ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" листопада 2014 р.Справа № 924/907/14

Господарський суд Хмельницької
області у колегіальному складі:
головуючий суддя Танасюк О.Є., суддя
Виноградова В.В., суддя Гладій С.В.,
розглянувши матеріали

за позовом дочірнього підприємства ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" Лізингова компанія
"Укрексімлізинг" м. Київ

до приватного підприємства
"Перлина-Поділля-2005" Хмельницька
область, Кам'янець-Подільський район,
смт. Стара Ушиця

про стягнення, 474868,72 грн., з яких: 391890,03
грн. - основний борг; 30317,14 грн. - пеня;
38392,62 грн. - інфляційні втрати; 14268,93 грн. -
3% річних.

за зустрічним позовом приватного
підприємства "Перлина-Поділля-2005"
Хмельницька область,
Кам'янець-Подільський район, смт. Стара
Ушиця

до дочірнього підприємства ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" Лізингова компанія
"Укрексімлізинг" м. Київ

про визнання недійсним договору
фінансового лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р.

Представники сторін:

позивача: Цибенко В.В. - представник за
довіреністю № 002 від 14.04.2014р.

відповідача: Воронюк Т.В. - представник
за довіреністю від 08.04.2014р.

Рішення приймається 13.11.2014р., оскільки в
судових засіданнях 28.10.2014р. та 04.11.2014р.
оголошувалися перерви.

В судовому засіданні відповідно до ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України проголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

На підставі заяви судді Танасюк О.Є. від
20.08.2014 р., розпорядженням керівника
апарату господарського суду
Хмельницької області Комарніцького
В.В. №377/14 від 20.08.2014р., погодженого в.о.
голови господарського суду області
Дячук Т.В., справу №924/907/14 призначено до
розгляду в колегіальному складі
суддів: Танасюк О.Є. (головуючий),
Субботіна Л.О., Заярнюк І.В.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду Хмельницької
області Комарніцького В.В. №456/14 від
17.09.2014р., погодженого головою
господарського суду області Крамаром
С.І. у зв'язку з відрядженням суддів
Заярнюка І.В. та Субботіної Л.О.,
подальший розгляд справи №924/907/14
призначено у колегіальному складі
суддів: Танасюк О.Є. (головуючий),
Виноградова В.В., Гладій С.В.

Ухвалою від 17.09.2014р. справу прийнято до
провадження колегією суддів.

Суть спору: позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
відповідача 432736,23 грн., з яких: 351257,16 грн.
- прострочена заборгованість основного
боргу за лізинговими платежами, 23583,72
грн. - пеня, 45164,00 грн. - нарахування
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, 12731,35 грн. - 3% річних
від простроченої суми.

Ухвалою від 20.08.2014 р. було прийнято
заяву позивача про зменшення позовних
вимог в частині стягнення інфляційних
втрат, а також заяву про збільшення
позовних вимог в частині основного
боргу, пені та 3% річних, у зв'язку з чим
предметом розгляду спору стало
стягнення 476279,63 грн., з яких: 381890,03 -
основний борг; 31721,85 грн. - пеня; 38392,62 грн.
- інфляційні втрати; 14275,13 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 06.10.2014р. прийнято заяву
позивача про зменшення позовних вимог,
у зв'язку з чим предметом розгляду
спору є стягнення 474868,72 грн., з яких:
391890,03 грн. - основний борг; 30317,14 грн. -
пеня; 38392,62 грн. - інфляційні втрати; 14268,93
грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем своїх грошових
зобов'язань за договором фінансового
лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р. Зазначає, що
на виконання умов вказаного договору
ДП ЛК „Укрексімлізинг" у порядку та в
строки, визначені договором придбав
від свого імені у власність та передав
ПП „Перлина Поділля-2005" у фінансовий
лізинг предмет лізингу - обладнання
згідно специфікації, що міститься в
додатку 1 до договору фінансового
лізингу. Враховуючи, що відповідач
належним чином не виконує зобов'язання
за договором по сплаті лізингових
платежів, станом на 13.08.2014р.
заборгованість останнього складає
391890,03 грн. Також у зв'язку із
невиконанням ПП „Перлина Поділля-2005"
грошових зобов'язань, позивачем
заявлено до стягнення пеню, інфляційні
втрати та 3% річних.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у письмовому відзиві від
28.10.2014р. проти позову заперечує. Вважає,
що доводи позивача про наявність
заборгованості в розмірі 391890,03 грн. не
відповідає дійсним обставинам справи
та протирічить первинним
бухгалтерським документам. Зокрема,
зазначає, що згідно виставлених
рахунків-фактур позивача, сума сплати
станом на 05.08.2014р. становить 552026,63 грн.
При цьому, вказує, що відповідачем
перераховано позивачу 246247,40 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями, тому вважає, що до сплати
залишилася сума в розмірі 305779,23 грн.
Виходячи із зазначеного, відповідач
зазначає, що позивачем не вірно
визначено суму заборгованості та не
вірно обраховано пеню, 3% річних та
індекс інфляції.

Також вказує, що позивачем
безпідставно зараховано в погашення
пені сплачені відповідачем чергові
лізингові платежі, зокрема: 30.10.2013р. -
4839,49 грн.; 31.10.2013р. - 15555,00 грн.; 03.07.2014р. -
20555,00 грн.

При цьому, зауважує, що згідно умов
договору будь-яка сплата платежів
проводиться лише на підставі
рахунку-фактури, до якого додається
детальний розрахунок платежу.

Крім того, відповідач вважає
необґрунтованим посилання позивача на
п. 1.1. договору, як на норму якою
передбачено більший строк нарахування
пені, оскільки вказаним пунктом
договору не зазначено саме строк
(зменшений чи збільшений) на який
нараховується пеня. Тому стверджує, що
в даному випадку має застосовуватися
ст. 232 ГК України.

Враховуючи вищезазначене, просить в
позові відмовити.

До початку розгляду справи по суті
відповідачем подано зустрічний позов
про визнання недійсним договору
фінансового лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р.
укладеного між ДП ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України"
Лізингова компанія "Укрексімлізинг" та
ПП "Перлина-Поділля-2005", який ухвалою
суду від 14.08.2014р. прийнято до розгляду
та об'єднано в одне провадження із
первісним позовом по справі № 924/907/14.

В обґрунтування зустрічних позовних
вимог посилається на ч. 1 ст. 203 ЦК
України, ст. 215 ЦК України. Вказує, що на
момент укладення лізингової угоди, ДП
ПАТ "Державний експортно-імпортний
банк України" Лізингова компанія
"Укрексімлізинг" не набуло право
власності на предмет лізингу, що є
підставою для визнання договору
фінансового лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р.
недійсним.

У відзиві на зустрічну позовну заяву
від 16.09.2014р. за вих. №044 та у письмовому
поясненні від 03.09.2014р. відповідач за
зустрічним позовом проти заявлених
зустрічних позовних вимог заперечує.
Вказує, що право власності на предмет
лізингу відповідач за зустрічним
позовом набув відповідно до умов
договору купівлі-продажу від 26.07.2011р.
укладеного між ТОВ „Алькор" (продавець)
та ДП ПАТ „Державно
експортно-імпортний банк України"
Лізинговою компанією „Укрексімлізинг"
(покупець). При цьому, посилаючись на п.
4.4. вказаного договору, зазначає, що
право користування та розпорядження
товаром переходить до покупця після
його оплати в повному обсязі та
підписання акту прийому-передачі.

Повідомляє, що акт приймання-передачі
обладнання підписано 29.08.2011р. В той же
день отриманий предмет лізингу було
передано у фінансовий лізинг
відповідачу за первісним позовом, що
відповідає умовам договору
фінансового лізингу та
підтверджується актом
приймання-передачі за договором
фінансового лізингу від 29.08.2011р.

Відповідач за зустрічним позовом
вказує, що після укладення договору
фінансового лізингу та до фактичної
передачі відповідачу предмету лізингу,
відповідно до умов цього договору,
позивач за первісним позовом набув
право власності на майно (предмет
лізингу). При цьому, звертає увагу, що
договором фінансового лізингу
визначено специфікацію майна, продавця
майна, та умови і строки його придбання
та передачі відповідачем у фінансовий
лізинг позивачу.

Враховуючи зазначене, стверджує, що
договір фінансового лізингу від
26.07.2011р. №5/11-ФЛ, який укладений між
сторонами є договором фінансового
(непрямого) лізингу та відповідає
приписам діючого законодавства. При
цьому, посилається на позицію ВГСУ,
викладену в постанові від 29.11.2011р.
№5002-16/2095-2010.

Також представником відповідача за
зустрічним позовом 13.11.2014р. було подано
заяву про застосування строків
позовної давності. Зазначає, що на
момент укладення договору фінансового
лізингу від 26.07.2011р. позивач за
зустрічним позовом був обізнаний про
те, що договір купівлі-продажу
укладений не був, а отже лізингодавець
не мав права власності на предмет
лізингу. Таким чином, звертає увагу, що
строк позовної давності починає відлік
з 26.07.2011р. та закінчується 25.07.2014р. Проте
зустрічна позовна заява була подана
через канцелярію суду 14.08.2014р., що є
підставою для відмови в позові.

З приводу відзиву відповідача за
первісним позовом, зокрема, щодо
зарахування коштів в рахунок погашення
пені, то позивач (відповідач за
зустрічним позовом) посилаючись на п.п.
„в" п. 4.4. ст. 4 договору фінансового
лізингу зазначає, що такі зарахування
були проведені правомірно, про що було
повідомлено ПП "Перлина-Поділля-2005"
відповідними листами.

При цьому, звертає увагу, що відповідно
до п. 4.1. договору пеня до складу
лізингового платежу не входить, тому
твердження відповідача про те, що вона
обов'язково повинна бути визначена в
рахунках, є безпідставним.

Також представник позивача
(відповідача за зустрічним позовом)
посилаючись на п. 11.1. договору
фінансового лізингу від 26.07.2011р. № 5/11-ФЛ
зазначає, що нарахування пені
здійснюється починаючи з наступного
календарного дня після дати, коли
відповідне грошове зобов'язання мало
бути виконаним, і по день виконання
лізингоодержувачем простроченого
виконання зобов'язання включно. З
приводу зазначеного посилається на
висновки ВГСУ щодо застосування норм
ст. 232 ГК України, викладені в постанові
ВГСУ від 14.08.2014р. у справі № 911/4660/13
(письмове пояснення від 20.08.2014р.).

Разом з тим, зауважує, що заявлена до
стягнення пеня відноситься до періоду
нарахування з 25.02.2014р. по 13.08.2014р. і на
дату порушення провадження у справі
початок нарахування не перевищував
шестимісячного строку.

Враховуючи зазначене, представник
позивача (відповідача за зустрічним
позовом) просить відмовити в
задоволенні зустрічного позову та
задовольнити первісний позов.

Додатково представник позивача
(відповідача за зустрічним позовом) у
письмовому поясненні (вих. №048 від
10.10.2014р.) повідомляє, що у видатковій
накладній №РН-0000009 від 29.08.2011р. та
рахунку-фактурі №СФ-0000166 від 22.09.2011р.
було допущено опечатку (помилку), а
саме, номер договору від 26.07.2011р.
вказаний як „ДГ-4290626" замість „5/11-ФЛ".
Насправді договір з номером „ДГ-4290626"
між сторонами не укладався, поставка за
цією накладною була здійснена за
договором фінансового лізингу від
26.07.2011р. №5/11-ФЛ. Також вказує, що
позивачем за первісним позовом на
адресу відповідача направся лист з
уточненням номеру договору від 30.08.2011р.
№70 (наданий до матеріалів справи).
Зазначає, що майно за видатковою
накладною було отримано безпосередньо
директором відповідача в повному
обсязі, будь-яких претензій щодо якості
та комплектності не заявлено, що
підтверджується актом
прийому-передачі предмету лізингу від
29.08.2011.

З приводу рахунку-фактури №СФ-0000166 від
22.09.2011р., позивач зазначає, що він був
сплачений відповідачем за первісним
позовом 26.09.2011р. в повному обсязі,
призначення платежу вказано:
„Відшкодування майна згідно договору
№5/11-ФЛ від 26.07.201р., що підтверджується
банківською випискою за період 26.09.2011р.

Також у письмовому поясненні від
13.11.2014р. представником позивача
повідомлено, що в листі від 05.11.2013р. за
№093, в якому серед іншого вказано про
зарахування коштів в сумі 4839,49 грн.
(перераховані платіжним дорученням
№1486 від 30.10.2013р.) в рахунок погашення
пені, було допущено технічну помилку.
Зокрема, зазначено договір „№13-Л від
05.03.2008р.", проте в дійсності дані кошти
були зараховані в рахунок погашення
пені за договором фінансового лізингу
№5/11-ФЛ від 26.07.2011р., що підтверджується
розрахунками наданими до матеріалів
справи.

Розглядом наявних матеріалів справи
встановлено:

Дочірнє підприємство публічного
акціонерного товариства „Державний
експортно-імпортний банк України"
Лізингова компанія „Укрексімлізинг" є
юридичною особою, внесене до ЄДРПОУ, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №168991 від
27.03.2013р.

Приватне підприємство „Перлина
Поділля-2005" є юридичною особою, внесене
до ЄДРПОУ, що підтверджується витягом з
електронного ресурсу ДП
„Інформаційно-ресурсний центр" від
14.11.2014р.

26.07.2011р. між дочірнім підприємством
відкритого акціонерного товариства
„Державний експортно-імпортний банк
України" Лізингова компанія
„Укрексімлізинг" (лізингодавець) та
приватним підприємством „Перлина
Поділля-2005" (лізингоодержувач) укладено
договір фінансового лізингу № 5/11-ФЛ,
відповідно до умов якого лізингодавець
зобов'язаний придбати від свого імені у
власність та передати
лізингоодержувачу на умовах
фінансового лізингу „Пересувний
сортувальний комплекс", рік
встановлення 2011, що був у використанні
в кількості 1 (одна) одиниця (далі -
предмет лізингу), а лізингоодержувач
зобов'язаний сплатити лізингодавцю
авансовий платіж в розмірі і порядку,
визначеному пунктом 2.2. цього договору,
та прийняти предмет лізингу у лізинг.
Специфікація предмета лізингу
міститься у додатку №1, який є
невід'ємною частиною цього договору.
Вартість предмета лізингу на момент
укладення цього договору становить
47000000 грн., у тому числі ПДВ у сумі 78333,33
грн. (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору, предмет
лізингу передається лізингоодержувачу
строком на 39 місяців, починаючи з дня
підписання сторонами акту
приймання-передачі предмета лізингу
відповідно до ст. 3 цього договору.
Протягом строку лізингу
лізингоодержувач зобов'язаний
сплачувати лізингодавцю лізингові
платежі згідно вимог, встановлених
статтею 4 цього договору.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що
протягом 3 робочих днів з моменту
укладення цього договору
лізингоодержувач зобов'язаний
компенсувати лізингодавцю частину
вартості предмета лізингу у вигляді
авансового платежу у розмірі 50000 грн.
(далі - авансовий платіж) від вартості
предмету лізингу. Сплата авансового
платежу здійснюється
лізингоодержувачем у безготівковій
формі в гривнях на підставі цього
договору.

В п. 2.3. договору встановлено, що
протягом не більш, ніж 5 робочих днів з
моменту сплати лізингоодержувачем
авансового платежу лізингодавець
зобов'язаний у відповідності до
специфікації та умов заключити договір
поставки предмету лізингу. З цією метою
лізингодавець укладає договір
поставки з товариством з обмеженою
відповідальністю „Алькор" (далі -
продавець).

Згідно із п. п. 3.1., 3.2. договору
лізингодавець зобов'язаний передати
предмет лізингу лізингоодержувачу у
строк, визначений договором поставки
для поставки (відвантаження) предмета
лізингу продавцем на користь
лізингодавця плюс п'ять днів.
Прийом-передача предмета лізингу
здійснюється комісією у складі
уповноважених представників
лізингодавця і лізингоодержувача. За
результатами приймання-передачі
зазначені особи оформлюють акт
приймання-передачі предмета лізингу,
який складається в той же день, коли
відбулася прийом-передача, в двох
оригінальних примірниках - по одному
для лізингодавця і лізингоодержувача
відповідно.

Відповідно до п. 4.1. договору
лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати лізингодавцю передбачені
цією статтею лізингові платежі. До
складу лізингового платежу входить:

а) винагорода лізингодавця за надання
послуг фінансового лізингу, що
розрахована згідно п. 4.2.;

б) відшкодування вартості предмету
лізингу згідно додатку №2 даного
договору;

в) інші витрати, що їх несе
лізингодавець при наданні послуг
фінансового лізингу
лізингоодержувачу;

г) витрати, що їх несе лізингодавець при
проведенні державної реєстрації
предмету лізингу.

Пунктом 4.2. договору визначено, що
винагорода лізингодавця, а також всі
інші платежі по даному договору
нараховуються за поточний місяць.

Сплата лізингових платежів за цим
договором здійснюється
лізингоодержувачем щомісячно протягом
всього строку лізингу. Розмір
лізингового платежу лізингодавця за
надання послуг фінансового лізингу
розраховується за формулою: Х =
П+(З*С*Д/(360*100)), де:

Х - сума щомісячного лізингового
платежу лізингодавця за надання послуг
фінансового лізингу, яка виставляється
лізингоодержувачу за поточний місяць;

П - сума щомісячного відшкодування
вартості предмету лізингу згідно
додатку № 2 даного договору;

З - несплачена частина вартості
предмету лізингу, що існувала у період
нарахування винагороди лізингодавця;

С - платіж, як винагорода лізингодавцю
за отримане у лізинг майно (ставка
лізингового проценту). Ставка
лізингового проценту становить 18,0%
річних;

Д - кількість днів у періоді
нарахування винагороди лізингодавця.
Період нарахування винагороди
лізингодавця означає: а) початковий
період , що починається з дати
підписання акту прийому-передачі
предмету лізингу і продовжується до
закінчення календарного місяця в якому
було підписано даний акт; та б)
будь-який період, наступний за
початковим періодом платежу, і який
дорівнює календарному місяцю; та в)
період, який починається з першого дня
останнього місяця дії даного договору
фінансового лізингу і закінчується в
день повного погашення заборгованості
по даному договору.

Щомісячний лізинговий платіж
здійснюється лізингоодержувачем на
підставі рахунку-фактури лізингодавця,
який надається лізингоодержувачу
кожного 25-30 числа поточного місяця. До
рахунку-фактури повинен додаватися
розрахунок розміру лізингового
платежу. Лізингоодержувач зобов'язаний
сплатити лізингодавцю зазначену у
рахунку-фактурі суму, навіть якщо він
не згоден з її розміром.

Останній лізинговий платіж
здійснюється на дату закінчення строку
лізингу. Якщо зазначені дати
припадають на неробочий день,
лізинговий платіж здійснюється у
попередній робочий день. Лізингові
платежі, що здійснюються після
закінчення встановленим пунктом
строків, вважаються простроченими.

Згідно з п. 4.3. договору лізингові
платежі підлягають сплаті
лізингоодержувачем за кожний поточний
місяць у період сплати лізингового
платежу, а саме: до 14:00 год. п'ятого числа
наступного місяця, який настає за
поточним місяцем в якому підписаний
акт приймання-передачі предмету
лізингу.

Відповідно до п. 4.4. договору грошові
вимоги лізингодавця підлягають
задоволенню з отриманих від
лізингоодержувача платежів у такій
черговості:

а) відшкодування витрат, пов'язаних з
отримання від лізингоодержувача
предмета лізингу, якщо такі витрати
матимуть місце;

б) сплата штрафу, передбаченого п. 11.3.
договору, якщо відповідне порушення з
боку лізингоодержувача матиме місце;

в) сплата пені за прострочення
лізингового платежу, якщо таке
прострочення матиме місце;

г) відшкодування розміру франшизи,
передбачені умовами договору
майнового страхування предмета
лізингу, у разі настання страхового
випадку;

д) сплата прострочених лізингових
платежів, якщо таке прострочення
матиме місце;

е) сплата регулярних
(строкових)лізингових платежів;

є) відшкодування збитків, спричинених
порушенням лізингоодержувачем своїх
обов'язків згідно цього договору, якщо
таке порушення матиме місце.

Пунктом 11.1. договору передбачено, що за
прострочення будь-яких грошових
зобов'язань за цим договором
лізингоодержувач сплачує лізингодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє у період існування
прострочених сум до оплати за кожен
календарний день прострочення.
Нарахування пені здійснюється
починаючи з наступного календарного
дня після дати, коли відповідне грошове
зобов'язання мало бути виконаним, і по
день виконання лізингоодержувачем
простроченого зобов'язання включно.
Сплата пені здійснюється у день сплати
лізингових платежів або в будь-який
інший день за згодою або на вимогу
лізингодавця. Сплата пені не звільняє
лізингоодержувача від виконання
простроченого грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 13.1. договору за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язань за цим договором сторони
несуть відповідальність згідно вимог
чинного законодавства України та умов
цього договору. До регулювання
правовідносин, які неврегульовані цим
договором, застосовуються відповідні
норми чинного законодавства України.
Якщо інше не встановлено
законодавством України,
лізингоодержувач несе
відповідальність за виконання
зобов'язань згідно цього договору всім
своїм майном, на яке відповідно до
закону може бути звернене стягнення.

Договір вступає в силу з моменту його
підписання сторонами і діє до повного
виконання ними прийнятих на себе
зобов'язань (п. 15.1. договору).

Зміни і доповнення до цього договору
вчиняються виключно у письмовій формі
за взаємною згодою сторін і набувають
сили після їх підписання сторонами (п.
15.4. договору).

Договір підписаний сторонами та
скріплений печатками підприємств.

Додатком №1 до договору (технічна
специфікація на „Пересувний
сортувальний комплекс") сторони
визначили найменування, кількість та
вартість предмету лізингу, а саме:
живильник ПК №421 з бункером №012 V 14
м.куб.; бункер V 7м.куб. №954 з
транспортером УКЛС-500 L10м; грохот ГИС-42
№64 № на рамі СМД-104 №393; транспортер
стрічковий С-989 №407 L15м; транспортер
стрічковий В-500-L10м №124; транспортер
стрічковий В-500-L15м №217; транспортер
стрічковий В-500-L15м №321; транспортер
стрічковий В-500-L15м №329; транспортер
стрічковий В-500-L15м №712.

Додатком №2 до договору встановлено
графік лізингових платежів, який
29.08.2011р. було викладено в новій редакції
згідно договору про внесення змін і
доповнень №1 до договору фінансового
лізингу №5/11-ФЛ.

Майно, яке є предметом лізингу згідно
договору фінансового лізину №5/11-ФЛ від
26.07.2011р. було придбане лізингодавцем
(позивачем) у ТОВ „Алькор" на підставі
договору №26-07/11 купівлі-продажу від
26.07.2011р. укладеного між товариством з
обмеженою відповідальністю „Алькор"
(продавець) та дочірнім підприємством
відкритого акціонерного товариства
„Державний експортно-імпортний банк
України" Лізингова компанія
„Укрексімлізинг" (покупець).

Так, відповідно до п. 1.1. вказаного
договору продавець зобов'язується
передати у власність покупця, а
покупець зобов'язується прийняти у
власність „Пресувальний-сортувальний
комплекс" (надалі - товар) в
комплектації, викладеній у додатку №1
та сплатити за товари їх ціну продавцю,
визначену у п. 4.1. цього договору, в
порядку та на умовах, встановлених цим
договором.

Згідно з п. 1.2. договору придбання
товару покупцем здійснюється з метою
подальшої передачі товару на умовах
фінансового лізингу приватному
підприємству „Перлина Поділля 2005" за
договором фінансового лізингу №5/11-ФЛ
від 26.07.2011р.

Приймання-передача товару
здійснюється уповноваженими
представниками сторін шляхом
підписання акту прийому-передачі
товару, який є невід'ємною частиною
цього договору та підтверджує належні
якість, комплектність та кількість
товару на момент його
приймання-передачі (п. 2.2. договору).

Відповідно до п. п. 4.1., 4.4. договору
загальна ціна товару за цим договором
становить 470000,00 грн., в тому числі ПДВ -
78333,33 грн. Право користування та
розпорядження товаром переходить до
покупця лише після його оплати в
повному обсязі згідно п. 4.2. договору та
підписання акту прийому-передачі. До
моменту передачі, товар знаходиться на
зберіганні у продавця.

Додатком №1 до договору
купівлі-продажу №26-07/11 від 26.07.2011р.
визначено технічну специфікацію на
„Пересувний сортувальний комплекс" що
включає наступне обладнання: живильник
ПК №421 з бункером №012 V 14 м.куб.; бункер V
7м.куб. №954 з транспортером УКЛС-500 L10м;
грохот ГИС-42 №64 № на рамі СМД-104 №393;
транспортер стрічковий С-989 №407 L15м;
транспортер стрічковий В-500-L10м №124;
транспортер стрічковий В-500-L15м №217;
транспортер стрічковий В-500-L15м №321;
транспортер стрічковий В-500-L15м №329;
транспортер стрічковий В-500-L15м №712.

27.07.2011р. відповідачем відповідно до
умов п. 2.2. договору фінансового лізингу
було здійснено авансовий платіж в
розмірі 50000,00 грн. в якості плати за
товар, який передається у лізинг, що
підтверджується банківською випискою
від 18.08.2014р.

28.07.2011р. Лізинговою компанією
„Укрексімлізинг" перераховано ТОВ
„Алькор" 470000 грн. в якості плати за
„Пересувний сортувальний комплес" за
договором №26-07/11 від 26.07.2011р. та р/ф №79
від 27.07.2011р., що підтверджується
платіжним дорученням №9868 від 28.07.2011р.

29.08.2011р. між ТОВ „Алькор" та ДП ВАТ
„Державний експортно-імпортний банк
України" Лізингова компанія
„Укрексімлізинг" підписано акт
приймання-передачі обладнання по
договору купівлі-продажу №26-07/11 від
26.07.2011р. Загальна вартість обладнання
визначена в розмірі 413600,00 грн. В акті
зазначено про відсутність претензій
сторін одна до одної.

В той же день - 29.08.2011р. підписано акт
приймання-передачі предмету лізингу
між ДП ВАТ „Державний
експортно-імпортний банк України"
Лізингова компанія „Укрексімлізинг"
(лізингодавець) та ПП „Перлина
Поділля-2005" згідно договору
фінансового лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р.
Як вбачається з акту позивач передав, а
відповідач прийняв предмет лізингу
(живильник з бункером №012 V 14 м.куб., ПК
№421; бункер V 7м.куб. з транспортером L10м,
УКЛС-500, №954; грохот на рамі ГИС-42 СМД-104
№64, №393; транспортер стрічковий L15м,
С-989, №407; транспортер стрічковий L10м,
В-500, №124; транспортер стрічковий L15м
В-500, №217; транспортер стрічковий L15м
В-500, №321; транспортер стрічковий L15м,
В-500, №329; транспортер стрічковий L15м,
В-500, №712) загальною вартістю 470000,00 грн.

У вказаному акті приймання-передачі
зазначено про відсутність ушкоджень та
претензій, а також відповідність
предмету лізингу додатку №1
(специфікація предмету лізингу)
договору фінансового лізингу №5/11-ФЛ
від 26.07.2011р.

Також передача позивачем товару
відповідачу на підставі договору
№5/11-ФЛ від 26.07.2011р. підтверджується
видатковою накладною № РН-0000009 від
29.08.2011р. на загальну суму 413600,00 грн. (з
урахуванням листа від 30.08.2011р. №70 про
виправлення описки в номері договору)
та довіреністю № 20 від 29.08.2011р. на
отримання товару, виданої на ім'я
ОСОБА_10

27.10.2011р. між ТОВ „Алькор", ЛК
Укрексімлізинг" та ПП „Перлина-Поділля
2005" підписано акт №49 здачі-приймання
робіт (надання послуг) до договору
№26-07/11 купівлі-продажу від 26.07.2011р., в
якому визначено, що виконавцем були
проведені роботи, а замовник та
лізингоодержувач прийняв виконання
робіт, а саме доставка та
пусконалагоджувальні роботи загальною
вартістю 56400,00 грн. В акті вказано, що
сторони претензій одна до одної не
мають.

Позивачем для сплати відповідачем
лізингових платежів по договору в
період з 22.09.2011р. по 25.07.2014р. були
виставлені рахунки-фактури про сплату
лізингових платежів на загальну суму
597187,94 грн. (з урахування авансового
платежу в розмірі 50000,00 грн.).

Відповідачем за період з 26.09.2011р. по
30.10.2013р. було здійснено лізингових
платежів на суму 2055297,91 грн. (з
урахування авансового платежу), що
підтверджується платіжними
дорученнями, наявними в матеріалах
справи.

Листом від 05.11.2013р. за №093 (з урахуванням
письмового пояснення від 13.11.2014р. щодо
здійснення технічної помилки в номері
та даті договору) позивачем було
повідомлено відповідача, що на
підставі п. 4.4. договору фінансового
лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р. грошові
кошти в розмірі 4839,49 грн. сплачені
згідно платіжного доручення №1486 від
30.10.2013р. та 15555,00 грн., сплачені згідно
платіжного доручення №1487 від 31.10.2013р.
зараховуються в рахунок погашення пені
за договором №5/11-ФЛ від 26.07.2011р.

Також листом від 10.07.2014р. за №30 позивач
повідомив відповідача, що отримані
грошові кошти від ПП „Перлина
Поділля-2005" згідно платіжних доручень
№1592 від 02.07.2014р. на суму 5000,00 грн. та №1590
від 02.07.2014р. на суму 15555,00 грн. відповідно
до п. 4.4. договору фінансового лізингу
№5/11-ФЛ від 26.07.2011р. зараховуються в
рахунок погашення пені по договору
№5/11-ФЛ від 26.07.2011р.

У зв'язку із неналежним виконанням
відповідачем своїх грошових
зобов'язань за договором фінансового
лізингу, станом на 13.08.2014р. у
відповідача утворилася заборгованість
в розмірі 391890,03 грн., яку позивач
просить стягнути на його користь.

Також у зв'язку із невиконанням своїх
грошових зобов'язань за договором та
неодноразовим простроченням платежів,
позивачем заявлено до стягнення: 30317,14
грн. пені; 38392,62 грн. інфляційних втрат
та 14268,93 грн. - 3% річних.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов до наступних
висновків.

Відповідно до ст. 202 та ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Загальні положення про лізинг
містяться в параграфі 5 глави 30
Господарського кодексу України та
параграфі 6 глави 56 Цивільного кодексу
України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 292
Господарського кодексу України лізинг
- це господарська діяльність,
спрямована на інвестування власних чи
залучених фінансових коштів, яка
полягає в наданні за договором лізингу
однією стороною (лізингодавцем) у
виключне користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів.

За умовами ст. 806 ЦК України, за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються
загальні положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом,
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж та положення про
договір поставки, якщо інше не
встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини між дочірнім
підприємством відкритого акціонерного
товариства „Державний
експортно-імпортний банк України"
Лізингова компанія „Укрексімлізинг"
(лізингодавець) та приватним
підприємством „Перлина Поділля-2005"
(лізингоодержувач) виникли на підставі
договору фінансового лізингу № 5/11-ФЛ
від 26.07.2011р., відповідно до умов якого
лізингодавець зобов'язався придбати
від свого імені у власність та передати
лізингоодержувачу на умовах
фінансового лізингу „Пересувний
сортувальний комплекс", рік
встановлення 2011, що був у використанні
в кількості 1 (одна) одиниця (далі -
предмет лізингу), а лізингоодержувач
зобов'язався сплатити лізингодавцю
авансовий платіж в розмірі і порядку,
визначеному пунктом 2.2. цього договору,
та прийняти предмет лізингу у лізинг.

Особливості правовідносин, які
виникають між сторонами при укладенні
договору фінансового лізингу
визначені спеціальною нормою права, а
саме, Законом України „Про фінансовий
лізинг".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг" фінансовий лізинг -
це вид цивільно-правових відносин, що
виникають із договору фінансового
лізингу. За договором фінансового
лізингу лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про
фінансовий лізинг" відносини, що
виникають у зв'язку з договором
фінансового лізингу, регулюються
положеннями Цивільного кодексу
України про лізинг, найм (оренду),
купівлю-продаж, поставку з урахуванням
особливостей, що встановлюються цим
Законом.

Як стверджує позивач за зустрічним
позовом, укладений між сторонами
договір фінансового лізингу № 5/11-ФЛ
від 26.07.2011р. суперечить вимогам чинного
законодавства, оскільки на момент
укладення лізингової угоди, ДП ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" Лізингова компанія
"Укрексімлізинг" не набуло право
власності на предмет лізингу. За таких
обставин, вважає, що спірний договір
підлягає визнанню недійсним на
підставі ч. 1 ст. 203 та ст. 215 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
інтересам держави і суспільства, його
моральним засадам.

При цьому, ст. 6 ЦК України визначено, що
сторони мають право врегулювати у
договорі, який передбачений актами
цивільного законодавства, свої
відносини, які не врегульовані цими
актами. Сторони в договорі можуть
відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд. Разом з тим, сторони в договорі
не можуть відступити від положень
актів цивільного законодавства, якщо в
цих актах прямо вказано про це, а також
у разі, якщо обов'язковість для сторін
положень актів цивільного
законодавства випливає з їх змісту або
із суті відносин між сторонами.

Судом береться до уваги, що в договорі
фінансового лізингу сторони узгодили
строк укладення договору поставки
предмету лізингу, зокрема, п. 2.3
договору визначено, що лізингодавець
(ДП ВАТ „Державний експортно-імпортний
банк України" ЛК „Укрексімлізинг")
зобов'язаний у відповідності до
специфікації та умов заключити договір
поставки предмету лізингу протягом не
більш, ніж 5 робочих днів з моменту
сплати лізингоодержувачем (ПП
„Перлина Поділля-2005") авансового
платежу. З цією метою лізингодавець
укладає договір поставки з товариством
з обмеженою відповідальністю „Алькор"
(продавець).

Отже, в договорі фінансового лізингу
сторони погодили, що передумовою
укладення договору поставки предмету
лізингу є сплата лізингоодержувачем
авансового платежу, а також узгодження
між сторонами специфікації товару,
який передається у лізинг.

Із матеріалів справи слідує, що
лізингоодержувач здійснив сплату
авансового платежу (50000,00 грн.) 27.07.2011р.,
що підтверджується банківською
випискою від 18.08.2014р. При цьому, договір
купівлі-продажу предмету лізингу був
укладений 26.07.2011р., тобто, навіть раніше,
ніж визначено п. 2.3. договору
фінансового лізингу.

Також судом враховується, що
особливістю договору фінансового
лізингу є те, що лізингодавець перед
тим, як передати майно у лізинг
зобов'язується набути його у власність
у продавця (постачальника) відповідно
до встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов, після чого
передає його у користування
лізингоодержувачу на визначений строк
за встановлену плату. Тобто, перед тим,
як набути у власність річ для подальшої
її передачі у лізинг, лізингодавець
обов'язково повинен узгодити із
лізингоодержувачем специфікацію
товару. Як вбачається з матеріалів
справи, специфікація товару, який
передається у лізинг сторонами
визначена у додатку №1 до договору
фінансового лізингу від 26.07.2011р., що в
свою чергу виключає можливість
укладення договору купівлі-продажу та
відповідно набуття права власності на
предмет лізингу лізингодавцем до
моменту укладення договору
фінансового лізингу.

При цьому, п. 4.4. договору
купівлі-продажу предмету лізингу
передбачено, що право користування та
розпорядження на товар переходить від
продавця до покупця за умови сплати
повної вартості товару та підписання
акту приймання-передачі.

Між покупцем та продавцем було
проведено належні розрахунки, що
підтверджується платіжним дорученням
№9868 від 28.07.2011р. на суму 470000,00 грн. Право
власності на предмет лізингу
відповідач за зустрічним позовом набув
відповідно до умов договору
купівлі-продажу з моменту підписання
акту приймання-передачі за договором
купівлі-продажу від 29.08.2011р.

Як вбачається із наявних у справі
документів, в той же день - 29.08.2011р.
отриманий предмет лізингу було
передано у фінансовий лізинг позивачу
за зустрічним позовом, що
підтверджується актом
приймання-передачі за договором
фінансового лізингу від 29.08.2011р.

Судом також береться до уваги, що в акті
приймання-передачі предмету лізингу
від 29.08.2011р., який підписаний сторонами
та відповідно до якого позивач
(відповідач за зустрічним позовом)
передав, а відповідач (позивач за
зустрічним позовом) прийняв предмет
лізингу, зазначено про відсутність
претензій та відповідність предмету
лізингу додатку №1 (специфікація
предмету лізингу) договору фінансового
лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р.

З матеріалів справи слідує, що після
укладення договору фінансового
лізингу та до моменту фактичної
передачі позивачу за зустрічним
позовом предмету лізингу, на виконання
та відповідно до умов вказаного
договору, відповідач за зустрічним
позовом набув право власності на майно,
яке в подальшому було передано у
лізинг. Тобто, на момент передачі майна
у лізинг лізингоодержувачу предмет
лізингу належав лізингодавцю на праві
власності.

При цьому, норми чинного законодавства,
зокрема, ст. 1 Закону України "Про
фінансовий лізинг", а також умови
укладеного між сторонами договору
№5/11-ФЛ від 26.07.2011р. не ставлять в
залежність укладення договору
фінансового лізингу від факту набуття
лізингодавцем права власності на річ,
яка передається у лізинг саме на момент
укладення такого договору.

Враховуючи положення укладеного між
сторонами договору фінансового
лізингу, яким визначено умови і строки
придбання та передачі майна у
фінансовий лізинг, суд доходить
висновку, що ДП ПАТ "Державний
експортно-імпортний банк України" ЛК
"Укрексімлізинг" в порядку і строки,
визначені договором придбав від свого
імені у власність та передав ПП
„Перлина Поділля-2005" у фінансовий
лізинг предмет лізингу - обладнання
згідно специфікації, що визначена в
додатку №1 до договору фінансового
лізингу.

Також судом береться до уваги заява
представника відповідача за
зустрічним позовом (вих. №056 від
11.11.2014р.) про застосування строків
позовної давності.

Частинами 3 та 4 ст. 267 ЦК України
передбачено, що позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою до винесення
ним рішення. Сплив позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі, є підставою для
відмови у позові.

Законом не встановлено вимог щодо
форми заяви сторони про сплив позовної
давності. Відтак її може бути викладено
у відзиві на позов або у вигляді
окремого клопотання, письмового чи
усного (підпункт 2.1 пункту 2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013р. №10 „Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів").

Відповідно до п. 2.8. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013р. №11 „Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" щодо вимог, пов'язаних з
визнанням правочинів недійсними,
застосовується загальна позовна
давність (стаття 257 ЦК України, з
урахуванням водночас наведеного в
підпунктах 2 і 3 пункту 5 Перехідних та
прикінцевих положень Закону України
"Про внесення змін до деяких законів
України щодо вдосконалення порядку
здійснення судочинства" від 20.12.2011 №
4176-VI).

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна
позовна давність встановлюється
тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила
(ч. 1 ст. 261 ЦК України).

При цьому, судом береться до уваги п. 12
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
27.10.2014р. №01-06/1666/14 "Про доповнення
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2011
№ 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду
України, прийняті за результатами
перегляду судових рішень
господарських судів", яким визначено,
що для юридичної особи (суб'єкта
підприємницької діяльності) як сторони
правочину (договору) днем початку
перебігу позовної давності за позовом
про визнання правочину (договору)
недійсним слід вважати день вчинення
правочину (укладання договору),
оскільки він збігається із днем, коли
особа довідалася або могла довідатися
про порушення свого права (постанови
від 19.08.2014 № 5013/492/12 та від 02.09.2014 №
915/1437/13).

Судом враховується, що на момент
укладення договору фінансового
лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р. позивач за
зустрічним позовом був обізнаний про
те, що лізингодавець не мав права
власності на предмет лізингу, про що
свідчить п. 2.3. договору, в якому сторони
узгодили строк укладення договору
поставки предмету лізингу (протягом не
більш, ніж 5 робочих днів з моменту
сплати лізингоодержувачем авансового
платежу).

Таким чином, строк позовної давності
про визнання недійсним договору
фінансового лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р.
починає відлік з 26.07.2011р. та
закінчується 25.07.2014р. Оскільки
зустрічна позовна заява була подана
через канцелярію суду 14.08.2014р., ПП
„Перлина Поділля-2005" пропущено строк
позовної давності, що є підставою для
відмови в позові.

Отже, враховуючи вищенаведене,
посилання позивача за зустрічним
позовом на відсутність у ДП ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" ЛК "Укрексімлізинг" права
власності на предмет лізингу на момент
укладення спірного договору, як на
підставу визнання його недійсним є
необґрунтовані та безпідставні,
оскільки при укладенні договору
фінансового лізингу сторони визначили
порядок та строки придбання у
власність лізингодавцем предмету
лізингу. Крім того, судом береться до
уваги, що спеціальною нормою - Законом
України "Про фінансовий лізинг" не
встановлено такого обов'язкового
критерію, як наявність у лізингодавця
права власності на предмет лізингу під
час укладення відповідного договору.

Таким чином, суд доходить до висновку,
що оспорюваний договір укладений в
порядку та на умовах, визначених
законом, був направлений на виникнення
правових наслідків, обставини щодо
того, що він укладений із порушенням
норм чинного законодавства відсутні,
доказів існування таких обставин в
розумінні ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем за зустрічним позовом не
надано, тому у суду відсутні підстави
визнавати спірний договір фінансового
лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р. недійсним.

З огляду на вищевикладене, а також
враховуючи пропуск позовної давності
за зустрічною позовною вимогою, про що
подано заяву відповідача (ДП ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" ЛК "Укрексімлізинг"), в
зустрічному позові про визнання
недійсним договору фінансового
лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р. необхідно
відмовити.

Оскільки договір фінансового лізингу
№5/11-ФЛ від 26.07.2011р. є дійсним та діючим
на момент вирішення спору, такий
договір породжує для сторін відповідні
права та обов'язки.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується із ч. 1 ст.
173 Господарського кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону
України "Про фінансовий лізинг"
лізингоодержувач зобов'язаний вчасно
сплачувати лізингові платежі.

Обов'язок лізингоодержувача своєчасно
і в повному обсязі сплачувати
визначені статтею 4 договору лізингові
платежі передбачено у п. 4.1. договору
фінансового лізингу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Додатком №2 до договору встановлено
графік лізингових платежів, який
29.08.2011р. було викладено в новій редакції
згідно договору про внесення змін і
доповнень №1 до договору фінансового
лізингу №5/11-ФЛ. Як вбачається із
графіку лізингових платежів строк
сплати визначено до 1-го числа місяця
наступного за місяцем, в якому
виставлено рахунки-фактури.

Разом з тим, п. 4.3 договору передбачено,
що лізингові платежі підлягають сплаті
лізингоодержувачем за кожний поточний
місяць у період сплати лізингового
платежу, а саме: до 14:00 год. п'ятого числа
наступного місяця, який настає за
поточним місяцем в якому підписаний
акт приймання-передачі предмету
лізингу.

Щомісячний лізинговий платіж
здійснюється лізингоодержувачем на
підставі рахунку-фактури лізингодавця,
який надається лізингоодержувачу
кожного 25-30 числа поточного місяця. До
рахунку-фактури повинен додаватися
розрахунок розміру лізингового
платежу. Лізингоодержувач зобов'язаний
сплатити лізингодавцю зазначену у
рахунку-фактурі суму, навіть якщо він
не згоден з її розміром (абз. 3 п. 4.1
договору).

Позивачем в період з 22.09.2011р. по 25.07.2014р.
були виставлені відповідачу
рахунки-фактури про сплату лізингових
платежів на загальну суму 597187,94 грн. (з
урахуванням авансового платежу в
розмірі 50000,00 грн.).

Судом не беруться до уваги доводи
відповідача про те, що станом на 05.08.2014р.
сума до сплати становить 552026,63 грн.,
оскільки таке твердження
спростовується наявними у справі
рахунками-фактурами.

Відповідачем за період з 26.09.2011р. по
30.10.2013р. було здійснено лізингових
платежів на суму 205297,91 грн. (з
урахуванням авансового платежу), що
підтверджується платіжними
дорученнями, наявними в матеріалах
справи.

З приводу твердження відповідача, що
останнім було перераховано позивачу
246247,40 грн., а також безпідставного
зарахування позивачем в рахунок
погашення пені грошових коштів в
розмірі 40949,49 грн. судом враховується
таке.

Відповідно до п. 4.4. договору грошові
вимоги лізингодавця підлягають
задоволенню з отриманих від
лізингоодержувача платежів у такій
черговості:

а) відшкодування витрат, пов'язаних з
отриманням від лізингоодержувача
предмета лізингу, якщо такі витрати
матимуть місце;

б) сплата штрафу, передбаченого п. 11.3.
договору, якщо відповідне порушення з
боку лізингоодержувача матиме місце;

в) сплата пені за прострочення
лізингового платежу, якщо таке
прострочення матиме місце;

г) відшкодування розміру франшизи,
передбачені умовами договору
майнового страхування предмета
лізингу, у разі настання страхового
випадку;

д) сплата прострочених лізингових
платежів, якщо таке прострочення
матиме місце;

е) сплата регулярних (строкових)
лізингових платежів;

є) відшкодування збитків, спричинених
порушенням лізингоодержувачем своїх
обов'язків згідно цього договору, якщо
таке порушення матиме місце.

Крім того, пунктом 11.1. договору
передбачено, що сплата пені
здійснюється у день сплати лізингових
платежів або в будь-який інший день за
згодою або на вимогу лізингодавця.
Сплата пені не звільняє
лізингоодержувача від виконання
простроченого грошового зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом від 05.11.2013р. за №093 (з урахуванням
письмового пояснення від 13.11.2014р. щодо
здійснення технічної помилки в номері
та даті договору) позивачем було
повідомлено відповідача, що на
підставі п. 4.4. договору фінансового
лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р. грошові
кошти в розмірі 4839,49 грн. сплачені
згідно платіжного доручення №1486 від
30.10.2013р. та 15555,00 грн., сплачені згідно
платіжного доручення №1487 від 31.10.2013р.
зараховуються в рахунок погашення пені
за договором №5/11-ФЛ від 26.07.2011р.

Також листом від 10.07.2014р. за №30 позивач
повідомив відповідача, що отримані
грошові кошти від ПП „Перлина
Поділля-2005" згідно платіжних доручень
№1592 від 02.07.2014р. на суму 5000,00 грн. та №1590
від 02.07.2014р. на суму 15555,00 грн. відповідно
до п. 4.4. договору фінансового лізингу
№5/11-ФЛ від 26.07.2011р. зараховуються в
рахунок погашення пені по договору
№5/11-ФЛ від 26.07.2011р.

Враховуючи зазначене, позивачем
правомірно було зараховано кошти в
розмірі 40949,49 грн. в рахунок погашення
пені.

При цьому, твердження відповідача про
те, що будь-яка сплата платежів
проводиться лише на підставі
рахунку-фактуру є безпідставним,
оскільки спростовується п. 4.1. договору,
з якого вбачається, що пеня до складу
лізингового платежу не входить.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає як
порушення зобов'язання.

Зважаючи на викладене, суд приходить до
висновку, що відповідач допустив
порушення умов договору фінансового
лізингу №5/11-ФД від 26.07.2011р. в частині
неналежного виконання зобов'язань по
оплаті лізингових платежів. Тому
позовні вимоги про стягнення
заборгованості в розмірі 391890,03 грн.
заявлені обґрунтовано,
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається,
що зобов'язання сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції, є втратами пов'язаними з
інфляційними процесами в державі за
час прострочення виконання
зобов'язання боржником, а три процента
річних є за своєю правовою природою
платою за користування коштами, що не
були своєчасно сплачені боржником.

Згідно листа Верховного Суду України
„Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" від 03.04.1997р.
№62-97р., відповідно до якого індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Судом приймається до уваги, що індекс
інфляції, який характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, визначається Держкомстатом за
період, який становить один місяць, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції обчислюється виходячи з суми
боргу, що мав місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013 р. „Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" індекс інфляції -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць.

Таким чином, нарахування індексу
інфляції можливе лише на суму
простроченої заборгованості, яка
існувала не менше як на один місяць та у
порядку відповідальності боржника за
порушення грошового зобов'язання.

Крім того, сума боргу з урахуванням
індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція).

Позивачем обґрунтовано заявлено до
стягнення інфляційні втрати в розмірі
38392,62 грн. за період з 06.11.2013р. по 05.08.2014р.
Тому заявлена сума інфляційних втрат
підлягає стягненню з відповідача.

Також позивачем правомірно нараховано
3% річних в сумі 14268,93 грн. за період з
06.01.2012р. по 13.08.2014р. При цьому,
нарахування 3% річних здійснено по
кожному періоду наявності
заборгованості з урахуванням розміру
боргу за вказаний період та проведених
проплат. Тому заявлена до стягнення
сума 3% річних підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
відшкодування збитків та сплата
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
визначено, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється
договором або актом цивільного
законодавства.

Сторони п. 11.1. договору передбачили, що
за прострочення будь-яких грошових
зобов'язань за цим договором
лізингоодержувач сплачує лізингодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діє у період існування
прострочених сум до оплати за кожен
календарний день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Проте сторони в п. 11.1. договору
узгодили, що нарахування пені
здійснюється починаючи з наступного
календарного дня після дати, коли
відповідне грошове зобов'язання мало
бути виконаним, і по день виконання
лізингоодержувачем простроченого
зобов'язання включно.

Разом з тим, як вбачається із письмових
заперечень позивача від 03.11.2014р.
заявлена до стягнення пеня в розмірі
30317,14 грн. відноситься до періоду
нарахування з 25.02.2014р. по 13.08.2014р. і на
дату подання позову (25.06.20214р.) початок
нарахування не перевищував
шестимісячного строку.

Як вбачається із поданого розрахунку
пені, позивачем було враховано розміру
боргу за кожний період наявності
заборгованості та проведені проплати.
Тому заявлена до стягнення сума пені в
розмірі 30317,14 грн. підлягає
задоволенню.

Отже, з урахуванням вищенаведеного
первісні позовні вимоги про стягнення
474868,72 грн., з яких: 391890,03 грн. - основний
борг; 30317,14 грн. - пеня; 38392,62 грн. -
інфляційні втрати; 14268,93 грн. - 3% річних є
обґрунтовані, підтверджені доказами,
наявними в матеріалах справи, тому
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір у справі за подання первісного
позову покладається на відповідача у
зв'язку з задоволенням первісного
позову. Судовий збір за подання
зустрічного позову покладається
позивача за зустрічним позовом у
зв'язку з відмовою в задоволенні
зустрічних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 15, 33, 43, 44, 49, 82, 84, 85,
115, 116 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І
Ш И В:

Позов дочірнього підприємства ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" Лізингова компанія
"Укрексімлізинг" м. Київ до приватного
підприємства "Перлина-Поділля-2005"
Хмельницька область,
Кам'янець-Подільський район, смт. Стара
Ушиця про стягнення 474868,72 грн., з яких:
391890,03 грн. - основний борг; 30317,14 грн. -
пеня; 38392,62 грн. - інфляційні втрати; 14268,93
грн. - 3% річних задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства
"Перлина-Поділля-2005" (Хмельницька
область, Кам'янець-Подільський район,
смт. Стара Ушиця, вул. Радянська, 2, оф. 32,
) на користь дочірнього
підприємства публічного акціонерного
товариства "Державний
експортно-імпортний банк України"
Лізингова компанія "Укрексімлізинг" (м.
Київ, вул. Воровського, 11, ) 391890,03 грн. (триста дев'яносто одна
тисяча вісімсот дев'яносто гривень 03
коп.) грн. основного боргу, 30317,14 грн.
(тридцять тисяч триста сімнадцять
гривень 14 коп.) пені, 38392,62 грн. (тридцять
вісім тисяч триста дев'яносто дві
гривні 62 коп.) інфляційних втрат, 14268,93
грн. (чотирнадцять тисяч двісті
шістдесят вісім гривень 93 коп.) 3%
річних, 9497,37 грн. (дев'ять тисяч
чотириста дев'яносто сім гривень 37 коп.)
витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

У зустрічному позові приватного
підприємства "Перлина-Поділля-2005"
Хмельницька область,
Кам'янець-Подільський район, смт. Стара
Ушиця до дочірнього підприємства ПАТ
"Державний експортно-імпортний банк
України" Лізингова компанія
"Укрексімлізинг" м. Київ про визнання
недійсним договору фінансового
лізингу №5/11-ФЛ від 26.07.2011р. відмовити.

Повне рішення складено 17.11.2014р.

Головуючий суддя
О.Є. Танасюк

Суддя
В.В.
Виноградова

Суддя
С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу, - м. Київ, вул. Воровського,
11;

3 - відповідачу. смт.Стара Ушиця, вул.
Радянська, 2 оф . 32.