ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.2014 Справа № 920/1636/14

За позовом: Кролевецької
райспоживспілки, м. Кролевець Сумської
області

до відповідача: Підприємства
райспоживспілки Кролевецький
плодоовочевий

консервний завод, м.
Кролевець Сумської області

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_1, м. Кролевець
Сумської області

про визнання права власності

Суддя С.В.Заєць

Представники сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - не прибув

від третьої особи - не прибув.

При секретарі судового засідання -
Н.В.Сугоняко

Суть спору: позивач звернувся до
господарського суду з позовною заявою,
відповідно до якої просить суд визнати
за Кролевецькою районною спілкою
споживчих товариств право власності на
квартиру АДРЕСА_1, яка складається з
трьох жилих кімнат 15,9 м2, 8,0 м2, 5,7 м2
(житлова площа 29,6 м2), кухні 6,2 м2,
санвузла 2,5 м2, коридору 5,3 м2, вбудованої
шафи 0,7 м2, балкона 0,7 м2, всього
загальною площею 45,0 м2.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, проте позивачем було
подано пояснення по справі від 30.10.2014
року № 30/10, в якому зазначено, що
порушення його права полягає у тому, що
відсутня державна реєстрація права
власності за Кролевецькою
райспоживспілкою на квартиру АДРЕСА_1,
тому Кролевецька района державна
нотаріальна контора дала голові
правління письмове роз'ясненння від
30.04.2014 року № 618/02-17 про те, що неможливо
посвідчити договір купівлі-продажу
предметом, якого є квартира АДРЕСА_1;
спочатку потрібно визнати та провести
державну реєстрацію права власності на
зазначену квартиру. Також зазначає, що
мирним шляхом вирішити питання
визнання права власності на зазначену
квартиру неможливо. Тому позивач і
звернувся з позовом до суду, щоб в
подальшому зареєструвати право
власності за Кролевецькою
райспоживспілкою та продати зазначену
квартиру ОСОБА_1 (оформити нотаріально
засвідчений договір купівлі-продажу)
та просить розгляд справи проводити
без участі його представник.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про час і місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Під час судового
розгляду відповідачем був поданий до
суду відзив № 115 від 08.10.2014 на позовну
заяву, у якому він вимоги позивача
визнав повністю, а також просив
розглядати справу без участі його
представника в судовому засіданні.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, однак надано в
судове засідання пояснення по справі
від 30.10.2914 року, в якому зазначено, що на
її прохання правлінням Кролевецької
райспоживспілки від 25 грудня 2013 року №
68 було надано дозвіл продати ОСОБА_1
квартиру АДРЕСА_1. Але для того, щоб
оформити нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу названої
квартири, необхідно спочатку визнати
право власності за Кролевецькою
райспоживспілкою на названу квартиру
та відповідно зареєструвати право
власності. Також просить суд визнати
право власності за Кролеівецькою
райспоживспілкою на квартиру АДРЕСА_1.

Під час розгляду справи судом
неоднаразова розгляд справи
відкладався та пропонувалося сторонам
надати документи в обгрунтвання своєї
позиції по справі.

Таким чином, враховуючи достатність
часу, наданого позивачу та відповідачу
для підготовки до судового засідання
та надання витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги принцип
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 43 та
ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
йому повноважень, сторонам створені
усі належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази, господарський суд
встановив:

З матеріалів справи вбачається, що в
АДРЕСА_1.

Відповідно до реєстраційного
посвідчення № 492 від 10.10.1994 року,
виданого Конотопським бюро технічної
інвентаризації, домоволодіння АДРЕСА_1
зареєстроване за Кролевецьким
плодоконсервним заводом.

Згідно з постановою правління
Кролевецької районної спілки
споживчих товариств від 17.04.2013 року № 17
про реорганізацію (приєднання)
підприємства райспоживспілки
Кролевецький плодоовочевий консервний
завод до Кролевецької райспоживспілки
було прийняте рішення про
реорганізацію шляхом приєднання
станом на 1 липня 2013 року підприємство
райспоживспілки Кролевецький
плодоовочевий консервний завод з
основними оборотними коштами,
функціями і показниками
господарсько-фінансової діяльності до
Кролевецької райспоживспілки.

Відповідно акту прийому-передачі від
01.07.2013 року у складі активів
підприємства, названий житловий
будинок в АДРЕСА_1 (у тому числі
квартира № 23 - де квартиронаймачем є
ОСОБА_1) був переданий підприємством
райспоживспілки Кролевецький
плодоовочевий консервний завод
Кролевецькій районній спілки
споживчих товариств.

Постановою правління Кролевецької
райспоживспілки від 25.12.2013 року
№ 68 було дозволено продати квартиру №
23 розташовану за адресою АДРЕСА_1,
ОСОБА_1.

З матеріалів справи, а саме довідки
комунального підприємства
«Кролевецьке районне бюро технічної
інвентаризації» № 42 від 06.02.2014 року
вбачається, що право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в КП «Кролевецьке
буро технічної інвентаризації» не
зареєстровано.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що так як відсутня
державна реєстрація права власності за
Кролевецькою райспоживспілкою на
квартиру АДРЕСА_1 - тому Кролевецька
районна державна нотаріальна контора,
під час звернення при укладенні
договору купівлі-продажу спірного
майна ОСОБА_1, дала голові правління
Кролевецької райспоживспілки письмове
роз'яснення від 30.04.2014 року № 628/02-17 про
те, що неможливо посвідчити договір
купівлі-продажу предметом якого є
квартира АДРЕСА_1; спочатку потрібно
визнати та провести державну
реєстрацію права власності на
зазначену квартиру, зокрема шляхом
звернення до суду, тому Кролевецька
райспоживспілка звертається з цим
позовом до суду про визнання права
власності на вказану квартиру.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне:

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
вимог і заперечень.

Згідно до ст. 392 Цивільного кодексу
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Зі змісту поданої позовної заяви та
поданих письмових пояснень позивачем
не зазначено, які саме права позивача
щодо спірного майна, порушені чи не
визнаються іншою особою, а саме
відповідачем

У відзиві на позовну заяву відповідач
зазначає, що позов визнає повністю.

Отже, відповідач не оспорює та не
заперечує право власності на спірне
приміщення позивача.

Тобто, звертаючись з позовом до
господарського суду позивач повинен
був довести належними та допустимими
доказами, що саме відповідачем
оспорюється або не визнається право
власності позивача на спірний об'єкт,
саме відповідачем вчиняються
перешкоди у здійсненні всіх
правомочностей власника, проте позивач
не підтвердив, що саме з боку
відповідача вчиняються такі
неправомірні дії або бездіяльність, що
порушують охоронювані законом права та
інтереси відповідача.

Окрім цього позивачем також не
обгрунтовано факту втрати ним
документів, які засвідчують його право
власності, навпаки з матеріалів справи
вбачається відсутність в будь-який час
документів, належним чином оформлених,
які б підтверджували право власності
позивача на спірне майно.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов
висновку, що вимога позивач про
визнання права власності є
неправомірною, необгрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України при відмові у позові витрати по
сплаті судового сбору покладаються на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову - відмовити.

Повне рішення складено 14.11.2014 року.

Суддя С.В. Заєць