ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2014 року Справа № 46/248-06
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Остапенка
М.І.,суддів:Гончарука П.А., Стратієнко
Л.В.розглянувши касаційні
скаргиОб`єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Товариство
"Пушкінський в`їзд, 6" та Харківської
міської радина постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
22.09.2014 рокуу справі за
позовомОб`єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Товариство
"Пушкінський в`їзд, 6"до1. Харківської
міської ради в особі управління
комунального майна та приватизації
Департаменту економіки та
комунального майна Харківської
міської ради, 2. Харківська міська рада
треті особи:1. ОСОБА_5, 2. адвокат
ОСОБА_6провизнання недійсним
розпорядження та визнання недійсним
права власності

В С Т А Н О В И
В:

у червні 2006 року, Об`єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Товариство "Пушкінський в`їзд,
6" звернулось до господарського суду з
позовом до Харківської міської ради в
особі управління комунального майна та
приватизації Департаменту економіки
та комунального майна Харківської
міської ради про визнання недійсними
розпорядження Харківського міського
голови від 23.09.2005 року № 2270 та № 3104 від
28.11.2005 року, якими визнано право
власності на нежитлові напівпідвальні
приміщення № 39-45, 44а цокольного
поверху № 52, 52а багатоквартирного
будинку АДРЕСА_1 за Харківською
територіальною громадою в особі
Харківської міської ради та визнання
за позивачем права власності на
нежитлові приміщення в
напівпідвальній частині житлового
будинку літ. "А-5" загальною площею 1208,3
кв.м. по АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11.07.2006 року
залучено до участі у справі у якості
другого відповідача Харківську міську
раду, а у якості третьої особи - ОСОБА_6.

Заявою від 02.06.2009 року позивач уточнив
свої вимоги, у якій просив визнати
недійсними розпорядження Харківського
міського голови від 23.09.2005 року № 2270та
№ 3104 від 28.11.2005 року, визнати за ним
право власності на спірні нежитлові
приміщення за адресою : АДРЕСА_1 та
визнати недійсним договір оренди
нежитлових приміщень № 1568 від 17.10.2005
року, укладений між Управлінням
комунального майна та приватизації і
ОСОБА_6

Рішенням цього ж суду від 12.08.2009 року
позов задоволено частково. Визнано
недійсними розпорядження Харківського
міського голови від 23.09.2005 року № 2270 та
№ 3104 від 28.11.2005 року, визнано за
позивачем право власності на нежитлові
приміщення в напівпідвальній частині
житлового будинку літ. "А-5" площею 1208,3
м2, розташовані в АДРЕСА_1, а в решті
позову відмовлено.

За наслідками перегляду справи в
апеляційному порядку, постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 21.06.2011 року
рішення місцевого господарського суду
залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.04.2014 року, прийнятої за
наслідками розгляду касаційної скарги
ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції
та постанову апеляційного
господарського суду скасовано, а
справу передано на новий судовий
розгляд.

Під час повторного розгляду справи,
рішенням господарського суду
Харківської області від 17.06.2014 року
позов задоволено частково та
постановлено про визнання недійсними
розпоряджень Харківського міського
голови від 23.09.2005 року № 2270 та № 3104 від
28.11.2005 року та визнано за ОСББ
"Товариство "Пушкінський в`їзд, 6" право
власності на спірні нежитлові
приміщення загальною площею 1208,3 кв.м.
за адресою : АДРЕСА_1. В решті позову
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014 року
рішення суду першої інстанції в
частині визнання за позивачем права
власності на частину вказаного
приміщення площею 27,9 кв.м скасовано та
в позові у цій частині відмовлено. У
решті рішення місцевого
господарського суду залишено без змін.

Постановлені у справі судові рішення
оскаржено у касаційному порядку й
ухвалами Вищого господарського суду
України від 10.11.2014 року порушено
касаційне провадження за касаційними
скаргами позивача та Харківської
міської ради, у яких вони посилаються
на неправильне застосування судами
норм матеріального та процесуального
права і просять: Харківська міська рада
постановлені у справі судові рішення
скасувати та постановити нове рішення
про відмову у позові, а позивач -
скасувати постанову апеляційного
господарського суду у частині відмови
у повному задоволенні його позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника третьої особи,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у касаційних
скаргах доводи, судова колегія вважає,
що скарги підлягають частковому
задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно статті 1 Закону України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", суть приватизації державного
житлового фонду полягає у відчуженні
на користь громадян України, а отже, у
їхню власність як квартир (будинків),
кімнат у квартирах та одноквартирних
будинках, де мешкають два і більше
наймачів, так і належних до них
господарських споруд і приміщень
(підвалів, сараїв тощо) державного
житлового фонду.

Визнаючи за громадянами право на
приватизацію державного житлового
фонду цей Закон врегульовує також і
відносини, пов'язані з виникненням,
оформленням та набуттям права
приватної власності на квартири та
інші об'єкти приватизації державного
житлового фонду.

Зокрема, відповідно до п. 2 ст. 10 Закону
України "Про приватизацію державного
житлового фонду", одночасно з
приватизацією громадянами квартир, що
засвідчується єдиним документом
-свідоцтвом про право власності на
квартиру, вони стають власниками і
допоміжних приміщень, як об'єктів права
спільної власності співвласників
багатоквартирного будинку, тобто ці
приміщення є їх спільним майном.

Для підтвердження такого права,
набутого у спосіб, визначений Законом
України "Про приватизацію державного
житлового фонду" вчинення будь-яких
інших додаткових юридичних дій не
потребується.

При цьому, з огляду на рівність всіх
суб'єктів права власності, у
багатоквартирних будинках, де не всі
квартири приватизовані чи
приватизовані повністю, власники
неприватизованих квартир і власники
приватизованих квартир
багатоквартирного будинку є
рівноправними співвласниками
допоміжних приміщень. Вони є рівними у
праві володіти, користуватися і
розпоряджатися допоміжними
приміщення.

Ніхто з власників квартир не має
пріоритетного права користуватися та
розпоряджатися цими приміщеннями, в
тому числі і у питаннях їх перебудови
та обладнання для власних потреб.

Правовий режим майна, що перебуває у
спільній власності власників квартир,
враховуючи і право розпоряджатися
допоміжними приміщеннями, до яких за
Правилами утримання жилих будинків та
прибудинкових територій, затверджених
наказом Державного комітету України з
питань житлово-комунального
господарства від 17 травня 2005 року N 76,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207,
віднесено приміщення, призначені для
забезпечення експлуатації будинку та
побутового обслуговування мешканців
будинку (сходові клітини, вестибюлі,
перехідні шлюзи, позаквартирні
коридори, колясочні, кладові,
сміттєкамери, горища, підвали, шахти і
машинні відділення ліфтів,
вентиляційні камери та інші технічні
приміщення); технічне обладнання
багатоквартирного будинку інженерні
комунікації та технічні пристрої, які
необхідні для забезпечення санітарно
гігієнічних умов та безпечної
експлуатації квартир (загальні
будинкові мережі тепло-, водо-, газо-,
електропостачання, бойлерні та
елеваторні вузли, обладнання
протипожежної безпеки, вентиляційні
канали та канали для димовидалення,
обладнання ліфтів, центральних
розподільних щитів електропостачання,
елеваторних вузлів, елементи
благоустрою території, включаючи також
і конструктивні елементи будинків
(фундамент, несучі стіни та інше),
визначається приписами ст. 19 Законом
України "Про об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку", за якими
спільне майно співвласників
багатоквартирного будинку складається
з неподільного та загального майна.
Неподільне майно перебуває у їх
спільній сумісній власності і не
підлягає відчуженню, загальне майно - у
спільній частковій власності.

Право розпоряджатись допоміжними
приміщеннями мають лише співвласники у
межах, які встановлені окремим законом
чи цивільним законодавством, за яким
здійснення права спільної часткової
власності врегульовано ст. 358 ЦК
України, а спільної сумісної власності
ст. 369 ЦК України.

Тобто, за цими нормами суб'єктами
спільної чи часткової власності
допоміжних приміщень
багатоквартирного будинку є власники
приватизованих та неприватизованих
квартир, а не створене ними об'єднання,
повноваження якого полягають у
забезпечені і захисті прав членів
об'єднання, належному утриманні та
використанні неподільного і
загального майна, забезпеченні
своєчасного надходження коштів для
оплати всіх платежів, передбачених
законодавством та статутними
документами (ст. 4 Закону України "Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку").

Об'єднання є неприбутковою
організацією і не має на меті отримання
прибутку, за своїми зобов'язаннями
відповідає коштами і майном об'єднання,
яке може утворюватися зокрема з майна,
переданого йому членами об'єднання, чи
набутого на підставах не заборонених
законом.

За таких обставин, висновок
господарського суду першої інстанції
та апеляційного господарського суду
щодо наявності у позивача права
власності безпідставний, а судові
рішення про визнання за позивачем
права власності незаконні.

Скасовуючи судові рішення у цій
частині, судова колегія, враховуючи що
судами допущена лише неправильна
правова оцінка спірних правовідносин
вважає можливим не передавати справу
на новий судовий розгляд, а постановити
нове рішення про відмову у позові.

Не можуть залишатись без змін та
підлягають скасуванню судові рішення і
у частині відмови у визнанні недійсним
договору оренди № 1568 від 17.10.2005 року,
оскільки орендар за цим договором до
участі у справі у якості відповідача не
залучався, а висновки щодо
правомірності передачі нежитлових
приміщень в оренду суперечать
висновкам щодо неправомірності
набуття територіальною громадою права
на приміщення, яке є об'єктом оренди за
цим договором та права розпоряджатись
ним на свій розсуд.

В решті судові рішення щодо
неправомірності розпоряджень
Харківського міського голови про
власність на частину спірних приміщень
є правильними, оскільки відповідають
чинним правовим нормам , які виключають
можливість самочинного порушення
встановленого законом права власності
інших суб'єктів цих відносин.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 17.06.2014 року у
частині визнання за ОСББ "Товариство
"Пушкінський в`їзд, 6" права власності на
нежитлові приміщення в
напівпідвальній частині житлового
будинку літ. "А-5" площею 1208,3 кв.м. по
АДРЕСА_1 та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
22.09.2014 року у цій частині щодо
виключення 27,9 кв.м скасувати.
Постановити нове рішення, яким у позові
щодо визнання за ОСББ "Товариство
"Пушкінський в`їзд, 6" права власності на
нежитлові приміщення відмовити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 17.06.2014 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014 року у
частині відмови у визнанні недійсним
договору № 1568 від 17.10.2005 року скасувати
і справу в цій частині передати на
новий судовий розгляд.

У решті рішення господарського суду
Харківської області від 17.06.2014 року та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014 року
залишити без змін.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
П.А. Гончарука

Л.В. Стратієнко