р., укладеного між сторонами,
а також судові витрати, пов'язані з
розглядом справи.

18.11.2014 р. представником позивача за
первісним позовом подано заяву, в якій
він просить стягнути основний борг в
сумі 4 103 904 грн., а від 2 747 254 грн. 11
коп. основного боргу (які нараховані з
урахуванням курсової різниці на момент
підписання договору та звернення до
суду) - відмовляється, також просить
стягнути з відповідача 205 195 грн. 20 коп.
пені, 207 255 грн. 54 коп. 3% річних, а також
судові витрати, пов'язані з розглядом
справи. Крім того, просить стягнути 1 979
179 грн. 97 коп. інфляційного збільшення
суми боргу. Зазначена заява відповідно
до вимог ст. 22 ГПК України прийнята
судом у складі колегії суддів до
розгляду.

Також 18.11.2014 р. представником позивача
за первісним позовом подано заяву про
відмову від позовних вимог про
стягнення пені в розмірі 205 195 грн. 20
коп. Вказана заява також прийнята до
розгляду відповідно до вимог ст. 22 ГПК
України.

Крім того, 18.11.2014 р. представником
позивача за первісним позовом подано
відзив на зустрічний позов, у якому
просить відмовити в його задоволенні у
зв'язку із застосуванням строку
позовної давності.

21.11.2014 р. представником позивача за
первісним позовом надано уточнений
розрахунок інфляційного збільшення
суми боргу, відповідно до якого просить
суд стягнути з відповідача 790 407 грн. 27
коп. інфляційних втрат. Дана заява
прийнята судом до розгляду на підставі
ст. 22 ГПК України.

В судовому засіданні представник
позивача за первісним позовом
підтвердив вищевикладене, зазначивши
про відмову від стягнення 2 747 254 грн. 11
коп. основного боргу (які нараховані як
курсова різниця на момент підписання
договору та звернення до суду) та 205 195
грн. 20 коп. пені. Просить суд стягнути 4
103 904 грн. основного боргу, 207 255 грн. 54
коп. 3% річних, 790 407 грн. 27 коп.
інфляційних втрат та відшкодування
витрат зі сплати судового збору.

10.09.2014 р. було прийнято зустрічну
позовну заяву до розгляду, відповідно
до якої ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе»
просить суд стягнути з ТОВ «Екстрім
ЛТД» 95 966 грн. 81 коп. пені за
прострочення виконання з поставки
продукції за договором № 10 від 01.11.2010 р.,
укладеного між сторонами.

В судове засідання 21.11.2014 р. представник
відповідача за первісним позовом не
прибув, про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

21.11.2014 р. представником ПАТ «Сумське
МНВО ім. Фрунзе» подано заяву про
відвід головуючого судді - Джепи Ю.А. В
задоволені відводу відмовлено за
необґрунтованістю, про що судом
винесено відповідну ухвалу відповідно
до вимог ст. 20 ГПК України.

Крім того, 21.11.2014 р. представником ПАТ
«Сумське МНВО ім. Фрунзе» подано
клопотання про відкладення розгляду
справи, в якому зазначено, що оголошена
у судовому засіданні 18.11.2014 р. перерва
до 21.11.2014 р. не є достатньою для подання
необхідних доказів та надання
заперечень у зв'язку із зміною
позивачем позовних вимог, крім того
начальник Департаменту правового
забезпечення Танчик О.М., згідно з
посвідченням про відрядження, вибув з
м. Суми до м. Київ.

Суд в задоволенні даного клопотання
відмовив, враховуючи те, що саме з метою
дотримання прав сторін щодо викладення
своєї позиції у письмовому вигляді
щодо змінених позовних вимог, судом
було оголошено перерву з 18.11.2014 р. по
21.11.2014 р. Даного висновку колегія суддів
дійшла також, враховуючи достатність
часу, наданого сторонам для підготовки
до судових засідань в даній справі та
для подання витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності судового процесу,
вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
упродовж розумного строку та
встановлений ст. 69 господарського
процесуального кодексу України строк
розгляду справи. В зв'язку з вказаним,
суд вважає, що сторонам створені всі
належні умови та є підстави для
розгляду справи по суті. Зазначене
відповідає роз'ясненням, наданим у п.
3.9.2 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 «Про
деякі питання практики застосування
ГПК України судами першої інстанції»
від 26.12.2011 р., відповідно до яких
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні
тощо). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК
України, з числа як своїх працівників,
так й осіб, не пов'язаних з ним
трудовими відносинами.

Крім того, відповідачем за первісним
позовом також подано до суду додаткові
пояснення від 21.11.2014 р., в якіх просить в
задоволенні первісного позову
відмовити, оскільки вважає, що за
умовами договору сторони домовилися
про продаж товару в кредит з
відстроченням, встановивши термін дії
відстрочення, та не визначивши строку
виконання зобов'язання з остаточної
оплати поставленого товару, що в свою
чергу потребує регулювання правовими
нормами, що містяться в ст. 530 ЦК
України, крім того зазначає про
неврахування позивачем дефляції в
період, за якій нараховано інфляційні
втрати.

18.11.2014 р. представником ПАТ «Сумське
МНВО ім. Фрунзе» подано клопотання про
зупинення провадження в даній справі
до вирішення справи № 920/1857/14 за позовом
ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» до ТОВ
«Екстрім ЛТД» про визнання частин
договору недійсними. В задоволенні
даного клопотання судом відмовлено
відповідно до вимог ст. 79 ГПК України,
оскільки згідно резолютивної частини
позову від 05.11.2014 р. в справі № 920/1857/14
ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» просить
суд визнати недійсним частково договір
№ 10 від 01.11.2012 р. в частині п.1.2.
Специфікації № 1, а саме: «Після
підписання Специфікації № 1 вартість
товару підлягає зміні у випадку
перевищення курсу євро/гривна більш, нж
на 1% встановленого НБУ у порівнянні з
курсом на дату підписання
Специфікації», в той час як від
відповідної вимоги про стягнення 2 747
254 грн. 11 коп. - частини основного боргу,
яка нарахована з урахуванням курсової
різниці на момент підписання договору
та звернення до суду, ТОВ «Екстрім ЛТД»
в заяві від 18.11.2014 р. відмовився, дана
відмова прийнята судом і відповідна
вимога в цій частині по суті не
розглядається, а тому колегія суддів не
вбачає неможливості розгляду даної
справи до розгляду справи № 920/1857/14.

Крім того, 21.11.2014 р. представником ПАТ
«Сумське МНВО ім. Фрунзе» повторно
подано клопотання про зупинення
провадження в даній справі, до
вирішення справи № 920/1857/14 за позовом
ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» до ТОВ
«Екстрім ЛТД», яку обґрунтовано
прийняттям до розгляду судом в справі
№ 920/1857/14 заяви про уточнення позовних
вимог, згідно якої ПАТ «Сумське МНВО ім.
Фрунзе» просить визнати недійсним
договір № 10 від 01.11.2012 р., укладений між
сторонами в справі. В задоволенні
даного клопотання судом також
відмовлено, враховуючи наступне.

Частиною 1 ст. 79 ГПК України
встановлено, що господарський суд
зупиняє провадження у справі, зокрема,
в разі неможливості розгляду даної
справи до вирішення пов'язаної з нею
іншої справи, що розглядається іншим
судом.

Згідно з п. 3.16 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» № 18
від 26.12.2011 р. господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.
При цьому пов'язаною з даною справою є
така інша справа, у якій інший суд
встановлює обставини, що впливають чи
можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК України). Під
неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі - у зв'язку з непідвідомчістю або
непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Зупинення провадження у справі - це
тимчасове або повне припинення всіх
процесуальних дій у справі, що
викликане настанням зазначених у
законі причин, що перешкоджають
подальшому руху процесу, і щодо яких
невідомо, коли вони можуть бути
усунені.

Метою зупинення провадження у справі
до розгляду пов'язаної з нею справи є
виявлення обставин, підстав, фактів,
тощо, що не можуть бути з'ясовані та
встановлені у даному процесі, проте,
які мають значення для конкретної
справи, провадження у якій зупинено.

Враховуючи вимоги закону, для
вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарський суд
у кожному випадку повинен з'ясовувати,
як пов'язана справа, яка розглядається
даним судом, із справою, що
розглядається іншим судом, а також чим
обумовлюється неможливість розгляду
даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі. Йдеться про те, що
господарський суд не може розглянути
певну справу через обмеженість своєї
юрисдикції щодо конкретної справи
внаслідок: непідвідомчості;
обмеженості предметом позову;
неможливості розгляду тотожної справи;
певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, зупинення провадження у
справі процесуальний закон пов'язує із
неможливістю розгляду справи, що
розглядається, до вирішення іншої
справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в
тому, що рішення іншого суду, який
розглядає справу, встановлює
обставини, що впливають на зібрання та
оцінку доказів у даній справі, і ці
обставини повинні бути такими, що мають
значення для даної справи.

Колегія суддів не погоджується з
доводами ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе»,
та вважає, саме по собі зазначення про
пов'язаність предмету спору з
предметом спору в іншій справі не може
бути підставою для застосування ч. 1
ст.79 ГПК України. Відповідне
клопотання, всупереч вимог
процесуального закону, не містить
посилань на те, в чому саме полягає
неможливість розгляду даної справи та
з'ясування яких саме обставин в ході
розгляду вказаної справи № 920/1857/14
унеможливлює розгляд справи № 920/1354/14.
Представником ПАТ «Сумське МНВО ім.
Фрунзе» не зазначено, які саме
обставини не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно при
розгляді цієї справи.

Тобто господарський суд першої
інстанції не позбавлений можливості
при розгляді даної справи по суті
заявлених позовних вимог, встановити
наявність чи відсутність підстав
недійсності правочину відповідно до
вимог ст. 83 ГПК України та надати
правову оцінку відповідним доказам.

Враховуючи вищезазначене, справа
розглядається за наявними матеріалами
на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, оцінивши та дослідивши
наявні в справі докази, суд встановив:

01.11.2012 р. між ТОВ «Екстрім ЛТД» та ПАТ
«Сумське МНВО ім. Фрунзе» був укладений
Договір поставки № 10 (далі - Договір). За
умовами Договору позивач за первісним
позовом зобов'язувався передати
відповідачу продукцію (далі - Товар),
назва та кількість якого вказана в
Специфікаціях (Додатках), а відповідач
зобов'язувався прийняти Товар і
оплатити вартість відповідно до умов
Договору.

Відповідно до п. 3.2. Договору, вартість
поставленого Товару за Договором та
умови оплати вказуються в
Специфікаціях до Договору. Відповідно
до п. 3.3. Договору, ціни на Товар
вказуються в Специфікаціях до
Договору.

07.05.2013 р. на підставі даного Договору
відповідачу було поставлено Товар (ИБП
постоянного тока U вх-380В, 50Гц, U вых-110В DС
у кількості 4 шт. та ИБП переменного
тока U вх-380В, 50Гц, U вых-380В в кількості 4
шт.) на загальну суму 7 532 878 грн. 51 коп.,
що підтверджується видатковою
накладною № 221 від 07.05.2013 р. та
довіреністю № 30844 від 29.04.2013 р., виданою
на ім'я ОСОБА_3.

Згідно з п. 3 Додатку № 1 до Договору № 10
від 01.11.2012 року (Специфікація №1)
умовами оплати поставки є 20% авансу, 80% -
відстрочка 30 днів після поставки
товару. Відповідно до п. 2.4. Договору
датою поставки Товару вважається дата
передачі Товару (партії Товару)
перевізнику, що вказана в
Товарно-транспортній накладній.
Товарно-транспортна накладна № 07/05/13 на
поставку даного товару була підписана
та передана разом з товаром 07.05.2013 р.

З наданих представниками ПАТ «Сумське
МНВО ім. Фрунзе» в судових засіданнях
пояснень, а також зі змісту зустрічного
позову та письмових заперечень від
29.09.2014 р., вбачається, що відповідач за
первісним позовом факт поставки йому
07.05.2013 р. позивачем вищезазначеної
продукції не заперечує.

Згідно даних бухгалтерського обліку
Картки-рахунку № 361 за Договором № 10,
відповідач здійснив часткову оплату за
поставлений товар наступним чином:

· 05.04.2013 р. у розмірі 1 506 575 грн. 70
коп.;

· 15.11.2013 р. у розмірі 200 000 грн. 00
коп.;

· 10.12.2013 р. у розмірі 1 722 398 грн. 81
коп.

Таким чином, загальна сума, яку сплатив
відповідач за первісним позовом
становить 3 428 974 грн. 51 коп., в той час
як позивач здійснив поставку Товару на
загальну суму 7 532 878 грн. 51 коп., тобто
розмір заборгованості складає 4 103 904
грн. 00 коп.

В заяві від 26.09.2014 р. позивач за
первісним позовом збільшив зазначену
суму основного боргу, вважаючи, що на
час розгляду справи згідно з п. 1.2.
Специфікації № 1 до Договору ціна
змінилася у зв'язку із зміною курсу
євро, а тому стягненню підлягають 6 851
158 грн. 11 коп.

18.11.2014 р. представником позивача за
первісним позовом подано заяву, в якій
він просить стягнути основний борг в
сумі 4 103 904 грн., а від 2 747 254 грн. 11
коп. основного боргу (які нараховані з
урахуванням курсової різниці на момент
підписання договору та звернення до
суду) - відмовляється.

Також 18.11.2014 р. представником позивача
за первісним позовом подано заяву про
відмову від позовних вимог про
стягнення пені в розмірі 205 195 грн. 20
коп.

Оскільки позивач відмовився від
вказаної частини позовних вимог, що
підтвердив в судовому засіданні, та з
матеріалів справи вбачається, що така
відмова не суперечить вимогам чинного
законодавства і не порушує чиїх-небудь
прав та охоронюваних законом інтересів
осіб, в тому числі сторін,
господарський суд приймає таку відмову
і провадження у справі припиняє в цій
частині на підставі п. 4 ч.1 ст. 80 ГПК
України.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), якій здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Таким чином, між сторонами виникли
правовідносини щодо виконання
зобов'язань за укладеним між сторонами
договором поставки.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

З наведеною нормою кореспондується і ч.
1 ст. 173 Господарського кодексу України,
згідно із якою господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання, в
тому числі й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з п.3 Спеціфікації № 1 до
Договору умовами оплати є 20% -аванс, 80% -
відстрочка 30 днів після поставки
Товару.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і
відповідно до умов договору. Не
виконуючи належним чином свої
зобов'язання, відповідач порушив
вимоги ст. 526 ЦК України - допустив
прострочення грошового зобов'язання,
тому позовні вимоги щодо стягнення 4 103
904 грн. 00 коп. основного боргу суд
вважає обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на викладене, враховуючи
встановлений судом факт неналежного
виконання відповідачем договірних
зобов'язань щодо своєчасної оплати за
поставлений товар, а також те, що право
позивача щодо стягнення інфляційних
збитків та 3% річних передбачене ст. 625
Цивільного кодексу України,
господарський суд вважає правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню позовні вимоги
щодо стягнення з відповідача на
користь позивача за первісним позовом
207 255 грн. 54 коп. 3 % річних та 790 407 грн. 27
коп. інфляційних втрат, нарахованих
згідно з розрахунками позивача за
первісним позовом за період з 08.06.2013 р.
по 18.11.2014 р., які перевірені судом за
допомогою інформаційно-правової
системи «Ліга:Закон. Версія 9».

10.09.2014 р. було прийнято зустрічну
позовну заяву до розгляду, відповідно
до якої ПАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе»
просить суд стягнути з ТОВ «Екстрім
ЛТД» 95 966 грн. 81 коп. пені за
прострочення виконання з поставки
продукції за договором № 10 від 01.11.2010 р.,
укладеного між сторонами.

Як вбачається зі змісту даного
зустрічного позову та підтверджується
матеріалами справи, за змістом п.2.1.
Договору № 10 вд 01.11.2012 р., сторони
домовилися про те, що поставки
продукції за договором мають
здійснюватись на умовах DDP (м. Суми, вул.
Горького, 58) Інкотермс 2000.

За умовами терміну DELIVERED DUTY PAID (DDP)(…named
place of destination) ПОСТАВКА ЗІ СПЛАТОЮ МИТА (…
назва місця призначення) міжнародних
правил тлумачення комерційних
термінів Інкортермс 2000, Термін
«Поставка зі сплатою мита» означає, що
продавець здійснює поставку покупцю
товару, який пройшов митне очищення для
імпорту, без розвантаження з будь-якого
прибулого транспортного засобу в
названому місці призначення. Продавець
несе всі витрати та ризики, пов'язані з
доставкою товару до цього місця,
включаючи (у відповідних випадках)
будь-які «мита» на імпорт до країни
призначення.

За п. А4 Терміну, Продавець зобов'язаний
надати не розвантажений товар у
розпорядження Покупця або іншої особи,
призначеної Покупцем, на будь-якому
прибулому транспортному засобі, у
названому місці призначення, в
узгоджену дату або в межах періоду,
узгодженого для поставки.

Таким чином, сторони домовилися, що
«Екстрім ЛТД» зобов'язаний доставити
продукцію у м. Суми.

Відповідно до п. 2 Специфікації № 1 до
Договору № 10 від 01.11.2012 р. строк
поставки - до 20.01.2013 р.

Відповідно до видаткової накладної №
221 від 07.05.2013 р. ТОВ «Екстрім ЛТД»
поставив Товар, визначений
Специфікацією № 1 до Договору № 10 від
01.11.2012 р. саме 07.05.2013 р., тобто прострочив
виконання зобов'язання з поставки
продукції.

Відповідно до п. 6.3. Договору у випадку
порушення строків поставки,
Постачальник сплачує на користь
Покупця пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
поставленої з простроченням продукції,
але не більше 5 % від вартості
поставленої з простроченням продукції.

Враховуючи викладене, ПАТ «Сумське НВО
ім. Фрунзе» просить у зустрічному
позові стягнути з ТОВ «Екстрім ЛТД» 95
966 грн. 81 коп. пені за період з 06.04.2013 р. по
06.05.2013 р.

В свою чергу, ТОВ «Екстрім ЛТД», не
заперечуючи проти доводів про поставку
продукції лише 07.05.2014 р., у відзивах на
зустрічний позов від 26.09.2014 р. та від
18.11.2014 р. зазначає про здійснення
авансового платежу лише 06.04.2013 р., а
також просить суд застосувати до вимог
ПАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе» про
стягнення пені строк позовної
давності.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Статею 258 Цивільного кодексу України
передбачено для окремих видів вимог
спеціальну позовну давність, зокрема
позовна давність в один рік
застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст. 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи та
пояснень сторін, наданих у судових
засіданнях, позивач по зустрічному
позову - ПАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе»
дізналось про порушення свого права
щонайменше 07.05.2013 р., що підтверджується
відповідними видатковою та
товарно-транспортною накладними. Таким
чином, з цього часу до часу подання до
суду зустрічного позову минуло більше
одного року, відповідачем за
зустрічним позовом заявлено про
застосування строку позовної давності,
позивачем за зустрічним позовом не
подано жодних доказів та пояснень щодо
наявності поважних причин пропущення
такого строку, а тому в задоволенні
зустрічного позову суд відмовляє у
зв'язку зі спливом строку позовної
давності.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони.
Витрати, пов'язані з розглядом справи,
при частковому задоволенні позову
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених вимог,
при відмові в позові (в тому числі
зустрічному) - на позивача.

Таким чином, стягненню з ПАТ «Сумське
МНВО ім. Фрунзе» на користь ТОВ
«Екстрім ЛТД» підлягають 46 290 грн. 26
коп. судових витрат пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 256, 258, 261, 509, 526, 530, 549-550,
625, 692, 712 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 173, 193, 232 Господарського кодексу
України, ст.ст. 20, 22, 49, 79, 80, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. В частині стягнення 2 747 254 грн. 11
коп. основного боргу та 205 195 грн. 20 коп.
пені провадження в справі припинити
згідно з ч. 4 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

2. В іншій частині первісний позов
задовольнити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче обєднання ім. М.В.
Фрунзе» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58,
код 05747991) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Екстрім
ЛТД» (03113, м. Київ, вул. Зоологічна, буд.
4А, офіс 139, код 30972222) 4 103 904 грн. 00 коп.
основного боргу, 207 255 грн. 54 коп. 3%
річних, 790 407 грн. 27 коп. інфляційних
втрат, 46 290 грн. 26 коп. відшкодування
витрат зі сплати судового збору.

3. В задоволенні зустрічного позову -
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25 лютого 2014
року.

ГОЛОВУЮЧИЙ СУДДЯ
Ю.А. ДЖЕПА

СУДДЯ
Ю.О. ЗРАЖЕВСЬКИЙ

СУДДЯ
Б.І. ЛИХОВИД