ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 р.
Справа №917/1811/14

За позовом Полтавського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Державної служби України з
надзвичайних ситуацій, 3
державного пожежно-рятувального
загону Управління ДСНС України у
Полтавській області

до приватного підприємства "Лукулл"

про стягнення 9920 грн. 15 коп. з
врахуванням заяв прокурора про
збільшення розміру позовних вимог

Суддя Тимошенко К.В.

Представники:

в засіданні до перерви:

від прокуратури: Нечволод П.В.

від Державної служби України з
надзвичайних ситуацій: не з'явився.

від 3 державного пожежно-рятувального
загону Управління ДСНС України у
Полтавській області: Мандриченко Л.Л.

від відповідача: не з'явився

в засіданні після перерви, оголошеної
19.11.2014р. до 1100 год. 19.11.2014р.:

від прокуратури: не з'явився

від Державної служби України з
надзвичайних ситуацій: не з'явився.

від 3 державного пожежно-рятувального
загону Управління ДСНС України у
Полтавській області: Мандриченко Л.Л.

від відповідача: не з'явився

в засіданні після перерви, оголошеної
19.11.2014р. до 1600 год. 19.11.2014р.:

від прокуратури: не з'явився

від Державної служби України з
надзвичайних ситуацій: не з'явився.

від 3 державного пожежно-рятувального
загону Управління ДСНС України у
Полтавській області: Мандриченко Л.Л.

від відповідача: не з'явився

Відповідно до п.3.1.11 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України від 26.11.2010р. №30
(з наступними змінами), в зв'язку
з перебуванням судді Мацко О.С. у
відпустці по вагітності та пологам
було здійснено повторний
автоматизований розподіл справи, за
наслідком якого справа 07.10.2014р.
передана на розгляд судді Тимошенко
К.В.

Прокурором подана позовна заява про
стягнення з відповідача - приватного
підприємства "Лукулл" на користь
позивача - 3 державного
пожежно-рятувального загону
Управління державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області боргу у розмірі: 8308,44грн.

08.10.2014р. від Прокурора надійшла заява
про збільшення розміру позовних вимог,
в якій прокурор просить збільшити
розмір позовних вимог посилаючись на
допущену помилку в розрахунку пені та
штрафних санкцій при поданні позовної
заяви та на виникнення боргу за
серпень-вересень 2014р. і просить
стягнути суму боргу у розмірі
8819грн.44коп. (т.1, а.с.53-54)

30.10.2014р. від прокурора надійшла ще одна
заява про збільшення розміру позовних
вимог від 29.10.2014р., в якій прокурор
збільшує розмір позовних вимог і
просить стягнути з відповідача 9920грн.
15коп., у тому числі: 7166грн. 94коп. плати за
послуги по договору, 1462грн. 48коп. пені,
297грн. 42коп. штрафу, 873грн. 12коп.
інфляційних та 120грн. 19коп. річних (т.1,
а.с.154-159).

Згідно статті 22 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК) позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог або зменшити розмір
позовних вимог.

Статтею 29 ГПК України передбачено, що
прокурор, який бере участь у справі,
користується правами сторони, крім
права на укладення мирової угоди.

Отже заяви прокурора від 08.09.2014р. та
29.10.2014р. не суперечить чинному
законодавству та прийняті судом.

З врахуванням цього розглядається
вимога про стягнення з відповідача -
приватного підприємства "Лукулл" на
користь позивача - 3 державного
пожежно-рятувального загону
Управління державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області 9920грн. 15коп., у тому числі:
7166грн. 94коп. плати за послуги по
договору, 1462грн. 48коп. пені, 297грн. 42коп.
штрафу, 873грн. 12коп. інфляційних та
120грн. 19коп. річних (т.1, а.с.154-159)

Вищий господарський суд України у
постанові пленуму Вищого
господарського суду України зазначив,
що у разі прийняття судом заяви про
збільшення розміру позовних вимог, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
і вирішується спір, з зазначенням про
це у рішенні.

Відповідач позов не визнав посилаючись
на те, що відповідач не потребував та не
отримував від другого позивача ніяких
послуг і на те, що 3 державним
пожежно-рятувальним загоном
Управління ДСНС України у Полтавській
області послуги відповідачу не
надавались, оскільки починаючи з
20.09.2012р. відповідач знаходиться в стані
тимчасової зупинки виробничої та
торгівельної діяльності.

Представник відповідача жодного разу
в засідання суду не з'явився.

Про дату, час і місце судового
засідання відповідач повідомлений, що
підтверджується повідомленням про
вручення (т.2, а.с.16).

Представник Державної служби України з
надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС)
Штогірн О.В. в поясненнях від 13.10.2014р. та
від 31.10.2014р. повідомив, що ДСНС
підтримує позов прокурора і що
позивачем по справі виступає саме 3
державний пожежно-рятувальний загін
Управління ДСНС України у Полтавській
області (т.1, а.с.88-91, т.2, а.с.1-4).

Прокурор та позивачі ухвали суду від
03.09.2014р., 14.10.2014р. та 05.11.2014р. виконали
частково. Розгляд справи судом двічі
відкладався.

Відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні відповідно до ст.85
Господарського процесуального кодексу
України оголошені вступна та
резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників прокурора та
3 державного
пожежно-рятувального загону
Управління ДСНС України у Полтавській
області суд встановив:

Згідно частини першої статті 2
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд порушує
справи за позовними заявами прокурорів
та їх заступників, які звертаються до
господарського суду в інтересах
держави. Частиною другою згаданої
статті передбачено, що прокурор у
позовній заяві самостійно вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах.

Згідно частини 2 статті 29 ГПК України
при прийнятті господарським судом
такої позовної заяви зазначений орган
набуває статусу позивача.

Прокурор у позовній заяві вказав
Державну службу України з надзвичайних
ситуацій в якості органу, який
представляє державу у спірних
правовідносинах, в зв'язку з цим згідно
ч.2 ст.29 ГПК України Державна служба
України з надзвичайних ситуацій набула
статусу позивача.

Крім того, в якості позивача прокурор у
позовній заяві вказав 3 державний
пожежно-рятувальний загін Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області.

Таким чином, прокурором у позовній
заяві зазначено 2 позивача.

Статтею 23 ГПК України встановлено, що
кожний з позивачів щодо іншої сторони
виступає в судовому процесі
самостійно.

Згідно частини 8 статті 84 ГПК України
якщо у справі беруть участь кілька
позивачів у рішенні вказується, як
вирішено спір щодо кожного з них, або
зазначається, що право стягнення є
солідарним.

Виходячи з матеріалів справи спірні
правовідносини виникли з договору № 33
від 12.02.2013р., укладеного між 27 державною
пожежно-рятувальною частиною
Територіального управління МНС
України у Полтавській області та
відповідачем - ПП "Лукулл".

Доказів наявності у ДСНС України
повноважень здійснювати функції
держави у відносинах з відповідачем по
вказаному вище договору учасники
судового процесу не навели і не надали.

Про наявність у позивачів права
солідарного стягнення жоден учасник
судового процесу суду не повідомив і
матеріалами справи наявність такого
права не підтверджується.

Виходячи з позовної заяви та
матеріалів справи у позивача -
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій відсутні
позовні вимоги до зазначеного у
позовній заяві відповідача, доказів
наявності правовідносин між цим
позивачем та відповідачем, доказів
виникнення між Державною службою
України з надзвичайних ситуацій та
відповідачем спору у таких
правовідносинах, доказів виникнення у
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій права стягнення
з відповідача зазначеної у позові суми
учасники судового процесу не навели і
не надали.

Викладене підтверджується і
поясненнями представника ДСНС України
від 13.10.2014р., де зазначено, що позивачем
у даній справі виступає саме 3
державний пожежно-рятувальний загін
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області (т.1, а.с.89).

В зв'язку з цим позов прокурора в
інтересах держави в особі Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
задоволенню не підлягає.

В обґрунтування позову про стягнення з
відповідача - приватного підприємства
"Лукулл" на користь позивача - 3
державного пожежно-рятувального
загону Управління державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Полтавській області 9920грн. 15коп., у тому
числі: 7166грн. 94коп. плати за послуги по
договору, 1462грн. 48коп. пені, 297грн. 42коп.
штрафу, 873грн. 12коп. інфляційних та
120грн. 19коп. річних (т.1, а.с.154-159) прокурор
посилається на те, що між приватним
підприємством "Лукулл" та 27 державною
пожежно-рятувальною частиною
Територіального управління МНС
України у Полтавській області виникли
господарські зобов'язання по виконанню
умов договору, що на момент укладення
договору 27 державна пожежно-рятувальна
частина була структурним підрозділом
Територіального управління МНС
України у Полтавській області. Наказом
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій від 24.05.2013р. №326
«Про зміну найменування державних
пожежно-рятувальних загонів (частин)
Територіального управління МНС
України у Полтавській області» 27
державну пожежно-рятувальну частину
перепідпорядковано Управлінню
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області. Наказом Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Полтавській області від 27.09.2013р. № 626
«Про зміну найменування державних
пожежно-рятувальних загонів (частин)
Управління ДСНС України у Полтавській
області та затвердження їх положень», 27
пожежно-рятувальну частину
перейменовано на 3 державний
пожежно-рятувальний загін Управління
ДСНС України у Полтавській області.
Тому, позивачем по справі виступає саме
3 державний пожежно-рятувальний загін
Управління ДСНС України у Полтавській
області. Прокурор також зазначає, що на
даний час Управління ДСНС України у
Полтавській області є
правонаступником Територіального
управління МНС України у Полтавській
області.

На підтвердження зазначення другим
позивачем 3 державного
пожежно-рятувального загону
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області прокурором та вказаним
позивачем надані копії: наказу
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій №3 від 04.02.2013р.,
положення про управління Державної
служби України з надзвичайних ситуацій
у Полтавській області від 08.02.2014р. №80,
наказу Державної служби України з
надзвичайних ситуацій № 326
від 24.05.2013р., наказу Державної служби
України з надзвичайних ситуацій
№ 626 від 27.09.2013р., наказу
Міністерства надзвичайних ситуацій
України №869 від 05.06.2012р., статуту 27
державної пожежно-рятувальної частини
Територіального управління МНС
України у Полтавській області,
положення про 27 державну
пожежно-рятувальну частину Управління
державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області, положення про 3 державний
пожежно-рятувальний загін Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області (т.1, а.с.45-49, т.2, а.с. 19-23, 25-28, 30, 35).

Прокурор також вказує, що у позивача
право вимоги за господарським
зобов'язанням виникло на підставі
договору №33 від 12.02.2013р. (далі - договір)
укладеного між 27 державною
пожежно-рятувальною частиною
Територіального управління МНС
України у Полтавській області та ПП
"Лукулл" про постійне та обов'язкове
обслуговування державними
аварійно-рятувальними службами
об'єктів та окремих територій на
об'єктах ПП "Лукулл" на загальну суму
6072,75грн., що в порушення умов договору,
починаючи з лютого місяця 2013р.,
відповідачем не здійснюється оплата за
аварійно-рятувальне обслуговування, що
підтверджується актами виконання умов
договору: від 04.03.2013р. (рахунок №19/П), від
02.04.2013р. (рахунок №79/П), від 03.06.2013р.
(рахунок №179/П), за квітень 2013р. акт не
повернувся (рахунок № 142/П), від 02.07.2013р.
(рахунок №203/П), починаючи з серпня
місяця 2013р. відповідачу направлялись
акти виконаних робіт та рахунки, проте
позивачу жодного акту повернуто не
було.

Дослідивши надані у справі докази та
доводи сторін суд при вирішенні спору
між 3 державним пожежно-рятувальним
загоном Управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Полтавській області та відповідачем
виходить з наступного:

Згідно наданої прокурором копії
договору від 12.02.2013р. №33 на постійне та
обов'язкове обслуговування державними
аварійно-рятувальними службами
об'єктів та окремих територій (далі -
договір) (копія договору - т.1, а.с. 11-12) 27
державна пожежно-рятувальна частина
зобов'язалась здійснювати постійне
обслуговування об'єкта (пункти 3.1, 3.2, 3.3,
3.4, 3.5 договору), а відповідач оплачувати
таке обслуговування.

Договором передбачено, що оплата за
виконані аварійно-рятувальні роботи
здійснюється щомісячно, не пізніше
п'яти днів з моменту отримання рахунку
за фактично виконані послуги на
підставі акту приймання-передачі
послуги (п.5.1 договору). Акти
приймання-передачі послуги та рахунок
надаються Аварійно-рятувальною
службою до 5-го за звітним місяцем числа
рекомендованою кореспонденцією на
адресу замовника вказану в договорі чи
вручаються замовнику (п.5.2 договору).
Замовник зобов'язаний в 3-х денний
термін розглянути та підписати акти
приймання-передачі послуги і повернути
Аварійно-рятувальній службі
рекомендованим листом. У разі не
повернення актів приймання-передачі
послуги при відсутності письмових
претензій з обґрунтуваннями та
підтверджуючими документами, акти
вважаються підписаними у день
наступний за закінченням
встановленого терміну з урахуванням
часу поштового пробігу відправлення
(п.5.3 договору).

Виходячи з позовної заяви, заяв про
збільшення розміру позовних вимог та
доданих до них розрахунків прокурор
просить стягнути заборгованість за
послуги, надані за лютий, березень,
квітень, травень, червень, липень,
серпень, вересень, жовтень, листопад,
грудень 2013р., та січень, лютий, березень,
квітень, травень, червень, липень,
серпень, вересень 2014р.

Як зазначалось вище, згідно п.5.2
договору акти приймання-передачі
послуги та рахунок надаються
Аварійно-рятувальною службою до 5-го за
звітним місяцем числа рекомендованою
кореспонденцією на адресу замовника
вказану в договорі чи вручаються
замовнику.

Позивач - 3 державний
пожежно-рятувальний загін Управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області та прокурор не надали суду
доказів надіслання чи вручення
відповідачу (замовнику) актів
приймання-передачі послуг за квітень,
липень, серпень, вересень, жовтень,
листопад, грудень 2013р. та лютий,
квітень, травень, червень, липень 2014р.
Таким чином, надання послуг
відповідачу за вказані періоди не
підтверджено передбаченими пунктами
5.2, 5.3 договору доказами.

В зв'язку з цим, вимога про стягнення
боргу за вказані періоди, а також
річних, штрафу, пені та інфляційних,
нарахованих на суму боргу за вказані
періоди необґрунтована і задоволенню
не підлягає.

Акти виконання умов договору за лютий,
березень, травень, червень 2013р.,
виходячи з наданих прокурором копій
цих актів, підписані обома сторонами та
засвідчені печатками обох сторін (т.1,
а.с.21, 23, 26, 28).

Зазначеними копіями актів
підтверджується надання відповідачу
послуг на суму 1331 грн. 26 коп.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що
оплата за виконані аварійно-рятувальні
роботи здійснюється щомісячно, не
пізніше п'яти днів з моменту отримання
рахунку.

Виходячи з наданих у справі доказів,
рахунок, в суму якого була включена
вартість послуг за лютий, березень,
травень, червень 2013р., був наданий
відповідачу з претензією від 14.11.2013р.,
яка отримана відповідачем 15.11.2013р., що
підтверджується наданими у справі
доказами (т.1, а.с. 212-215), які відповідачем
не спростовані.

Таким чином, визначений п.5.1 договору
строк оплати цих послуг сплив 20.11.2013р.,
отже вимога про стягнення боргу в сумі
1331грн. 26коп. за послуги, надані в лютому,
березні, травні та червні 2013р.
обґрунтована і підлягає задоволенню.

На підтвердження надіслання
відповідачу акту та рахунку за січень
2014р. (т.1, а.с.130, 190) надані копії
фіскального чеку пошти, та
повідомлення про вручення (т.1, а.с.208)
згідно яких кореспонденція
відповідачу надіслана 12.02.2012р. та
отримана ним 13.02.2014р., на підтвердження
надіслання відповідачу акту і рахунку
за березень 2014 року надана копія
фіскального чеку пошти від 07.04.2014р. (т.1,
а.с.209), на підтвердження вручення
відповідачу акту і рахунку за серпень
2014 року надана копія супровідного
листа з відміткою про отримання (т.1,
а.с.63), на підтвердження надіслання
відповідачу акту і рахунку за вересень
2014р. надані копії опису вкладень та
повідомлення про вручення (т.1, а.с. 117).

Відповідно до пункту четвертого
частини третьої статті 129 Конституції
України однією з основних засад
судочинства є змагальність сторін та
свобода у наданні ними суду своїх
доказів і у доведеності перед судом їх
переконливості. Аналогічні положення
закріплено в статті 43 Господарського
процесуального кодексу України, згідно
з якою судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідач доводи прокурора і 3
державного пожежно-рятувального
загону Управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Полтавській області та зазначені вище
акти виконання умов договору і докази
надіслання та вручення відповідачу
актів та рахунків не спростував.

За вказаними актами надано послуг на
1458грн. 92коп.

Як зазначалось вище, згідно пункту 5.3
договору замовник зобов'язаний в 3-х
денний термін розглянути та підписати
акти приймання-передачі послуги і
повернути Аварійно-рятувальній службі
рекомендованим листом. У разі не
повернення актів приймання-передачі
послуги при відсутності письмових
претензій з обґрунтуваннями та
підтверджуючими документами, акти
вважаються підписаними у день
наступний за закінченням
встановленого терміну з урахуванням
часу поштового пробігу відправлення.

Виходячи з цього, є підстави вважати
підтвердженим факт надання послуг
відповідачу на суму 1458грн. 92коп. за
січень, березень, серпень, вересень 2014р.

З врахуванням наведеного вимога про
стягнення вартості наданих послуг на
суму 1458грн. 92коп. обґрунтована і
підлягає задоволенню.

Окрім вартості наданих послуг прокурор
просить стягнути з відповідача пеню за
прострочку оплати, посилаючись на п.6.3
договору.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що за
порушення терміну оплати замовник
сплачує Аварійно-рятувальній службі
пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості
послуг, з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Статтями 1, 3 Закону України від 22.11.1996р.
№ 543/96-ВР "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" встановлено, що платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який стягується пеня.

Згідно частини 2 статті 343
Господарського процесуального кодексу
України платник грошових коштів
сплачує на користь одержувача цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Представник 3 державного
пожежно-рятувального загону
Управління Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Полтавській
області в засіданні суду 19.11.2014р.
повідомила, що такий розмір пені
передбачений ч.2 ст.231 Господарського
кодексу України (далі - ГК).

Згідно частини 2 статті 231 ГК України у
разі, якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки, або порушення пов'язане з
виконанням державного контракту, або
виконання зобов'язання фінансується
за рахунок Державного бюджету України
чи за рахунок державного кредиту,
штрафні санкції застосовуються, якщо
інше не передбачено законом чи
договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов'язання щодо
якості (комплектності) товарів (робіт,
послуг) стягується штраф у розмірі
двадцяти відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 231
ГК України зазначена норма не
передбачає відповідальності за
порушення грошового зобов'язання, отже
застосування зазначеної норми до
грошових зобов'язань є безпідставним.

Викладене підтверджується і практикою
Верховного Суду України (постанови від
06.12.2010р. №42/563, від 20.12.2010р. №06/113-38).

Таким чином, пояснення представника 3
державного пожежно-рятувального
загону Управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій у
Полтавській області щодо розміру пені
не може бути враховане.

Виходячи з викладеного розмір
стягуваної пені прокурором завищено.

Згідно частини 6 статті 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Прокурором зазначена норма ГК України
також не врахована.

Як зазначалось вище, строк оплати
наданих у лютому, березні, травні та
червні 2013р. сплив 20.11.2013р., отже сплата
вартості цих послуг прострочена
відповідачем з 21.11.2013р. Таким чином, з
врахуванням наведених вище норм ГК
України та Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" пеня за
прострочку оплати вартості послуг,
наданих в лютому та червні 2013р.
підлягає стягненню за період з 21.11.2013р.
по 20.05.2014р. в сумі 93грн. 70коп.

Виходячи з наведених вище доказів
надіслання відповідачу рахунків за
січень, березень та вересень 2014р.
відповідач прострочив оплату за
вказані місяці відповідно з 19.02.2014р., з
14.04.2014р. та з 10.10.2014р.

Відповідно, пеня за прострочку оплати
послуг, наданих в січні 2014р. за період з
19.02.2014р. по 18.08.2014р. складає 33грн. 05коп.,
пеня за прострочку оплати послуг,
наданих в березні 2014р. за період з
14.04.2014р. по 13.10.2014р. складає 40грн. 02коп.,
пеня за прострочку оплати послуг,
наданих в вересні 2014 року складає 4грн.
50коп. за період з 10.10.2014р. по 27.10.2014р.

Надана прокурором копія супровідного
листа про надіслання відповідачу
рахунку за серпень 2014р. (т.1, а.с.63) не
містить дати цього листа, відмітка
начальника цеху Дебелого С.О. на цьому
листі також не містить дати її
вчинення, але копія вказаного листа
додана до заяви прокурора від 08.09.2014р.
про збільшення розміру позовних вимог,
отже станом на 08.09.2014р. вказаний лист з
відміткою вже існував, що дає підстави
рахувати строк оплати за серпень 2014р. з
08.09.2014р. і, відповідно, прострочку
оплати з 13.09.2014р. Пеня за прострочку
оплати послуг, наданих в серпні 2014р. за
період з 13.09.2014р. по 27.10.2014р. складає
10грн. 99коп.

В частині вказаних вище сум пені вимоги
прокурора обґрунтовані та підлягають
задоволенню. В решті суми пені вимоги
прокурора не ґрунтуються на законі та
поданих доказах в зв'язку з чим
задоволенню не підлягають.

Прокурор також просить стягнути з
відповідача річні за прострочку оплати
наданих послуг.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК) передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Виходячи з наведеної норми вимога
прокурора про стягнення річних
правомірна, але сума річних прокурором
завищена. З врахуванням наведених вище
доводів щодо боргу за надані послуги та
періодів прострочки вимога про
стягнення річних підлягає задоволенню
частково в сумі 52грн. 56коп. В решті суми
річних вимога прокурора
необґрунтована і задоволенню не
підлягає.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що за
порушення терміну оплати замовник
сплачує Аварійно-рятувальній службі
пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості
послуг, з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Прокурор, виходячи з доданого до заяви
про збільшення розміру позовних вимог
від 29.10.2014р. розрахунку (т.1, а.с. 164-167)
просить стягнути передбачений пунктом
6.3 договору штраф за прострочку оплати
відповідачем послуги за лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень 2013
року, та за січень, березень і серпень
2014р. Оскільки, як зазначалось вище,
надання послуг за квітень, липень,
серпень, вересень, жовтень 2013р.
документально не підтверджено, вимога
про стягнення штрафу за прострочку
оплати таких послуг необґрунтована і
задоволенню не підлягає. В решті суми -
169грн. 78коп., яка складається із
зазначених в розрахунку позивача сум, а
саме: 16грн. 59коп. - за лютий 2013р. + 25грн.
53коп. - за березень 2013р., + 25грн. 53коп. - за
травень 2013р. + 25грн. 53коп. - за червень
2013р. + 25грн. 53коп. - за січень 2014р. + 25грн.
53коп. - за березень 2014р. + 25грн. 53коп. - за
серпень 2014р. (т.1. а.с.164-165) вимога про
стягнення штрафу обґрунтована і
підлягає задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК) передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Отже вимога прокурора про стягнення
інфляційних ґрунтується на законі, але
сума інфляційних прокурором завищена.
Доданий прокурором до заяви про
збільшення розміру позовних вимог від
29.10.2014р. розрахунок (т.1, а.с.164-167) не
містить розрахунку та обґрунтування
сум боргу, на які нараховані інфляційні
та обґрунтовання періодів нарахування
інфляційних.

Виходячи з вказаного вище розрахунку
прокурор просить стягнути інфляційні
за період до вересня 2014р. включно.

З врахуванням наведених вище доводів
щодо строків оплати сума інфляційних
за прострочку оплати послуг, наданих в
лютому, березні, травні, червні 2013р.
складає 223грн. 18коп. за період з грудня
2013р. по вересень 2014р., за прострочку
оплати послуг, наданих в січні 2014р. -
55грн. 66коп. за період з березня по
вересень 2014р., за прострочку оплати
послуг, наданих в березні 2014р. - 46грн.
61коп. за період з квітня по вересень
2014р., за прострочку оплати послуг,
наданих в серпні 2014р. - 10грн. 58коп. за
вересень 2014р. з врахуванням
підтверджених документально періодів
прострочки оплати.

В цій частині вимога про стягнення
інфляційних обґрунтована і підлягає
задоволенню. В решті суми інфляційних
вимога необґрунтована і задоволенню не
підлягає.

Судом при вирішенні спору в цій частині
окрім частини 2 статті 625 ЦК України,
враховані рекомендації Верховного
Суду України, викладені в листі
Верховного Суду України №62-97р. від
03.04.1997р., постанова пленуму Вищого
господарського суду України та судова
практика.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судовий збір при частковому
задоволенні позову покладається на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених вимог.

Як зазначив Вищий господарський суд
України у постанові пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу ІV Господарського
процесуального кодексу України»
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволених вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимога), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України «Про судовий збір»,
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

З врахуванням цього, належна до сплати
сума судового збору стягується з
позивача - 3 державного
пожежно-рятувального загону
Управління ДСПС України у Полтавській
області та з відповідача в доход
Державного бюджету України
пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

1. В позові в інтересах держави в особі
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій відмовити.

2. Позов в інтересах держави в особі 3
державного пожежно-рятувального
загону УДСНС України у Полтавській
області задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства
"Лукулл" (37022, Полтавська область,
Пирятинський район, с.Харківці, ) на користь 3 державного
пожежно-рятувального загону
Управління ДСНС України у Полтавській
області (37500, м.Лубни, вул.Я.Мудрого, 27/2,
р/р 2452 в ГУДКСУ у Полтавській
області, МФО 831019, )
2790грн.18коп. основного боргу, 336грн. 51коп.
пені, 52грн. 56коп. річних, 169грн. 78коп.
штрафу, 336грн. 03коп. інфляційних.

В решті позову відмовити.

3. Стягнути з приватного підприємства
"Лукулл" (37022, Полтавська область,
Пирятинський район, с.Харківці, ) в доход Державного бюджету
України (отримувач коштів: УДКСУ у м.
Полтава, 22030001; код отримувача за ; рахунок отримувача 3002; банк
отримувача: ГУДКСУ у Полтавській
області; код банку отримувача: 831019)
678грн. 68коп. судового збору.

4. Стягнути з 3 державного
пожежно-рятувального загону
Управління ДСНС України у Полтавській
області (37500, м.Лубни, вул.Я.Мудрого, 27/2,
р/р 2452 в ГУДКСУ у Полтавській
області, МФО 831019, ) в доход
Державного бюджету України (отримувач
коштів: УДКСУ у м. Полтава, 22030001; код
отримувача за ; рахунок
отримувача 3002; банк отримувача:
ГУДКСУ у Полтавській області; код банку
отримувача: 831019) 1148грн. 32коп. судового
збору.

Видати накази після набрання цим
рішенням законної сили.

Суддя
Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 24.11.2014р.