ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.Справа № 922/4332/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання
Дем'яновій Є.Є.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" м.
Харків до Державного підприємства
"Завод ім. В.О. Малишева" про стягнення
коштів в сумі 1720577,55грн. за участю
представників сторін:

від позивача:Гроссу Г.В. - дов. від 10.05.12.

від відповідача:Артебякіна Н.І. - дов.
від 28.04.14.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне підприємство
"Харківські теплові мережі" м. Харків,
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
Державного підприємства "Завод імені
В.О.Малишева" м. Харків про стягнення
заборгованості, що утворилась у зв'язку
з неналежним виконанням зобов'язань за
договором про постачання теплової
енергії за період з квітня 2012 року по
перше травня 2014 року, в сумі 1720577,55грн.,
із яких 1696195,98грн. - основний борг та
пеня в сумі 24381,57 грн.

Відповідач, Державне підприємство
"Завод імені В.О.Малишева" м. Харків,
посилаючись на норми Закону України
"Про деякі питання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу - учасників Державного
концерну "Укроборонпром" та
забезпечення їх стабільного розвитку"
та Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", заперечує
проти задоволення позову в частині
стягнення з нього заборгованості за
теплову енергію за квітень 2012 року в
сумі 21657,47 грн. та пені в сумі 24381,57грн. В
іншій частині позов визнає.

На виконання вимог ухвали
господарського суду сторонами у даній
справі була проведена звірка
розрахунків за використану теплову
енергію за заявлений в позові період,
складено та підписано відповідний акт,
із якого вбачається, що станом на 01.10.2014
року за відповідачем нараховується
заборгованість в сумі 1696195,98грн.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

Відповідач займає приміщення в
будинках за адресами: м. Харків,
вул. Чорноморська, 1, пр.
Московський, 122, вул. Дизельна, 1"А", вул.
Киргизька, 2, пр. Московський, 124/3А, вул.
Морозова,9, пров. Зерновий,4.

Позивач, Комунальне підприємство
"Харківські теплові мережі", на
підставі Розпорядження про початок
опалювального сезону 2011-2012 p.p.
Розпорядження про початок та кінець
опалювальних сезонів 2012-2013 p.p. та 2013-2014
р.р., договору про постачання теплової
енергії №4219 від 01.11.2002 року (далі -
договір) постачало теплову енергію до
приміщень, що займає відповідач, ДП
"Завод ім. В.О. Малишева" в особі
Відокремленого підрозділу
"Житлово-побутовий комплекс" ДП "Завод
ім. В.О. Малишева".

Система опалення відповідача
централізована, єдина з системою
опалення будинків, окремий тепловий
ввід в приміщеннях відповідача
відсутній, тому відсутня можливість
відключення окремих приміщень, що
зайняті відповідачем у вказаних вище
приміщеннях.

Наданими до матеріалів справи доказами
підтверджується факт споживання
відповідачем теплової енергії.

Позивачем на адресу відповідача
направлялись рахунки за спожиту
енергію, які відповідачем
сплачувались, але не в повному обсязі, у
зв'язку з чим за ним утворилась
заборгованість в сумі 1696195,98грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
правових підстав позовних вимог, суд
виходить з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
передбачено, що підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає
договір як домовленість двох або
більше сторін, що спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 6 статті 19 Закону України
"Про теплопостачання", споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Стаття 526 цього ж кодексу передбачає, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічна норма міститься
в статті 193 Господарського кодексу
України.

В силу статті 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п.6.3 договору,
споживач за три дні до початку
розрахункового періоду сплачує
енергопостачальній організації
попередню оплату вартості, необхідного
обсягу теплової енергії, що і є заявкою
на наступний розрахунковий період, з
урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок розрахункового
періоду.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідач заборгованість за спожиту
теплову енергію в розмірі 1696195,98 грн.
визнає, що підтверджується наданим до
матеріалів справи актом звірки
взаєморозрахунків за теплову енергію
станом на 01.10.2014 року, підписаним
сторонами у даній справі.

Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Враховуючи викладене, суд визнає
вимогу позивача про стягнення з
відповідача суми основної
заборгованості, належно обґрунтованою,
доведеною матеріалами справи та такою,
що підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені в
сумі 24381,57грн., то суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з п. 7.2.3 договору, у разі
несвоєчасної оплати за спожиту теплову
енергію нараховується пеня у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ
належної до сплати суми за кожен день
прострочення.

Однак, як вбачається із наданих до
матеріалів справи доказів, ухвалою
господарського суду Харківської
області від 27.12.2011 року порушено
провадження у справі №5023/10655/11 про
банкрутство ДП "Завод ім. В.О.Малишева".

За приписами частини 4 статті 12 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в редакції
чинній на день порушення провадження у
справі про банкрутство, мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду.

Протягом дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів, не нараховуються
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

З огляду на зазначене, заявлена
позивачем вимога про стягнення пені в
розмірі 24381,57 грн. не підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Беручи до уваги викладене, суд вважає
позов таким, що підлягає задоволенню
частково.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

У відповідності до частини 2 статті 44
Господарського процесуального кодексу
України розмір судового збору, порядок
його сплати, повернення і звільнення
від сплати встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про судовий
збір" встановлено, що судовий збір -
збір, що справляється на всій території
України за подання заяв, скарг до суду,
за видачу судами документів, а також у
разі ухвалення окремих судових рішень,
передбачених цим Законом. Судовий збір
включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини 1 ст. 9 даного
Закону судовий збір сплачується за
місцем розгляду справи та
зараховується до спеціального фонду
Державного бюджету України.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про
судовий збір" встановлено, що судовий
збір справляється у відповідному
розмірі від мінімальної заробітної
плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2
статті 4 вказаного Закону за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру ставка судового
збору встановлюється у розмірі 2% ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем заявлено до стягнення 1720577,55
грн., судовий збір мав бути ним
оплачений у розмірі 2% ціни позову, що
складає 34411,55 грн., однак позивачем
сплачено суму судового збору в розмірі
34019,50грн., що підтверджується наданим до
матеріалів справи платіжним
дорученням №4962 від 23.05.2014 року. Таким
чином позивачем не сплачено судового
збору в сумі 392,05 грн. Після надання
позивачем до матеріалів справи
відповідних доказів щодо сплати до
Державного бюджету судового збору в
розмірі 392,05 грн., вказану суму буде йому
відшкодовано у порядку, встановленому
чинним законодавством.

Відповідно ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
"Завод імені В.О.Малишева" (61001, м.
Харків, вул. Плеханівська,126, ) на користь Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" (61037, м. Харків, вул.
Доброхотова,11, , р/р
2313 в ФХОУ ПАТ "Державний ощадний
банк України", МФО 351823, )
заборгованість в сумі 1696195,98 грн. та
витрати зі сплати судового збору в сумі
33531,87 грн.

Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037,
м. Харків, вул. Доброхотова,11, ) до Державного бюджету України
(одержувач коштів - Управління
державної казначейської служби у
Дзержинському районі м. Харкова, вул.
Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача -
Головне управління державної
казначейської служби України у
Харківській області, МФО 851011, код
бюджетної класифікації 22030001) судовий
збір в сумі 392,05 грн.

Видати наказ.

Стягнути з Державного підприємства
"Завод імені В.О.Малишева" (61001, м.
Харків, вул. Плеханівська,126, ) на користь Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережі" (61037, м. Харків, вул.
Доброхотова,11, ) витрати
зі сплати судового збору в сумі 392,05 грн.

Наказ видати після надання КП
"Харківські теплові мережі" доказів
сплати (стягнення) судового збору в
сумі 392,05 грн. до Державного бюджету
України.

Рішення може бути оскаржене у
встановленому законодавством порядку.

Повний текст рішення складено та
підписано 14.11.11.

Суддя М.В. Калантай