ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 року
Справа № 922/3360/14

Колегія
суддів у складі:

головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя
Потапенко В.І., суддя Тарасова І. В.

при секретарі Сіренко К.О.

за участю представників сторін:

позивача- Холодова Л.Ю., особисто;

відповідача-не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх. № 3560
Х/3) на окрему ухвалу господарського
суду Харківської області від 13 жовтня
2014 року у справі № 922/3360/14

за позовом фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, м. Харків

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж", м. Харків

про 4588,77 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харківське
монтажно-виробниче підприємство
"Електропівденмонтаж" про стягнення
4588,77 грн., в тому числі 336,70 грн. 3% річних
та 4252,07 грн. інфляційних нарахувань на
заборгованість в сумі 51854,54 грн. по
договору про надання юридичних послуг
від 27 серпня 2012 року, стягнуту рішенням
господарського суду Харківської
області від 03.04.2014 р. у справі № 922/438/14.

За вказаною позовною заявою ухвалою
господарського суду Харківської
області від 29 вересня 2014 року було
порушено провадження у справі № 922/3360/14
.

!3 жовтня 2014 року господарським
судом Харківської області було
винесено окрему ухвалу по справі №
922/3360/14 (суддя (Ємельянова О.О.), яку було
направлено позивачу із повідомленням
останнього про вказані в цій ухвалі
недоліки в його діяльності для вжиття
відповідних організаційно-правових
заходів.

Позивач із вказаною окремою ухвалою
не погодився та подав на неї до
Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій, посилаючись на неправильне
застосування місцевим господарським
судом норм процесуального права,
просить цю ухвалу скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на те, що в
порушення вимог статті 90
Господарського процесуального кодексу
України оскаржувана ухвала не містить
ані посилання на конкретні норми
закону чи іншого нормативно-правового
акта, вимоги яких порушено позивачем,
ані конкретних і реальних вказівок
щодо заходів, яких та до кого має вжити
позивач.

Також позивач вказує на
безпідставний висновок суду в
оскаржуваній ухвалі, що ненадання ним
витребуваних судом документів є
проявом неповаги до суду, оскільки його
не було притягнуто у встановленому
порядку до відповідальності за такі
дії, більша частина витребуваних судом
документів вже була наявна у
матеріалах позовної заяви, а надання
решти документів та виконання інших
дій не відповідає вимогам
процесуального права.

Позивач в судовому засіданні
підтримує апеляційну скаргу.

Відповідач, який належним чином
повідомлений про час та мсіце судового
засідання не скористався своїм правом
на участь в ньому, у зв'язку з чим справа
розглядається за відсутністю його
представника.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, вислухавши пояснення позивача,
перевіривши правильність застосування
місцевим господарським судом норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Частиною 1 статті 90 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд,
виявивши при вирішенні господарського
спору порушення законності або
недоліки в діяльності підприємства,
установи, організації, державного чи
іншого органу, виносить окрему ухвалу.

В обгрунтування оскаржуваної
окремої ухвали господарський суд
першої інстанції послався на наступне.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 29.09.2014 року
призначено матеріали справи № 922/3360/14
до розгляду у судовому засіданні на
13.10.2014 року.

Відповідно до частини 3 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд створює
сторонам та іншим особам, які беруть
участь у справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до статей 4-5 Господарського
процесуального кодексу України
("Судові рішення") господарські суди
здійснюють правосуддя шляхом
прийняття обов'язкових до виконання на
усій території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України. Невиконання вимог
рішень, ухвал, постанов господарських
судів тягне відповідальність,
встановлену цим Кодексом та іншими
законами України. Усі судові рішення
викладаються у письмовій формі.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими для виконання на всій
території України.

Обов'язковість судових рішень (до яких
належать і ухвали суду) визначена
частиною 3 статті 129 Конституції
України як одна з основних засад
судочинства.

Статтею 13 Закону України "Про
судоустрій та статус суддів"
передбачено, зокрема, що судові
рішення, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання усіма
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими та службовими особами,
фізичними і юридичними особами та їх
об'єднаннями на всій території України;
невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, установлену
законом.

В порушення вищевказаних норм, позивач
витребуваних судом документів не
надав, а саме до суду не надано: -
письмових пояснень та доказів у
підтвердження правових підстав щодо
позовної заяви; - доказів у
підтвердження існування
заборгованості, не виконання рішення; -
банківської виписки щодо руху коштів
по рахунку за спірною господарською
операцією станом на час розгляду
справи; - довідки про номери поточних
рахунків, відкритих в установах банків;
- письмових пояснень та доказів в
обґрунтування заявлених позовних
вимог; - докладного і обґрунтованого
розрахуноку ціни позову окремо за
кожним видом платежу із зазначенням
усіх періодів нарахування, усіх
нарахованих сум, усіх сплачених сум,
сальдо за кожним періодом,
підсумкового сальдо; - витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців щодо
позивача (станом на час розгляду
справи); - витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців щодо відповідача
(станом на час розгляду справи); -
направленого відповідачу докладного
акту звірки взаєморозрахунків за
спірний період (цінним листом з описом
вкладення), докази направлення акту
звірки взаєморозрахунків надати суду; -
додаткового повідомлення відповідача
про дату і час слухання справи (цінним
листом з описом вкладення), докази
повідомлення надати суду; - власного
письмового підтвердження того, що у
провадженні господарських судів
України або іншого органу, який в межах
своєї компетенції вирішує спір, немає
справи зі спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав, а
також не має рішення цих органів з
такого спору.

Пославшись на наведене,
господарський суд першої інстанції
дійшов висновку, що така поведінка
позивача свідчать про невиконання та
ігнорування вимог ухвал суду,
недобросовісне використання
процесуальних прав (ненадання
витребуваних судом документів) та є
проявом неповаги до суду.

Проте колегія суддів із таким
висновком не погоджується, виходячи з
наступного.

Виходячи з положень ч. 1 статті 90
Господарського процесуального кодексу
України, окрема ухвала виноситься
господарським судом за наявності
наступних умов - виявлення при
вирішенні спору порушень законності
або недоліків у діяльності
підприємства, установи, організації,
державного чи іншого органу (далі -
підприємства і організації).

Вказана правова позиція узгоджується з
правовою позицією Вищого
господарського суду України,
викладено. в пункті 5.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції».

Частиною 3 статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

В пункті 5.13 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» роз'яснено, що у
будь-яких випадках зловживання
сторонами та іншими учасниками
судового процесу своїми
процесуальними правами всупереч
обов'язкові добросовісно
користуватися ними господарським
судам належить реагувати на відповідні
порушення у спосіб, передбачений
статтею 90 ГПК України.

Так ухвалою господарського суду
Харківської області від 29 вересня 2014
року у справі № 922/3360/14 позивача було
зобов'язано надати господарському суду
не пізніше ніж за три дні до судового
засідання наступні документи:

- письмові пояснення та докази у
підтвердження правових підстав щодо
позовної заяви;

- докази у підтвердження існування
заборгованості, не виконання рішення;

- банківську виписку щодо руху коштів
по рахунку за спірною господарською
операцією станом на час розгляду
справи;

- довідку про номери поточних
рахунків, відкритих в установах банків;

- письмові пояснення та докази в
обґрунтування заявлених позовних
вимог;

- докладний і обґрунтований розрахунок
ціни позову окремо за кожним видом
платежу із зазначенням усіх періодів
нарахування, усіх нарахованих сум, усіх
сплачених сум, сальдо за кожним
періодом, підсумкового сальдо;

- витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо позивача (станом на
час розгляду справи);

- витяг з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо відповідача (станом
на час розгляду справи);

- направити відповідачу докладний акт
звірки взаєморозрахунків за спірний
період (цінним листом з описом
вкладення), докази направлення акта
звірки взаєморозрахунків надати суду;

- додатково повідомити відповідача про
дату і час слухання справи (цінним
листом з описом вкладення), докази
повідомлення надати суду;

- власне письмове підтвердження
того, що у провадженні господарських
судів України або іншого органу, який в
межах своєї компетенції вирішує спір,
немає справи зі спору між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих же
підстав, а також не має рішення цих
органів з такого спору.

Колегія суддів зазначає, що
ненадання позивачем вказаних
документів суду першої інстанції не
свідчить про поведінку позивача,
направлену на зловживання своїми
процесуальними правами та про
виявлення неповаги до суду.

Статтею 65 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено дії судді по підготовці
справи до розгляду, зокрема зазначено,
що з метою забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє в необхідних
випадках такі дії по підготовці справи
до розгляду:

-зобов'язує сторони, інші
підприємства, установи, організації,
державні та інші органи, їх посадових
осіб виконати певні дії (звірити
розрахунки, провести огляд доказів у
місці їх знаходження тощо); витребовує
від них документи, відомості , висновки,
необхідні для вирішення спору;

-вирішує питання про визнання явки
представників сторін у засідання
господарського суду обов'язковою.

Статтею 54 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено вимоги до форми та змісту
позовної заяви , зокрема передбачено,
що така заява повинна містити :

1) найменування господарського суду, до
якого подається заява;

2) найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за
його наявності для фізичних осіб)
сторін, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання
(для фізичних осіб), ідентифікаційні
коди суб'єкта господарської діяльності
за їх наявності (для юридичних осіб) або
реєстраційний номер облікової картки
фізичної особи - платника податків за
його наявності;

21) документи, що підтверджують за
громадянином статус фізичної особи -
підприємця;

3) зазначення ціни позову, якщо позов
підлягає грошовій оцінці; суми
договору (у спорах, що виникають при
укладанні, зміні та розірванні
господарських договорів);

4) зміст позовних вимог; якщо позов
подано до кількох відповідачів, - зміст
позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, на яких грунтуються
позовні вимоги; зазначення доказів, що
підтверджують позов; обгрунтований
розрахунок сум, що стягуються чи
оспорюються; законодавство, на
підставі якого подається позов;

6) відомості про вжиття заходів
досудового врегулювання спору, якщо
такі проводилися;

61) відомості про вжиття запобіжних
заходів відповідно до розділу V1 цього
Кодексу;

7) перелік документів та інших доказів,
що додаються до заяви.

У позовній заяві можуть бути
вказані й інші відомості, якщо вони
необхідні для правильного вирішення
спору.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем оформлено позовну заяву
відповідно до вимог статті 54
Господарського процесуального кодексу
України, в тому числі викладено зміст
позовних вимог та викладено обставини,
на яких грунтуються ці вимоги;
зазначено та додано докази, що
підтверджують позов; міститься
обгрунтований розрахунок сум
заявлених до стягнення інфляційних та
процентів річних; законодавство, на
підставі якого подається позов;

Так, в позовній заяві вказано
підстави позовних вимог про
нарахування відповідачу 336,70 грн. 3%
річних та 4252,07 грн. інфляційних
нарахувань -несвоєчасна сплата
відповідачем заборгованості в сумі
51854,54 грн, стягнутої рішення
господарського суду Харківської
області від 03.04.2014 р. у справі № 922/438/14
грн. Також зазначене правове
обґрунтування вказаних вимог (статті
599, 625 Цивільного кодексу України, п.п.
7.1. п. 7 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013 р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»).

В тексті позовної заяви міститься
докладний розрахунок заявлених до
стягнення спірних сум інфляційних та
процентів річних із вказанням періоду
прострочення.

На підтвердження обставин, зазначених
в позові позивачем додано до позовної
заяви відповідні документи: копії
рішення господарського суду
Харківської області від 03.04.2014 р.( а.с.
5-10) та постанови Харківського
апеляційного господарського суду від
17.06.2014 р. у справі № 922/438/14 (а.с. 11-17);
копія наказу господарського суду
Харківської області від 30.04.2014 р. по
справі № 922/438/14 ( а.с. 18); копія виписки
банку про рух коштів на рахунку
позивача (а.с. 19);копію постанови про
закінчення виконавчого провадження
від 04.08.2014 р. (а.с. 20).

Позивачем також додано до позовної
заяви копію свідоцтва про його
державну реєстрацію як суб'єкта
підприємницької діяльності (а.с. 21).

Зважаючи на надання вказаних
документів до матеріалів позовної
заяви, ненадання позивачем
витребуваних судом після прийняття
цієї заяви ухвалою від 29.09.2014 р. у справі
№ 922/3360/14 аналогічних документів чи
документів на підтвердження
викладених в позові обставин чи
підстав позову не може свідчити про
поведінку позивача спрямовану на
зловживання процесуальними правами
(недобросовісне їх використання) та
про вияв неповаги до суду, оскільки
повторне надання матеріалів чи доказів
(надання аналогічних матеріалів) не є
необхідним для вирішення спору.

При цьому колегія суддів зазначає, що
витребувані вказаною ухвалою суду
дрокументи: письмові пояснення та
докази у підтвердження правових
підстав щодо позовної заяви, докази у
підтвердження існування
заборгованості, письмові пояснення та
докази в обґрунтування позовних вимог
в значній частині дублюють один
одного.Натомість, як було зазначено
вище, позовна заява вже містить
відповідні обґрунтування та докази.

Також колегія суддів зазначає на
відсутність необхідності проведення
та надання позивачем витребуваних у
нього судом першої інстанції доказів
звірки взаєморозрахунків, оскільки. як
було наведено вище предметом позовних
вимог є стягнення не основної
заборгованості, а нарахованих на вже
стягнуту рішенням суду основну
заборгованість інфляційних та 3 %
річних, у зв'язку з чим відсутня
необхідність встановлювати обставини
стосовно розрахунків сторін по вже
розглянутим правовідносинам.
Натомість, як вже зазначалось вище, на
виконання вимог ст. 54 ГПК України
позовна заява містить докладний
розрахунок 3% річних та інфляційних(а.с.
3-4).

Також відсутня необхідність і в
наданні витребуваних зазначеною
ухвалою суду витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців щодо
позивача та відповідача, оскільки
відповідне свідоцтво про державну
реєстрацію позивача вже було надано
до матеріалів позовної заяви (а.с. 21), а
витяг щодо відповідача суд також
витребував у останнього.

Вимога суду щодо додаткового
повідомлення позивачем відповідача
про дату і час слухання справи не
відповідає вимогам процесуального
права, оскільки відповідний обов'язок
статтею 64 Господарського
процесуального кодексу України
покладено на господарський суд та цей
Кодекс не містить положень щодо
обов'язку з додаткового повідомлення
позивачем інших учасників процесу про
дату і час розгляду справи.

Окрім цього, в пункті 5.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»
роз'яснено, що в окремій ухвалі має бути
зазначено закон чи інший
нормативно-правовий акт (у тому числі
його стаття, пункт тощо), вимоги яких
порушено, і в чому саме полягає
порушення. Просте перерахування
допущених порушень без зазначення
конкретних норм чинного законодавства
або перерахування норм права,
порушення яких встановлено у судовому
розгляді, є неприпустимим.

Вказівки, що містяться в окремій
ухвалі, повинні бути максимально
конкретними і реальними для виконання.

Проте в оскаржуваній ухвалі не
міститься конкретних і реальних
вказівок вказівок щодо того, які заходи
та до кого повинен вжити позивач.

Виходячи з викладеного, колегія суддів
дійшла висновку, що оскаржувана ухвала
в порушення вимог статті 90
Господарського процесуального кодексу
України винесена за відсутності
встановлення судом в діях позивача
порушень законності та недоліків в
його діяльності та ця ухвала не містить
конкретних і реальних вказівок щодо
того, які заходи та до кого повинен
вжити позивач.

Зважаючи на ці порушення норм
процесуального права, вказана ухвала
підлягає скасуванню.

Виходячи з наведеного та керуючись
статтями 99, 101, п. 4 ч. 1 статті 104, статтями
105, 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача
задовольнити.

Окрему ухвалу господарського суду
Харківської області від 13 жовтня 2014
року у справі № 922/3360/14 скасувати.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів.

Постанову складено в повному
обсязі 12.11.2014 р.

Головуючий суддя
Могилєвкін Ю.О.

Суддя
Потапенко В.І.

Суддя
Тарасова І.В.