м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4968/14 19.11.14За позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Уніка»
до Приватного акціонерного товариства
«Українська транспортна страхова
Головуючий суддя - Сташків Р.Б.,
судді: Грєхова О.А.,
Представники сторін:
від позивача - Амєліна О.О. (представник
від відповідача - не з'явилися.
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Уніка» (далі -
Позивач) звернулося до господарського
суду міста Києва з позовом про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» (далі - Відповідач)
заборгованості з відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
Заявлені позовні вимоги мотивовані
тим, що Відповідач, як страховик винної
в ДТП особи, всупереч вимогам Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не відшкодував Позивачу
матеріальну шкоду, завдану
страхувальником Відповідача внаслідок
ДТП, у повному обсязі.
На запит ухвали суду в порядку ст. 65 ГПК
України від МТСБУ надійшла інформація
по полісу обов'язкового страхування №
Відповідач проти позову заперечує,
зазначаючи що укладений Позивачем
договір страхування не набрав чинності
на час ДТП, що вимоги про виплату
страхового відшкодування виставлялися
Позивачем неналежним чином, що
Позивачем наведено недостовірні
показники значень загального пробігу
застрахованого автомобіля і також, що
застрахований Позивачем автомобіль
перебував у інших ДТП, окрім спірного.
Ухвалою від 21.05.2014 за клопотанням
Відповідача було призначено судову
технічну експертизу по справі та
доручено їх проведення Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз. На вирішення експертизи
поставлено питання: якою є станом на
13.09.2013 вартість відновлювального
ремонту автомобіля "БМВ", д.р.н. НОМЕР_2, з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу? (з ПДВ та без нього).
За результатами проведеної експертизи
до суду надійшов висновок КНДІСЕ №
7835/14-54 від 17.10.2014, з яким представники
сторін ознайомилися в приміщенні суду.
Ухвалами від 29.10.2014 провадження у
справі №910/4968/14 було поновлено,
призначено колегіальний розгляд
справи, та розпорядженням голови
господарського суду міста Києва від
29.10.2014 розгляд справи доручено
здійснити колегії у складі: головуючий
суддя Сташків Р.Б., судді Грєхова О.А. та
Полякова К.В.

Позивачем було подано заяву про
зменшення позовних вимог від 19.11.2014, у
якій Позивач визнає встановлену
судовим експертом вартість
відновлювального ремонту автомобіля
«БМВ», д.р.н. НОМЕР_2, з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу, та без ПДВ
у розмірі 22443,99 грн., та віднімає від неї
встановлену полісом № АС/2291865 франшизу
(500 грн.), і відтак заявляє 21943,99 грн.

Судом вказана заява прийнята, тому у
відповідності до ст. 55 ГПК України має
місце нова ціна позову - 21943,99 грн.

У судове засідання, призначене на 19.11.2014
представники Відповідача не
з'являлися, хоча судом були вчинені всі
дії щодо належного повідомлення
Відповідача про призначення справи до
розгляду в засіданні суду, про час і
місце його проведення, оскільки ухвала
суду була надіслана на адресу
місцезнаходження Відповідача згідно
відомостей з ЄДРЮО та ФОП, та отримана
Відповідачем 03.11.2014, що вбачається зі
зворотного повідомлення про вручення
поштового відправлення.

Від Відповідача 19.11.2014 через відділ
діловодства суду надійшло клопотання
про відкладення розгляду справи в
зв'язку з неможливістю забезпечити
явку повноважного представника в дане
судове засідання через участь у іншому
судовому засіданні.

Разом з цим суд зазначає, що Відповідач,
як учасник судового процесу не був
позбавлений права та можливості (в
матеріалах справи відсутні докази
протилежного) забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
ч.ч. 1 - 5 ст. 28 ГПК України, з числа як
своїх працівників, так і осіб, не
пов'язаних з ним трудовими відносинами,
оскільки про призначення судового
засідання на 19.11.2014 Відповідачу було
відомо ще з 03.11.2014 (дата отримання
поштового відправлення з ухвалою).

Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК України), причому відсутність
коштів для оплати послуг представника
не може свідчити про поважність
причини його відсутності в судовому
засіданні (п. 3.9.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Суд також приймає до уваги, що явка
представників сторін у судове
засідання 19.11.2014 обов'язковою не
визнавалась, та Відповідачем не
обґрунтовано підстав необхідності
прийняття його представником
особистої участі в судовому засіданні.

Крім того, Відповідач не був
позбавлений права та можливості (в
матеріалах справи відсутні докази
протилежного) надати, якщо вважав за
потрібне, будь-які додаткові пояснення
та/або докази заздалегідь до судового
засідання в письмовому вигляді через
канцелярію суду, направити поштою,
кур'єром тощо.

Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність встановлених ст. 77 ГПК
України підстав для відкладення
розгляду справи та відмовляє в
задоволенні клопотання Відповідача.
Судом також не встановлено обставин,
які б перешкоджали чи не дозволяли
розглянути спір у даному судовому
засіданні.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані сторонами
докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

13.09.2013 по вул. Шевченка, 154 в м. Львові
була скоєна ДТП, а саме відбулося
зіткнення автомобіля «Мерседес», д.р.н.
НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3, з
автомобілем «БМВ», д.р.н. НОМЕР_2, яким
керував ОСОБА_4

Причинами ДТП стало те, що водій ОСОБА_3,
керуючи автомобілем «Мерседес», д.р.н.
НОМЕР_1, виїжджаючи на дорогу з
прилеглої території, не надав дорогу
автомобілю, внаслідок чого здійснив
зіткнення з автомобілем «БМВ», д.р.н.
НОМЕР_2, чим порушив пункт 10.2 ПДР
України.

Дані обставини підтверджуються
короткою та розгорнутою довідками ДАІ
про обставини ДТП, копії яких містяться
у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «БМВ», д.р.н. НОМЕР_2
(Застрахований автомобіль), який
належить ОСОБА_5 на праві власності, був
під керуванням ОСОБА_4 на час ДТП, та
який був застрахований Позивачем на
підставі Договору добровільного
страхування від 03.07.2013 (далі - Договір
добровільного страхування).
Страхувальником та вигодонабувачем за
вказаним договором є ОСОБА_6

На підставі вищевказаного, за умовами
Договору добровільного страхування,
враховуючи висновок № 280/09-13 від 25.09.2013
автотоварознавчого дослідження, акт
узгодження робіт від 18.09.2013 ремонтного
СТО Застрахованого автомобіля,
Позивачем було складено Страховий акт
від 08.10.2013, відповідно до якого Позивач
розрахував та виплатив страхове
відшкодування в розмірі 43185 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 035635 від 11.10.2013 (на рахунок
вищевказаного ремонтного СТО) та
наказом від 08.10.2013 (в рахунок
несплачених страхових платежів).

При цьому, закон не зобов'язує
страховика запитувати згоду
вигодонабувача на виплату страхового
відшкодування на відновлення
Застрахованого автомобіля, та
матеріали справи не містять доказів, що
вигодонабувач за Договором
страхування заперечував проти виплати
Позивачем суми страхового
відшкодування на рахунок ремонтного
СТО Застрахованого автомобіля для
відновлення останнього, та оскільки
відновлення пошкодженого майна
(Застрахованого автомобіля) не
суперечить ані інтересам
вигодонабувача, ані страхувальника за
вказаним договором, і Відповідачем не
доведено протилежного. Зарахування ж
частини страхової суми в рахунок
погашення несплачених страхових
платежів передбачено умовами самого
Договору добровільного страхування.

Судом відхиляються заперечення
Відповідача щодо недоведення чинності
Договору добровільного страхування, та
суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 18
Закону України «Про страхування»,
договір страхування набирає чинності з
моменту внесення першого страхового
платежу, якщо інше не передбачено
договором страхування, та у даному
випадку у Договорі добровільного
страхування сторони чітко встановили
строк його дії з 04.07.2013 до 03.07.2014, та не
встановили жодної залежності строку
дії договору від сплати першого чи
чергового страхового платежу.

Заперечення Відповідача щодо його
сумнівів у правильності значень
загального пробігу Застрахованого
автомобіля, що різняться у Договорі
добровільного страхування та у
наданому Позивачем висновку
автотоварознавчого дослідження, то
судом такі «сумніви» та посилання
Відповідача відхиляються, оскільки
останнім всупереч ст. 33 ГПК України не
доведено належними засобами
доказування дійсність таких
заперечень (не надано документального
обґрунтування недостовірності
показників загального пробігу та/або
помилки).

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
потерпілої особи в межах здійсненої
виплати.

Як вбачається з матеріалів справи,
шкоду було заподіяно водієм автомобіля
«Мерседес», д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_3, під
час експлуатації вказаного автомобіля,
і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП встановлено постановою
Шевченківського районного суду м.
Києва від 07.10.2013.

На час скоєння вищевказаної ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, як особи, яка експлуатує
автомобіль «Мерседес», д.р.н. НОМЕР_1 на
законних підставах, була застрахована
Відповідачем на підставі договору
(полісу) № АС/2291865 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказаним
договором (полісом) передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб становить
50000 грн., франшиза - 500 грн.

Отже, Відповідач є особою на яку
полісом № АС/2291865 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди, завданої під час
експлуатації автомобіля «Мерседес»,
д.р.н. НОМЕР_1, на час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Отже, розмір шкоди (як оціненої так і
фактично завданої) та коефіцієнт
фізичного зносу Застрахованого
автомобіля підлягають доведенню перед
судом сторонами спору належними
засобами доказування відповідно до
статей 32, 34 ГПК України.

Враховуючи заперечення Відповідача
проти позову (та який надав
документальне підтвердження), що
пошкоджений у ДТП Застрахований
автомобіль до цього був учасником
інших ДТП, судом було задоволено
клопотання Відповідача та призначено
судову технічну експертизу до КНДІСЕ,
на вирішення експертизи поставлено
питання: якою є станом на 13.09.2013
вартість відновлювального ремонту
автомобіля "БМВ", д.р.н. НОМЕР_2, з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу? (з ПДВ та без нього).

За результатами проведеної експертизи
до суду надійшов висновок КНДІСЕ №
7835/14-54 від 17.10.2014, з якого вбачається, що
вартість відновлювального ремонту
Застрахованого автомобіля внаслідок
його пошкодження у спірному ДТП, з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, та без ПДВ, становить 22443,99 грн.

Вищезазначений висновок КНДІСЕ
Відповідачем у встановленому законом
порядку не опротестований, і також не
спростований перед судом належними
засобами доказування.

Судом встановлено, що наведені у
висновку КНДІСЕ матеріли, деталі та
роботи знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку з
завданими Застрахованому автомобілю
пошкодженнями внаслідок ДТП, що
відображені в довідках ДАІ, і
Відповідачем не надано доказів
протилежного.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Франшиза - частина збитків,
що не відшкодовується страховиком
згідно з договором страхування (стаття
9 Закону України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № АС/2291865 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», статей 9, 27 Закону України
«Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК
України, у Відповідача в зв'язку з
настанням ДТП виник обов'язок
відшкодувати Позивачу шкоду, в межах
ліміту його відповідальності за
спірним страховим випадком (50000грн.),
виходячи з вартості відновлювального
ремонту Застрахованого автомобіля,
встановленої висновком судової
експертизи (22443,90 грн. без ПДВ), при
цьому в межах суми, право на вимогу якої
перейшло до Позивача в зв'язку з
виплатою страхового відшкодування (43185
грн.), за мінусом франшизи (500 грн.), та
отже в розмірі 21943,99 грн.

При цьому Позивач у справі, що
розглядається, отримав право вимоги
потерпілої особи після виплати
останній страхового відшкодування та
не зобов'язаний звертатися
безпосередньо до особи, відповідальної
за заподіяний збиток, або до особи, у
якої застраховано її цивільно-правову
відповідальність, з вимогою виплати
матеріального відшкодування, та може
реалізувати своє право шляхом подачі
позову до суду. Аналогічна правова
позиція викладена в постанові
Верховного Суду України від 04.11.2014
(справа № 3-165гс14), і відповідно до ст.
111-28 ГПК України вона є обов'язковою до
застосування та для всіх судів України.

Відповідач обґрунтованих заперечень
до позовних вимог Позивача (після їх
зменшення) про стягнення 21943,99 грн. не
висунув, і вказаної суми страхового
відшкодування на користь Позивача
також не виплатив.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на все вищенаведене, заявлені
позовні вимоги про стягнення 21943,99 грн.
визнаються судом обґрунтованими та
такими, що підлягають повному
задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК
України покладається на Відповідача в
повному обсязі, та не повертається
Позивачу в зв'язку зі зменшенням
заявленої ним до стягнення суми,
оскільки за розгляд позовних вимог, до
та після зменшення, збір підлягав
сплаті у мінімальному розмірі.

Витрати на оплату експертизи, в зв'язку
з задоволення судом позову,
відносяться на Відповідача та йому не
відшкодовуються.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська транспортна
страхова компанія» (м. Київ, вул.
Саксаганського, 77; ідентифікаційний
код 22945712) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Уніка» (м. Київ, вул. Кіквідзе,
14-В; ідентифікаційний код 20033533) 21943
(двадцять одну тисячу дев'ятсот сорок
три) грн. 99 коп. відшкодування
матеріальної шкоди (виплати страхового
відшкодування), а також 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. судового
збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.11.2014

Головуючий суддя
Сташків Р.Б.

Суддя
Грєхова О.А.

Суддя
Полякова К.В.