м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державного підприємства
Український державний
науково-дослідний інститут
проектування міст "Діпромісто" імені
до публічного акціонерного
товариства "Київсоюзшляхпроект"
про стягнення 154 504,23 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Представники сторін:
Від позивача Грицишина Л.Г.
(дов. № Д-2209 від 30.10.14)
Від відповідача Сілкова
А.О.(дов. від 01.04.2013)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості за неналежне виконання
договору підряду на виконання
проектно-пошукових робіт № 1106-09-2012 від
21.09.2012 в розмірі 154 504,23грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 16.10.2014 порушено провадження у
розгляду на 04.11..2014.
Представник позивача з'явився в судове
засідання 04.11.2014, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.
Представник відповідача в судове
засідання 04.11.2014 не з'явився, проте
через канцелярію суду подав клопотання
про відкладення розгляду справи.
Суд задовольнив дане клопотання.
Розгляд справи відкладено на 18.11.2014.
Представник позивача в судове
засідання 18.11.2014 з'явився, дав пояснення
по справі, позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове
засідання 18.11.2014 також з'явився, подав
відзив на позовну заяву, в якому
заперечив лише щодо періоду
нарахуванні пені, який на його думку
має становити шість місяців, щодо інших
позовних вимог не заперечував.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2012 між Державним підприємством
Український державний
науково-дослідний інститут
проектування міст «Діпромісто» імені
Ю.М. Білоконя, (далі позивач, виконавець)
та публічним акціонерним товариством
«Київсоюзшляхпроект» (далі відповідач,
замовник), був укладений договір
підряду № 1106-09-2012 на виконання
проектно-вишукувальних робіт(далі
договір підряду).

Згідно п.1.1. цього договору замовник
доручає та сплачує, а виконавець
приймає на себе виконання наступних
проектно-вишукувальних робіт, а саме:
Розробка проекту мосту через р. Дніпро
в м. Кременчуці Полтавської області.
Розділ «Містобудівне обґрунтування
місця розташування мостового переходу
та розрахунок його потужності».

Пунктом 3.1. договору встановлено, що
вартість робіт, зазначених у п. 1.1. цього
договору становить 376 159 грн. 00 коп. Крім
цього 20 % ПДВ- 75 231 грн.80 коп., а всього 451
390 грн. 80 коп.

П. 3.3. договору передбачає, що оплата
робіт здійснюється замовником
поетапно у термін 10 днів з дня
підписання сторонами актів виконаних
робіт на підставі виконавчого
кошторису, рахунку та при умові
отримання коштів від Генерального
замовника .

Генеральним замовником з проектування
та будівництва мостового переходу
через р. Дніпро в м. Кременчуці рішенням
виконавчого комітету Кременчуцької
міської ради від 06.01.2006 № 1 визначено
Комунальне виробниче підприємство
«Кременчуцьке міське управління
капітального будівництва», про що
свідчить лист зазначеного Управлення
від 18.04.2013 №06/260 .

Цим же листом Комунальне виробниче
підприємство «Кременчуцьке міське
управління капітального будівництва»
підтвердило ,що станом на 01.01.2013 воно
повністю розрахувалося з проектною
організацією - ПАТ
«Київсоюзшляхпроект».

Державним підприємством Український
державний науково-дослідний інститут
проектування міст «Діпромісто» імені
Ю.М. Білоконя проектні роботи по
договору від 21 вересня 2012 року № 1106-09-2012
виконані повністю, та передані
Замовнику по накладній № 244 (лист від
07.11.2012, вих. № 219-ДСК ), проте оплата за
виконані роботи здійснена платником не
в повному обсязі, а тільки за перший
етап - в сумі 282 753,00 грн., а оплата робіт
другого етапу до цих пір не здійснена.
Сторонами підписаний акт виконання
робіт (другий етап) на суму 125 637 грн. 44
коп.

14.01.2014 міх сторонами укладена додаткова
угода № 1-2014 до договору № 1106-09-2012 від 21
вересня 2012 року, згідно якої сторони
визнали, що станом на 1 січня 2014 року ДП
УДНДІПМ «Діпромісто» імені Ю.М.
Білоконя виконано роботи на суму 408 390
грн. 80 коп., сплачено замовником за
виконані роботи 282 753 грн. 36 коп..
Заборгованість складає 125 637 грн. 44 коп.
Роботи третього етапу на суму 43 000 грн.
(участь в погодженні та експертизі) не
виконувались і оплаті не підлягають.

За весь період заборгованості ДП
УДНДІПМ «Діпромісто» імені Ю.М.
Білоконя від неодноразово письмово
звертався до відповідача щодо
погашення заборгованості, але
заборгованість до цих пір не погашена.

Таким чином, відповідачем не виконані
зобов'язання по оплаті суми 125 637 грн. 44
коп. (вартість другого етапу робіт).

Згідно п.4 Додаткової угоди № 1-2014 до
договору від 21 вересня 2012 року № 1106-09-2012
зазначений договір припиняє свою дію з
моменту оплати відповідачам 125 637 грн. 44
коп.

Направлений відповідачу акт звірки
розрахунків станом на 10 липня 2014 року
відповідач не повернув.

На претензію ДП УДНДІПМ «Діпромісто»
імені Ю.М. Білоконя від 01.08.2014 № Д-1493
відповідач визнав наявність у нього
заборгованості перед позивачем на суму
125 637 грн. 44 коп., проте зазначив, що не
може розрахуватися через відсутність
коштів на його розрахунковому рахунку.

Таким чином, відповідач своїми діями
(не проведення розрахунків за виконані
роботи по договору) порушив умови
договору щодо належного та
добросовісного виконання зобов'язання
по договору, наслідком чого є
неотримання позивачем коштів у сумі 125
637,44 грн.

Відмова в оплаті - є відмовою у
виконанні взятих на себе за договором
зобов'язань, а це порушення умов
договору і прав позивача на отримання
узгоджених сум зобов'язання, що
зумовило звернення останнього до суду
із вимогою про зобов'язання примусово
сплатити суми грошового зобов'язання.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Укладений між сторонами договір має
ознаки договору підряду, а відтак суд
застосовує норми що регулюють даний
вид договорів.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Оскільки відповідач не виконав взятих
на себе зобов'язань за договором щодо
оплати заборгованості за виконаних
позивачем робіт, то позовні вимоги про
стягнення з нього грошових коштів в
розмірі 125 637,44 грн. є правомірними та
такими, що підлягають задоволенню в
розмірі визнаному судом обґрунтованим.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 2498,98 грн. та
інфляційні збитки в сумі 15955,39 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Згідно розрахунку позивача, 3% річних
становлять 2498,98 грн., інфляційні збитки
- 15955,39 грн. Суд вважає даний розрахунок
обґрунтованим та задовольняє позовні
вимоги в цій частині.

Оскільки факт невиконання та
прострочення грошового зобов'язання
відповідачем є доведеним, у позивача є
всі правові підстави вимагати
стягнення з відповідача передбаченої
договором пені у розмірі облікової
ставки НБУ від суми заборгованості за
кожен день прострочки платежу в у
відповідності з п. 5.4 договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Згідно з п.п. 2.5. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» щодо пені за
порушення грошових зобов'язань
застосовується припис частини шостої
статті 232 ГК України. Даним приписом
передбачено не позовну давність, а
період часу, за який нараховується пеня
і який не повинен перевищувати шести
місяців від дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане;
законом або укладеним сторонами
договором може бути передбачено більшу
або меншу тривалість цього періоду.
Його перебіг починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане, і
початок такого перебігу не може бути
змінений за згодою сторін. Необхідно
також мати на увазі, що умова договору
про сплату пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання не
може розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Проте, позивачем нараховано пеню понад
шестимісячний термін, як те
передбачено ч. 6 ст. 232 ГК України, у
зв'язку з чим суд самостійно
перерахував пеню:

Сума боргу (грн)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУСума пені за період
прострочення125637.4401.02.2014 - 14.04.2014736.5000
%1633,29125637.4415.04.2014 - 16.07.2014939.5000
%3041,11125637.4417.07.2014 - 31.07.20141512.5000 %645,40Таким
чином, загальна сума пені за договором
складає 5319,80 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійну облікову ставку
Національного Банку, що діяла в період,
за який сплачується пеня.

Оскільки відповідач не погасив
заборгованість, яка у нього утворилась
перед позивачем за поставлений товар, з
відповідача підлягає стягненню пеня на
підставі пункту 5.4. договору, яка
складає 5319,80 грн.

Отже, згідно з розрахунком суду
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача пеня в сумі 5319,80 грн.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного
підприємства Український державний
науково-дослідний інститут
проектування міст "Діпромісто" імені
Ю.М.Білоконя задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Київсоюзшляхпроект" (04053, м.
Київ, Шевченківський район, вул.
Кудрявська, буд. 3/5, ) на
користь Державного підприємства
Український державний
науково-дослідний інститут
проектування міст "Діпромісто" імені
Ю.М.Білоконя (01133, м. Київ, Печерський
район, бульвар Лесі Українки, буд. 26, ) основний борг в розмірі 125
637(сто двадцять п'ять тисяч шістсот
тридцять сім) грн. 44 коп., 3% річних в сумі
2498(дві тисячі чотириста дев'яносто
вісім) грн. 98 коп., інфляційні збитки в
сумі 15 955(п'ятнадцять тисяч дев'ятсот
п'ятдесят п'ять) грн. 39 коп., пеню в сумі 5
319(п'ять тисяч триста дев'ятнадцять) грн.
80 коп. та судовий збір у розмірі 2988(дві
тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім) грн.
23 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

6. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
24.11.2014