м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства "
Холдингова компанія " Київміськбуд "
До 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю " Адамант - Інвест "
2. Товариства з обмеженою
відповідальністю " Компанія з
управління активами " Укрміськбуд -
Про визнання недійсним договору
купівлі - продажу № 2-5-09/2012 від 05.09.2012 р.
Суддя Пінчук
від позивача Клименко О.А -
від відповідача - 1 Пасічніченко
від відповідача - 2 не з'явився
Рішення прийняте 06.11.2014 р., оскільки у
судовому засіданні 16.10.2014 р. розгляд
справи відкладався відповідно до п. 1
ст. 77 ГПК України.

Обставини справи:

Позивач - публічне акціонерне
товариство " Холдингова компанія "
Київміськбуд " звернувся до суду з
позовною заявою про визнання недійсним
договору купівлі - продажу № 2-5-09/2012 від
05.09.2012 р., що був укладений між
товариством з обмеженою
відповідальністю " Компанія з
управління активами " Укрміськбуд -
Фінанс " та товариством з обмеженою
відповідальністю "
Адамант - Інвест ".

Представник відповідача у
відзиві на позовну заяву проти
позовних вимог позивача заперечує та
просить суд у задоволенні позову
відмовити.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача -
1, суд -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2010 р. між публічним
акціонерним товариством " Холдингова
компанія "
Київміськбуд " ( позивачем ) та
товариством з обмеженою
відповідальністю " Компанія з
управління активами " Укрміськбуд -
Фінанс " ( відповідачем - 2 ) був
укладений договір купівлі - продажу
цінних паперів № 1/Б10-0037.

Згідно п.1.2 вказаного договору,
загальна вартість продажу цінних
паперів становить 1315000,00 грн.

В обґрунтування свої позовних
вимог, позивач посилається на те, що
05.09.2012 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю " Адамант - Інвест " (
відповідачем - 1 ) та товариством з
обмеженою відповідальністю " Компанія
з управління активами " Укрміськбуд -
Фінанс " ( відповідачем
- 2 ) був укладений договір купівлі -
продажу права вимоги № 2-5-09/2012.

Пунктом 3.1 вказаного договору
передбачено, що право вимоги купується
відповідачем - 1 за ціною 274384 грн., яка
сплачується у строк до 31.12.2013 р.

Зазначений договір, як зазначає
позивач у позовній заяві, не є
договором про відступлення права
вимоги у розумінні ст. ст. 512-519 ЦК
України, а є договором факторингу,
вимоги, якого встановлені ст. ст. 1077-1086
ЦК України.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного
кодексу України, за договором
факторингу (
фінансування під відступлення права
грошової вимоги ) одна сторона ( фактор )
передає або зобов'язуються передати
грошові кошти в розпорядження другої
сторони ( клієнта ) за плату ( у будь -
який передбачений договором спосіб ), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи (
боржника ).

Разом з тим, суд вважає позовні
вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215
Цивільного кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним (
оспорюваний правочин ).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що при
укладанні спірного договору сторонами
було дотримано норми чинного
законодавства, а саме:

- зміст правочину не суперечить
законодавству, а також моральним
засадам суспільства.

- волевиявлення сторін було
вільним і відповідало їх внутрішній
волі;

- спірний договір укладений у
письмовій формі, підписаний
уповноваженими особами та завірений
печатками, у відповідності до
законодавства;

- правочин спрямований на реальне
настання правових наслідків.

Суд вважає, що договір про купівлю
- продажу права вимоги № 2-5-09/2012 від
05.09.2012 р. відповідає вимогам чинного
законодавства, а тому підстав для
визнання його недійсним суд не
знаходить.

Твердження позивача про те, що
оспорюваний договір містить ознаки
прихованого договору факторингу судом
до уваги не приймається, оскільки
договір купівлі - продажу права вимоги
від 05.09.2012 р. № 2-5-09/2012 відповідає
вимогам чинного законодавства і
зокрема ст. ст. 512-519, ч. 2 ст. 656
Цивільного кодексу України.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного
строку з дня його підписання, а у разі,
якщо у судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України.

дата підписання повного тексту рішення
21.11.2014 р.

СуддяВ.І.Пінчук