м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
розглянувши матеріали справи
за позовомТовариства з обмеженою
"ДІТРЕЙД"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Ренесанс Трейд"простягнення 233169 грн 97
коп.Представники сторін:
від позивача: Сокур Є.М. - представник
за довіреністю № 32 від 02.01.2014;
від відповідача: Лабатюк Я.М. -
представник за довіреністю б/н від
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
09.09.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла позовна заява
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДІТРЕЙД" з вимогами
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Ренесанс Трейд" про стягнення 233169 грн 97
Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач
вказав на те, що відповідач, в порушення
норм чинного законодавства України та
укладеного між сторонами Договору №
895/2013 від 17.05.2013, безпідставно не надав
знижку на товар за видатковою
накладною № РТ000031756 від 18.07.2013, а
починаючи з 25.07.2013 без жодних
обґрунтувань перестав на постійній
основі надавати знижку позивачу (на
підтвердження чого останній надав суду
видаткові накладні за період з 23.05.2013 по
22.07.2013, в яких зазначена знижка, та
видаткові накладні за 18.07.2013 та за
період з 25.07.2013 по 17.06.2014, в яких знижка
не вказана), у зв'язку з чим позивач
просив стягнути з відповідача грошові
кошти у розмірі 233169 грн. 97 коп., що є
знижкою позивача за Договором № 895/2013
від 17.05.2013, та складається з 140165 грн. 75
коп. знижки дистриб'юторського
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.09.2014 порушено провадження у
до розгляду на 29.09.2014.
29.09.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшло клопотання
(телеграма) про відкладення розгляду
справи.
Представник відповідача у судове
засідання 29.09.2014 не з'явився, вимоги
ухвали суду не виконав, про час та місце
проведення судового засідання був
повідомлений належним чином.
У судовому засіданні 29.09.2014
представники позивача подали
документи на виконання вимог ухвали
суду, які суд долучив до матеріалів
справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 розгляд справи
відкладено на 13.10.2014.
У судовому засіданні 13.10.2014, відповідно
до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено перерву до 17.10.2014.
16.10.2014 до відділу діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, в якому він заперечив проти
позову з підстав, викладених у відзиві,
а саме, відповідачем вказано, що знижки
надавалися та ціна на товар була
погоджена сторонами при підписанні
У судовому засіданні 17.10.2014
представники сторін надали усні
пояснення по суті спору; представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі; представник
відповідача проти позову заперечив.
У судовому засіданні 17.10.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши надані суду докази,
суд

ВСТАНОВИВ:

17.05.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Ренесанс Трейд" (дистриб'ютор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДІТРЕЙД"
(субдистриб'ютор) укладено Договір №
895/2013, відповідно до умов якого
дистриб'ютор зобов'язується поставити
субдистриб'ютору продукцію -
кондитерські вироби, в подальшому
товар, а субдистриб'ютор зобов'язується
прийняти та оплатити товар на умовах,
визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.2 Договору № 895/2013 від
17.05.2013, асортимент, ціна, кількість
кожної партії товару зазначаються в
товарно-транспортних накладних
дистриб'ютора, які є невід'ємною
частиною цього Договору, є взаємно
погодженими і обов'язковими для сторін.

Згідно з п. 2.3 Договору № 895/2013 від 17.05.2013,
загальна кількість товару, що
поставляється за цим Договором,
визначається як сума всіх партій
товару, поставлених за цим Договором.

Відповідно до п. 3.15 Договору № 895/2013 від
17.05.2013, обидві сторони визнають, що
підписи уповноважених представників
сторін на товарно-транспортних
накладних дистриб'ютора, є повним,
достатнім та дійсним підтвердженням
того, що: сторони досягнули взаємної
згоди стосовно кількості та
асортименту товару (п. 3.15.1); сторони
досягнули взаємної згоди стосовно
ціни, строків поставки та оплати (п.
3.15.2); особи, які приймають-передають
товар є уповноваженими представниками
сторін, які мають безспірне право
вчиняти всі необхідні дії щодо
приймання-передачі товару (п. 3.15.3).

В зв'язку з тим, що ціна на товар
залежить від вартості сировини,
матеріалів, енергоносіїв та інших
ринкових факторів ціну товару на день
його передачі субдистриб'ютору
встановлює дистриб'ютор (п. 4.1 Договору
№ 895/2013 від 17.05.2013).

Відповідно до п. 4.2 Договору № 895/2013 від
17.05.2013, дистриб'ютор продає товар
субдистриб'ютору зі знижкою, яка
забезпечує націнку до відпускної ціни
субдистриб'ютора. Розмір знижки може
бути збільшено або зменшено у випадках
зазначених в цьому Договорі та у
Додатку №2 даного Договору. Знижка на
товар встановлюється щомісячно не
пізніше 5-го числа поточного місяця, по
результатах виконання плану продажу
минулого місяця.

Як вбачається з Додатку №2 до Договору
№ 895/2013 від 17.05.2013, субдистриб'ютору
надається знижка-націнка за, зокрема,
постійний дистриб'юторський відсоток -
2,5%,; передплату - 2,5%.

Згідно з п. 4.3 Договору № 895/2013 від 17.05.2013,
дистриб'ютор передає товар
субдистриб'ютору за цінами, вказаними у
товарно-транспортних накладних, які
виписуються на кожну окрему партію
товару. Товарно-транспортна накладна,
виписана на передачу субдистриб'ютору
партії товару, є підтвердженням
домовленості сторін про ціну.

Відповідно до п. 4.7 Договору № 895/2013 від
17.05.2013, оплату кожної поставленої
партії товару субдистриб'ютор здійснює
по передплаті в безготівковій формі
шляхом перерахування грошових коштів
на поточний рахунок дистриб'ютора, на
підставі рахунку виставленого
дистриб'ютором.

Згідно з п. 9.7 Договору № 895/2013 від 17.05.2013,
у випадку припинення дії цього
Договору, субдистриб'ютор зобов'язаний
сплатити дистриб'ютору всю суму
заборгованості за поставлений товар та
по штрафних санкціях, які виникли за
цим Договором і існують на момент його
розірвання і строк не більше 10
банківських днів з моменту направлення
повідомлення дистриб'ютором.

Відповідно до п.п. 9.1 та 9.2 Договору №
895/2013 від 17.05.2013, цей Договір вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання та скріплення
печатками сторін та закінчується
31.10.2014.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків є, зокрема, договори та інші
правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між
позивачем та відповідачем договору,
суд дійшов висновку, що даний правочин
за своєю правовою природою є договором
поставки.

Відповідно до частини 1 статті 628
Цивільного кодексу України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 179
Господарського кодексу України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до частини 4 статті 179
Господарського кодексу України, при
укладенні господарських договорів
сторони можуть визначати зміст
договору на основі: вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.

Судом встановлено, що на виконання умов
Договору № 895/2013 від 17.05.2013 Товариство з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Ренесанс Трейд" за період з 18.07.2013
по 17.06.2014 поставило Товариству з
обмеженою відповідальністю "ДІТРЕЙД"
узгоджений між сторонами товар на
загальну суму 5606630 грн. 10 коп., що
підтверджується належним чином
засвідченими копіями видаткових
накладних за вказаний період, які
підписані та скріплені печатками
уповноваженими представниками сторін.

Як встановлено судом, 23.06.2014 сторони
розірвали Договір № 895/2013 від 17.05.2013,
підписавши 23.06.2014 Додаткову угоду про
розірвання вказаного Договору, та
провели звірку взаєморозрахунків за
Договором № 895/2013 від 17.05.2013, що
підтверджується взаєморозрахунками з
партнерами за період з 17.05.2013 по 30.06.2014,
відповідно до якої заборгованість
позивача перед відповідачем становить
75994 грн. 74 коп., та актом звіряння №
РТ000000563 взаємних розрахунків за період
з 01.06.2014 по 24.06.2014, відповідно до якого
заборгованість позивача перед
відповідачем за Договором № 895/2013 від
17.05.2013 становить 75994 грн. 74 коп., належним
чином засвідчені копії яких
знаходяться в матеріалах справи.

17.07.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДІТРЕЙД" отримало
від відповідача претензію б/н від 10.07.2014
з вимогою сплатити 75994 грн. 74 коп.
заборгованості.

Судом встановлено, що 29.07.2014 позивач
направив відповідачу відповідь на
претензію вих. № 1946 від 28.07.2014, в якій
запропонував провести залік
зустрічних вимог за Договором № 895/2013
від 17.05.2013, проте відповідач відповіді
не надав.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Зазначене також кореспондується зі
статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України відповідно до яких
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається з матеріалів справи,
обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на видаткові накладні, на
підставі яких здійснювалася поставка
відповідачем продукції в рамках дії
Договору № 895/2013 від 17.05.2013. Зокрема,
позивач наводить перелік видаткових
накладних, на яких значиться розмір
наданої відповідачем знижки, а також
посилається на перелік видаткових
накладних в яких відсутнє посилання на
розмір наданої знижки, та стверджує, що
така знижка не була надана за
видатковими накладними, в яких не має
інформації про розмір наданої
відповідачем знижки.

Однак суд, не погоджується з таким
твердженням позивача, та вважає що дані
обґрунтування, а саме відсутність
посилання на розмір знижки у
видаткових накладних як первинних
документах, не є підтвердженням
ненадання знижки відповідачем
позивачеві, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»,
первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З урахуванням вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що внесення
будь-якої іншої інформації в первинні
документи не є обов'язковим, а тому,
відсутність посилання у видаткових
накладних на факт та розмір знижки, не
може являтися підтвердження ненадання
останньої, оскільки розмір знижки
встановлюється щодо кожної поставки
окремо, а остаточна ціна товару, яка
погоджена сторонами відображається у
видаткових накладних.

Крім того, суд зазначає, що позивач не
наводить чітко визначеної ціни товару,
від якої повинна на його думку
надаватися знижка, а стверджує, що
знижка мала бути надана від суми
товару, визначеної у видаткових
накладних.

Згідно з частиною 1 статті 632 Цивільного
кодексу України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу
України, зазначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар за ціною,
встановленою у договорі
купівлі-продажу.

Суд наголошує на тому, що пунктом 2.2
Договору № 895/2013 від 17.05.2013 сторони за
взаємною згодою визначили, що
асортимент, ціна, кількість кожної
партії товару зазначаються в
товарно-транспортних накладних
дистриб'ютора, які є невід'ємною
частиною цього Договору, є взаємно
погодженими і обов'язковими для сторін.

Пунктом 3.1 Договору № 895/2013 від 17.05.2013
визначено, що відповідач передає товар
позивачу за цінами, які встановлюються
у товарно-транспортних накладних
(видаткових накладних) на кожну окрему
партію товару.

Крім того, відповідно до положень п. 3.15
Договору № 895/2013 від 17.05.2013, обидві
сторони визнають, що підписи
уповноважених представників сторін на
товарно-транспортних накладних
дистриб'ютора, є повним, достатнім та
дійсним підтвердженням того, що:
сторони досягнули взаємної згоди
стосовно кількості та асортименту
товару (п. 3.15.1); сторони досягнули
взаємної згоди стосовно ціни, строків
поставки та оплати (п. 3.15.2); особи, які
приймають-передають товар є
уповноваженими представниками сторін,
які мають безспірне право вчиняти всі
необхідні дії щодо приймання-передачі
товару (п. 3.15.3).

Таким чином, враховуючи вищевикладене
та беручи до уваги п.п. 4.1, 4.2 та 4.3
Договору № 895/2013 від 17.05.2013, суд
приходить до висновку, що ціна
поставленого згідно Договору товару
встановлюється відповідачем на кожну
партію окремо із врахуванням
передбачених договором знижок та
остаточно відображається у первинних
документах: товарно-транспортних
накладних, видаткових накладних тощо, а
повним, достатнім та дійсним
підтвердженням того, що сторони
досягли взаємної згоди щодо ціни
кожної поставленої партії товару
являється підписи та печатки
уповноважених представників сторін на
видаткових накладних.

Отже, суд приходить до висновку, що, у
відповідності до умов Договору,
позивач та відповідач погодили ціну на
кожну конкретну партію поставки при
підписанні видаткових накладних, в
яких відповідачем була запропонована
позивачу ціна товару, а позивачем була
прийнята пропозиція щодо поставки
товару за ціною визначеною у
видаткових накладних, що
підтверджується відповідними
підписами сторін та не було ними
спростовано.

Крім того, суд враховує, що протягом
всього терміну дії Договору № 895/2013 від
17.05.2013 відповідачем здійснювалися
поставки товару позивачу згідно
видаткових накладних, які наявні в
матеріалах справи, а позивач отримував
поставлений товар, про що свідчать
підписи та відтиски печатки позивача
на видаткових накладних, та жодного
разу не звертався до відповідача із
претензією щодо кількості, якості або
ціни поставленого товару, що не
спростовано позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДІТРЕЙД" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Ренесанс Трейд" про стягнення грошових
коштів у розмірі 233169 грн. 97 коп. є
безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 49
Господарського процесуального кодексу
України судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при укладанні,
зміні та розірванні договорів, - на
сторону, яка безпідставно ухиляється
від прийняття пропозицій іншої
сторони, або на обидві сторони, якщо
господарським судом відхилено частину
пропозицій кожної із сторін; у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Відповідно до частини 5 статті 85
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
шляхом подання, протягом 10 днів з дня
складання повного рішення, апеляційної
скарги через Господарський суд міста
Києва.

Повне рішення складено: 22.10.2014

Суддя
І.М. Отрош