м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Аварійно-рятувального
загону спеціального призначення
Управління державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Херсонській
до Пансіонату "Лазурний
про стягнення 2 491,50 грн.
Суддя Ломака В.С.
Представники сторін:
від позивача: Лабачук Г.М. за
довіреністю № 77/21/475 від 25.04.2014 р.;
від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Управління
державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Херсонській
області (далі - позивач) звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до Пансіонату "Лазурний Збруч"
(далі - відповідач) про стягнення 2 491,50
грн. боргу за Договором на постійне та
обов'язкове аварійно-рятувальне
обслуговування державною
аварійно-рятувальною службою об'єктів
з високою потенційною небезпекою № 47
від 10.04.2012 р. Крім того, позивач просить
суд покласти на відповідача понесені
позивачем судові витрати, пов'язані зі
сплатою судового збору.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
вказував на те, що відповідно до
укладеного між сторонами договору,
позивач надав послуги з
аварійно-рятувального обслуговування
відповідачу, за які останній не
розрахувався, у зв'язку з чим позивач
вирішив звернутись до суду за захистом
своїх прав та законних інтересів з
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 р. порушено провадження
призначено на 04.11.2014 р.
30.10.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
у справі та заява про розгляд справи
без участі його повноважного
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.11.2014 р. розгляд справи, у
зв'язку з неявкою представників сторін,
було відкладено на 19.11.2014 р.
Представник відповідача в судове
засідання 19.11.2014 р. не з'явився, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.
Судом враховано, що відповідно до
п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.
При цьому, оскільки суд відкладав
розгляд справи, надаючи можливість
учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень, суд, враховуючи
процесуальні строки розгляду спору,
встановлені ст. 69 ГПК України, не
знаходить підстав для відкладення
розгляду справи.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти
Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.
Критерії оцінювання «розумності»
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.
Від представника позивача в судовому
засіданні 19.11.2014 р. надійшли додаткові
документи у справі.
У судовому засіданні 19.11.2014 р. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -
10.04.2012 р. між позивачем
(аварійно-рятувальна служба) та
відповідачем (об'єкт) було укладено
Договір на постійне та обов'язкове
аварійно-рятувальне обслуговування
державною аварійно-рятувальною
службою об'єктів з високою потенційною
небезпекою № 47, відповідно до п. 1.2.
якого його предметом сторони визначили
організацію та здійснення
аварійно-рятувальною службою
аварійно-рятувального обслуговування
об'єкта з метою своєчасного реагування
та виконання аварійно-рятувальних
робіт при виникненні на об'єкті
надзвичайної ситуації, а також
профілактичної роботи із запобігання
(профілактики) виникненню надзвичайних
ситуацій техногенного та природного
характерів, спрямовані на поліпшення
техногенної безпеки об'єктів
(територій) та підвищення рівня
підготовленості об'єкта до рятування
людей та ліквідації надзвичайних
ситуацій пансіонат «Лазурний Збруч» за
адресою: Херсонська обл., Скадовський
район, смт. Лазурне.
Згідно з п. 4.1. Договору, вартість
функціонування структурних
підрозділів аварійно-рятувальної
служби у режимі постійної готовності
до виконання необхідного комплексу
аварійно-рятувальних робіт в умовах
надзвичайної ситуації або загрози її
виникнення у кількості 1-ї оперативної
одиниці складає 3330 л/м х 7,55 грн./л./м. =
2491,50 грн. на сезон (з розрахунку 7,55 грн.
одне ліжко та робоче місце) з
Відповідно до п. 4.5. Договору, плата за
обслуговування об'єкта
аварійно-рятувальною службою
здійснюється 100 %-вим авансовим
перерахуванням коштів впродовж 5
банківських днів, з моменту отримання
оригінала рахунка чи його факсової
Відповідно до п. 7.8. Договору, після
закінчення строку дії договору,
сторони складають акт виконання умов
03.05.2012 р. сторони підписали Акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
який підтверджує надання позивачем
відповідачу послуг з
аварійно-рятувального обслуговування
на суму 2 491,50 грн.
У свою чергу, відповідач за вказані
послуги не розрахувався, у зв'язку з чим
у нього виник борг перед позивачем, що і
стало підставою звернення останнього з
даними позовом до суду.
Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.
Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
Як зазначалось вище, умовами п. 4.5.
спірного Договору сторони визначили,
що плата за обслуговування об'єкта
аварійно-рятувальною службою
здійснюється 100 %-вим авансовим
перерахуванням коштів впродовж 5
банківських днів, з моменту отримання
оригінала рахунка чи його факсової
На виконання умов Договору позивачем
було направлено відповідачу для оплати
рахунки № 81 від 10.04.2012 р. та № 248 від
29.05.2014 р., однак відповідач не сплатив
кошти за надані позивачем послуги.
Відповідно до ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних випадках ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
Не допускається одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка з
мотиву, що зобов'язання другої сторони
за іншим договором не було виконано
Оскільки відповідач прийняв замовлені
ним послуги, однак в обумовлені строки
не сплатив їх вартості, відповідний
борг, який існує на момент розгляду
справи в суді, має бути стягнутий з
нього в судовому порядку.
Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 23.03.2012 р. «Про судове рішення»
рішення господарського суду має
ґрунтуватись на повному з'ясуванні
такого: чи мали місце обставини, на які
посилаються особи, що беруть участь у
процесі, та якими доказами вони
підтверджуються; чи не виявлено у
процесі розгляду справи інших
фактичних обставин, що мають суттєве
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин; яка правова кваліфікація
відносин сторін, виходячи з фактів,
установлених у процесі розгляду
справи, та яка правова норма підлягає
застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом
встановлено, що відповідач неналежним
чином виконував взяті на себе обов'язки
щодо оплати вартості наданих йому
послуг, позовні вимоги підлягають
задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору,
покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Пансіонату "Лазурний
Збруч" (01004, місто Київ, вулиця Горького,
будинок 23В; ) на користь
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Управління
державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Херсонській
області (73000, Херсонська область, місто
Херсон, вулиця Блюхера, будинок 12; ) 2 491 (дві тисячі чотириста
дев'яносто одну) грн. 50 коп. основного
боргу та 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в
законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського
суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 24.11.2014 р.

Суддя
В.С. Ломака