ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Справа № 922/4836/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Відновлення
інженерних систем" до Відділ освіти
Чугуївської РДА, м. Чугуїв про
стягнення коштів в сумі 67480,12 грн. за
участю сторін:

позивача - Голубничий В.М.

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року до суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем" ( надалі - позивач)
та просить стягнути з Відділу освіти
Чугуївської райдержадміністрації (
надалі - відповідач) суму 67480,12 грн. з
яких сума загальної заборгованості 60 000
грн., 4444,93 грн. - пені за несвоєчасне
виконання умов зобов*язання, 2482,86 грн. -
інфляційних втрат, 552,33 грн. - 3 % річних
та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору на виконання підрядних
робіт за № 1296 від 01.11.2013 року в частині
розрахунків за виконану роботу .

Відповідач надав відзив на позов, в
якому проти заявлених вимог не
заперечує, а затримку в розрахунках
пояснює скрутним фінансовим
становищем, оскільки у відповідності
до ч.2 ст.19 Конституції України,
останній діє лише в рамках своїх
повноважень . Розгляд справи просить
проводити без його участі.

Згідно із пунктом 3.9.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року №18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що явка представника
відповідача не була визнана
обов'язковою, а також те, що його неявка
не перешкоджає розгляду справи, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності зазначеного представника
за наявними матеріалами у справі.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого
позивачеві та відповідачеві для
підготовки до судового засідання та
підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалі справи, 01.11.2013
року між позивачем та відповідачем
було укладено договір за № 1296 ( а.с.9-11).

Згідно із ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору (ч. 1 ст. 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

У відповідності до предмету договору №
1296 від 01.11.2013 року , відповідач доручає ,
а позивач зобов'язався виконати
власними і залученими силами і
засобами такі види робіт: поточний
ремонт системи опалення
Кам'янорузького НВК за адресою :
Харківська обл., Чугуївський район,
с.Кам'яна Яруга, вул. Миру ( п.1.1
договору). Відповідач зобов'язався
своєчасно прийняти та оплатити роботи,
зазначені в п.1.1. даного договору. ( п.1.2
договору). Загальна сума договору
складає 60000 грн. ( в тому числі ПДВ 20%) .
Кінцева сума договору може змінюватися
, виходячи з фактичного обсягу
виконаних робіт, про що зазначається в
акті виконаних робіт форми № КБ-2в та
довідці (ках) КБ-3 ( п.2.2 договору).
Сторони домовились про порядок
розрахунків наступним чином : Оплата
здійснюється протягом 10 календарних
днів з моменту підписання обома
сторонами актів виконаних робіт у
безготівковій формі, шляхом
перерахування відповідачем грошових
коштів на поточний рахунок позивача (
п.3.2.договору). Сторони також погодили,
що кінцевий термін оплати відповідачем
виконаних робіт і прийнятих робіт з
урахуванням п.3.2 договору здійснюється
не пізніше 30 червня 2012 року. ( п.3.3
договору ).

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу
України передання робіт підрядником і
прийняття їх замовником оформляється
актом, підписаним обома сторонами. У
разі відмови однієї із сторін від
підписання акта про це вказується в
акті і він підписується другою
стороною.

У відповідності до п. 2.2.
вищезазначеного договору договорів
підряду , виконавець надає замовникові
акт прийому виконаних робіт (форма №
КБ-2В) і довідку про вартість виконаних
робіт (форма № КБ-3).

Матеріали справи містять докази
виконання позивачем комплексу
ремонтних робіт системи опалення
Кам'янорузького НВК ., що
підтверджується актом приймання
виконаних будівельних робіт за
листопад 2013 року ( а.с.12-17) та довідкою
про вартість виконаних будівельних
робіт та витрат на суму 60000 грн. (
а.с.18-19).

Вказані акти приймання виконаних
будівельних робіт та довідки про
вартість виконаних будівельних робіт
були підписані уповноваженими
представниками обох сторін та
скріплені їх печатками.

Частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу
України передбачено, що замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові. Якщо
замовник не зробить такої заяви, він
втрачає право у подальшому посилатися
на ці відступи від умов договору або
недоліки у виконаній роботі.

В матеріалах справи відсутні докази
того, що відповідачем було зроблено
заяву про виявлення будь-яких
відступів, допущених позивачем, від
умов договору підряду №1296 від 01.11.2013
року .

Згідно із п. 2.2 вищевказаного договору
підряду оплату виконаних робіт
замовник здійснює на підставі акта
здавання-приймання виконаних робіт
форми КБ-2, КБ-3.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного
кодексу України якщо договором підряду
не передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Оплата робіт провадиться після
прийняття замовником збудованого
об'єкта (виконаних робіт), якщо інший
порядок розрахунків не встановлений за
погодженням сторін (ч. 4 ст. 879
Цивільного кодексу України).

Умовами договорів підряду, а саме п. 3.3
встановлено, що оплата здійснюється у
безготівковій формі шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок виконавця до 30.06.2014 року, отже, з
01.07.2014 року у позивача виникло право
нарахування пені, 3% річних та
інфляційних втрат.

Положеннями ст. 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов`язання належним чином відповідно
до закону, інших актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов`язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Як стверджує позивач, та встановлено
під час розгляду справи відповідач не
розрахувався за виконані позивачем
будівельні роботи за договором №1296
від 01.11.2013 року.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим
виконання сторонами. Виконуючи одні
умови договору та ігноруючи інші
Відділ освіти Чугуївської РДА
порушило норми підписаного правочину
та законодавства України тим самим
порушило права ТОВ "Відновлення
інженерних систем" на оплату наданих
послуг по підряду, надання яких
повністю підтверджується матеріалами
справи та не спростовано відповідачем
належними доказами.

Отже, факт надання позивачем послуг з
підряду та їх прийняття відповідачем
за актами, тобто факт їх остаточної
здачі, підтверджено матеріалами
справи, та у відповідності з умовами
договору, а також вимог чинного
законодавства, зокрема ч. 2 ст. 854
Цивільного кодексу України, відповідач
зобов'язаний сплатити позивачу
обумовлену ціну.

В силу ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. При цьому,
згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Крім того, згідно статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Тому, враховуючи наведені норми
законодавства, зазначена сума боргу
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача, як така, що доведена
належними та допустимими доказами.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам в частині стягнення з
відповідача 4444,93 грн. пені, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Частиною першою ст. 216 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Водночас частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
визначено порядок застосування
штрафних санкцій та обмеження щодо
періоду їх нарахування. Зокрема,
частиною шостою цієї статті
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.4. Договору сторони визначили,
що при несвоєчасній оплаті замовником
вартості виконаних підрядником робіт,
замовник сплачує підряднику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення терміну
сплати від суми не перерахованих
коштів.

Позивачем до матеріалів справи наданий
розрахунок пені за весь період
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання, суд
перевіривши його обґрунтованість
дійшов до висновку, що він є
правомірним та сума пені, яка належить
до сплати складає 4444,93 грн.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам в частині стягнення 3 % річних
інфляційних втрат, суд зазначає
наступне.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Відповідно до листа №62-97р Верховного
суду України від 03 квітня 1997 року, при
визначенні періоду розрахунку
інфляційних втрат, необхідно
враховувати порядок застосування
індексів інфляції. Згідно вказаного
порядку, період нарахування
визначається наступним чином. Якщо
прострочка виникла до 16 числа місяця,
то розрахунок здійснюється з
урахуванням індексу інфляції цього
місяця, а якщо прострочка виникла з 16
числа місяця, то розрахунок
здійснюється без урахування цього
місяця. За аналогією, якщо
заборгованість погашена до 16 числа
місяця, тоді індекс інфляції цього
місяця не враховується, а якщо
погашення заборгованості мало місце
після 16 числа місяця, тоді
враховується.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача,
перевіривши період нарахування
останнім вказаної суми 3% річних, дійшов
до висновку про відповідність даного
розрахунку нормам чинного
законодавства, а тому сума 3% річних у
розмірі 552,33 грн. підлягає стягненню з
Відповідача.

Щодо заявленої вимоги Позивача про
стягнення з Відповідача 1658,56 гривень
суми інфляційних витрат, суд зазначає
наступне.

Перевіривши періоди нарахування суми
інфляційних втрат, суд дійшов висновку
про те, що відповідний розрахунок
відповідає вимогам ст.625 Цивільного
кодексу України, а також рекомендаціям
листа Верховного суду України від 03
квітня 1997 року. Позивачем визначено
інфляційні витрати за весь час
прострочення, з урахуванням
дефляційних процесів, тому ця сума у
розмірі 2482,86 грн. підлягає задоволенню.

Суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Відділу освіти Чугуївської
райдержадміністрації (63513, Харківська
обл. Чугуївський район, смт. Кочеток,
вул. Жовтнева,, буд. 18, )
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Відновлення
інженерних систем" (83136, Донецька обл., м.
Макіївка, вул. Чайковського, 89-А, р/р
9700 в АТ "Укрсиббанк", м. Харків, МФО
351005, ) 60 000 грн. - суму
основного боргу, 4 444,93 грн. - суму пені, 2
482,86 грн. - суму інфляційних втрат, 552,33
грн. - 3% річних та 1827,00 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 18.11.2014 р.

Суддя Л.С. Лаврова