ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р.
справа №
911/4621/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автосоюз», м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Есбіай холдинг»,
Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 8 211,02 гривень

за участю представників:

від позивача: Пасько С.М. (довіреність
б/н від 21.10.2014)

від відповідача: не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.10.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Автосоюз» (далі-ТОВ
«Автосоюз»/позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Есбіай холдинг»
(далі-ТОВ «Есбіай холдинг»/відповідач)
про стягнення 8 211,02 грн., з яких: 5 719,43
грн. заборгованості за договором про
сервісно-технічне обслуговування
№С000001737 від 07.08.2013, 678,58 грн. пені, 1 715,70
грн. штрафу та 97,31 грн. 3% річних.

Відповідач не скористався правом,
наданим ст. 59 Господарського
процесуального кодексу України, та
відзив на позовну заяву не надав.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 28.10.2014 порушено провадження
у справі №911/4621/14 та призначено справу
до розгляду на 11.11.2014.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 11.11.2014 розгляд даної справи
було відкладено на 25.11.2014.

В судові засідання 11.11.2014 та 25.11.2014
представник відповідача не прибув,
витребувані судом документи не надав,
про причини їх ненадання суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду даної справи був повідомлений
належним чином.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

07.08.2013 між ТОВ «Автосоюз»
(далі-виконавець) та ТОВ «Есбіай
холдинг» (далі-замовник) було укладено
договір про сервісно-технічне
обслуговування №С000001737 (далі-договір),
відповідно до якого виконавець
зобов'язався виконувати комплекс робіт
по сервісно-технічному обслуговуванню
і ремонту автомобілів замовника,
вказаних у додатку №1 до даного
договору, згідно заявок замовника, а
замовник зобов'язався приймати і
своєчасно сплачувати роботи на умовах,
визначених у даному договорі.

Судом встановлено, що позивач свої
обов'язки за договором виконав
належним чином, виконавши комплекс
робіт по сервісно-технічному
обслуговуванню і ремонту автомобіля
відповідача загальною вартістю 5 719,43
грн., що підтверджується підписами
сторін та відбитком печатки позивача
на наряді-замовленні №С300277577/СН від
15.03.2014.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
першим умов договору.

Втім, відповідач свої обов'язки за
договором в частині оплати вартості
наданих послуг/виконаних робіт
належним чином не виконав, внаслідок
чого за ним утворилось 5 719,43 грн.
заборгованості.

Наявність 5 719,43 грн. заборгованості
відповідача за договором
підтверджується наданою суду
бухгалтерською довідкою №646 від 07.11.2014,
підписаною директором і заступником
головного бухгалтера ТОВ «Автосоюз» та
скріпленою відбитком печатки
товариства.

Відсутність грошових розрахунків
відповідача за договором
підтверджується наявною в матеріалах
справи довідкою АТ «ТАСКОМБАНК» №959
від 06.11.2014.

З метою досудового врегулювання даного
спору, 22.05.2014 позивачем було надіслано
відповідачу претензію про
відшкодування боргу №318, відповідно до
якої позивач інформував останнього про
наявність заборгованості за договором
та вимагав її погашення.

Посилаючись на те, що відповідач на
зазначену претензію не відповів,
остаточні розрахунки не провів,
позивач просить суд стягнути з
відповідача, зокрема, 5 719,43 грн.
заборгованості за нарядом-замовленням
№С300277577/СН від 15.03.2014 згідно договору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду
ані відзиву на позовну заяву, ані
будь-яких інших доказів та/або
документів, що впливають на вирішення
даного спору по суті, суд у
відповідності до ст. 75 ГПК України,
здійснював розгляд даної справи за
наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив,
що заявлена позовна вимога підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903, ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 4.3, 4.3.1 та 3.3 договору
передбачено, що замовник сплачує 100%
вартості робіт, вказаних у заявці
замовника у вигляді авансу, протягом 3
(трьох) банківських днів з моменту
оформлення заявки виконавцем.

Якщо замовник користувався послугами
виконавця в минулому та оплатив такі
роботи на загальну суму понад 20 000,00
грн., він має право сплатити 100% вартості
робіт, визначених в наряд-замовленні та
акті виконаних робіт, протягом 10
банківських днів з моменту підписання
акту виконаних робіт уповноваженими
представниками сторін.

Правовим документом, що підтверджує
виконання робіт належним чином і
підставою для взаєморозрахунків, є
підписане сторонами наряд-замовлення,
яке має силу акту прийому-передачі
робіт (акт виконаних робіт).

У відповідності до наданих суду
пояснень представника позивача,
протягом дії договору до 15.03.2014, тобто
моменту підписання відповідачем
спірного наряду-замовлення, останнім
було отримано та оплачено послуги
виконавця на суму понад 20 000,00 грн., що
надає відповідачу право проводити
грошові розрахунки за договором у
строки, передбачені п. 4.3.1 договору.

З огляду наведеного, підписання
відповідачем наряду-замовлення
№С300277577/СН від 15.03.2014, який, в силу
положень п. 3.3 договору, має силу акта
прийому-передачі робіт, без будь-який
зауважень чи заперечень щодо кількості
та/або якості наданих послуг/виконаних
робіт свідчить про прийняття таких
послуг та, відповідно, породжує в
останнього обов'язок щодо їх оплати у
повному обсязі до 29.03.2014.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином. Дана
норма кореспондує з приписами статей
525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги
наведені нормативні приписи, а також
враховуючи те, що станом на день
прийняття рішення відповідач надані
послуги не оплатив, суд дійшов
висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 5 719,43 грн.
заборгованості за нарядом-замовленням
№С300277577/СН від 15.03.2014 згідно договору
підлягає задоволенню як така, що
доведена позивачем належними та
допустимими доказами та не спростована
у встановленому порядку відповідачем.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань в
частині оплати вартості наданих
послуг, позивач просить суд стягнути з
першого, зокрема:

- 678,58 грн. пені, нарахованої з 29.03.2014 по
21.10.2014 на 5 719,43 грн. заборгованості,

- 1 715,70 грн. штрафу із розрахунку 30% від 5
719,43 грн. заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 232 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Пунктом 7.2 договору передбачено, що у
випадку порушення замовником
зобов'язань щодо оплати робіт по
договору, він зобов'язаний сплатити
виконавцю пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення. У разі прострочення
оплати понад 30 календарних днів,
замовник додатково сплачує штраф в
розмірі 30% від суми прострочення.

З огляду наведеного, враховуючи
передбачені умовами договору строки
розрахунків, а також те, що більш
тривалого строку нарахування пені, ніж
це встановлено ч. 6 ст. 232 ГК України,
умовами договору не передбачено, суд
дійшов висновку, що право на
нарахування пені за порушення строків
оплати робіт, виконаних згідно
наряд-замовлення №С300277577/СН від 15.03.2014 у
позивача виникло з 29.03.2014 та
припинилось 29.09.2014 відповідно.

Враховуючи вищевикладене, суд
здійснював обрахунок пені з 29.09.2014 по
29.09.2014 на 5 719,43 грн. заборгованості.

Оскільки арифметично вірний розмір
пені, перерахованої судом в межах
заявленого позивачем періоду з
урахуванням вимог вищезазначених норм
Закону та положень договору, становить
605,32 грн., тому вимога позивач про
стягнення з відповідача 678,58 грн. пені
підлягає частковому задоволенню у
розмірі 605,32 грн.

Натомість, оскільки арифметично вірний
розмір штрафу, заявленого до стягнення
та обрахованого судом в межах
заявленого позивачем періоду з
урахуванням вимог вищезазначених норм
Закону та положень договору, становить
1 718,83 грн., а суд, приймаючи рішення, не
може виходити за межі позовних вимог,
тому вимога позивача про стягнення з
відповідача 1 715,70 грн. штрафу підлягає
задоволенню.

При винесенні даного рішення судом
також враховано, що норми чинного
законодавства України не містять
прямої заборони законодавця щодо
одночасного застосування такого виду
забезпечення виконання зобов'язання,
як пеня та штраф.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011 та постанові
Вищого господарського суду України від
10.06.2014 у справі №910/19082/13.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
грошових зобов'язань за договором,
позивач просить суд стягнути з першого
97,31 грн. 3% річних, нарахованих з 29.03.2014 по
21.10.2014 на 5 719,43 грн. заборгованості.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Оскільки розмір 3% річних, заявлених
позивачем до стягнення відповідає
вимогам вищезазначених норм Закону,
положенням договору, а також є
арифметично вірним, тому вимога
позивача про стягнення з відповідача
97,31 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до ч. 5 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 503, 612, 625, 901, 903 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 173, 193, 230, 232
Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Есбіай холдинг» (07300,
Київська обл., Вишгородський р-н, м.
Вишгород, вул. Шолуденка, 1,
ідентифікаційний код 37868205) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автосоюз» (04655, м.
Київ, просп. Московський, 28,
ідентифікаційний код 30223848) 5 719 (п'ять
тисяч сімсот дев'ятнадцять) грн. 43 коп.
заборгованості, 605 (шістсот п'ять) грн. 32
коп. пені, 1 715 (одну тисячу сімсот
п'ятнадцять) грн. 70 коп. штрафу, 97
(дев'яносто сім) грн. 31 коп. 3% річних та 1
810 (одну тисячу вісімсот десять) грн. 70
коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 25.11.2014

Суддя

В.А. Ярема