ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24.11.2014
Справа № 908/5118/14

Cуддя Зінченко Н.Г., розглянувши
позовні матеріали за позовом Фізичної
особи ОСОБА_1, (69035, АДРЕСА_1)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транспортна
компанія «Спрінт-Авто», (69089, м.
Запоріжжя, вул. Сковороди, буд. 197)

про визнання недійсним рішення
загальних зборів Товариства

ВСТАНОВИВ:

21.11.2014 р. до господарського суду
Запорізької області надійшла позовна
заява б/н від 17.11.2014 р. (вх. №
5331/09-05/14 від 21.11.2014 р.) Фізичної особи
ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транспортна компанія «Спрінт-Авто», м.
Запоріжжя про визнання недійсним
рішення Загальних зборів учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транспортна
компанія «Спрінт-Авто», оформлене
протоколом зборів учасників ТОВ
«Спрінт-Авто» № 1/11 від 30.03.2011 р.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду
якщо до позовної заяви не подано
доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

Розглянувши матеріали позовної
заяви та з'ясувавши підстави для
повернення позовної заяви, передбачені
нормами Господарського процесуального
кодексу України, суд дійшов висновку,
що слід повернути позовну заяву без
розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК
України, виходячи з наступного.

Згідно зі ст., ст. 54, 57 ГПК України
зміст, форма та додатки до позовної
заяви повинні відповідати приписам
вказаної норми законодавства.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплати за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місті їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

У відповідності до вимог ГПК України
сплата судового збору є обов'язковою, а
при відсутності доказів сплати позовна
заява підлягає поверненню.

Приписами ст. 57 ГПК України
встановлено, що до позовної заяви
додаються документи, які підтверджують
сплату судового збору (п. 3 ч. 1).

З 01.11.2011 р. набув чинності Закон України
«Про судовий збір» № 02/163-48 від
08.07.2011 р., відповідно до ч. 1 ст. 4 якого
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Прохальна частина позовної заяви
б/н від 17.11.2014 р. (вх. № 5331/09-05/14
від 21.11.2014 р.) містить вимогу
немайнового характеру про визнання
недійсним рішення Загальних зборів
учасників ТОВ «Транспортна компанія
«Спрінт-Авто», оформлене протоколом
зборів учасників ТОВ «Спрінт-Авто» №
1/11 від 30.03.2011 р.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
№ 719-VІІ від 16.01.2014 р. на 2014
рік мінімальна заробітна плата у
місячному розмірі з 1 січня встановлена
в сумі 1218,00 грн.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини 2
статті 4 Закон України «Про судовий
збір» ставка судового збору за подання
до господарського суду позовної заяви
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати (1218,00
грн.).

Таким чином, заявлена позивачем у
даному позові вимога повинна бути
оплачена державним митом в розмірі 1218,00
грн.

До позовної заяви б/н від 17.11.2014 р. (вх. №
5331/09-05/14 від 21.11.2014 р.) позивачем не
надано належних доказів сплати
судового збору у встановлених порядку
і розмірі, що підтверджується актом
господарського суду Запорізької
області від 21.11.2014 р. вх. № 5331/0905/14 про
неотримання зазначеного в пункті 1
додатків до позовної заяви оригіналу
платіжного доручення про сплату
судового збору. Додана до позовної
заяви квитанція № 0920035 від 19.11.2014 р.
свідчить лише про сплату 12,18 грн.
комісії за прийом платежів.

Інших доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі
позивачем суду не надано.

Також суд звертає увагу позивача, що
відповідно до ст. 36 ГПК України
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Вимоги до оформлювання документів,
порядок засвідчення їх копій, що
подаються до суду, визначено пунктом 5.27
Національного стандарту України ДСТУ
4163-2003 "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації", затвердженого Наказом
Держспоживстандарту України № 55 від
07.04.2003 р.

Зокрема, готуючи та оформлюючи
документи, заявник, згідно з вказаним
стандартом, відмітку про засвідчення
копії документа повинен складати зі
слів: "Згідно з оригіналом", назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Як вбачається зі змісту розділу V
"Докази" ГПК України, належними та
допустимими доказами, про які йдеться у
Господарському процесуальному кодексі
України, є саме належним чином завірені
письмові докази, а не їх фотокопії, які
взагалі ніким не завірені (не містять
підпису повноваженої особи позивача,
який скріплений печаткою
підприємства).

До позовної заяви додатки (крім доказів
направлення позовної заяви
відповідачеві і третій особі) додані
лише у вигляді фотокопій документів,
які завірені не у встановлений законом
спосіб, що свідчить про невиконання
позивачем вимог ст. 36 та п. 4 ч. 1 ст. 57 ГПК
України.

Зазначені обставини перешкоджають
суду вчинити передбачені нормами
Господарського процесуального кодексу
України дії по підготовці справи до
судового розгляду та є підставами для
повернення позовної заяви позивачу.

У відповідності до п. 3.5 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
України щодо форми, змісту і додатків
до позовної заяви тягне за собою
наслідки, передбачені статтею 63 ГПК
України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити
заявнику, що у відповідності до ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з ним
у господарський суд у загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, ст. 86
Господарського процесуального
кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи
ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транспортна компанія «Спрінт-Авто»,
м. Запоріжжя про визнання
недійсним рішення Загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транспортна
компанія «Спрінт-Авто», оформлене
протоколом зборів учасників ТОВ
«Спрінт-Авто» № 1/11 від 30.03.2011 р., та
додані до неї документи повернути
позивачу без розгляду.

Копію даної ухвали направити
сторонам у справі, ОСОБА_3 (69118, АДРЕСА_2)
та Державному реєстратору
Реєстраційної служби Запорізького
міського управління юстиції (69096, м.
Запоріжжя, вул. Бородинська,
буд. 1-А).

Додаток: на 20и аркушах, у тому числі:
оригінали фіскальних чеків № 1228, № 1229
і № 1231 від 20.11.2014 р., оригінали
описів вкладення до цінного листа від
20.11.2014 р., оригінал акту господарського
суду Запорізької області від 21.11.2014 р.
вх. № 5331/09-05/14 про нетримання
документів.

Суддя
Н.Г.Зінченко