ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

11.11.2014р.
Справа №917/1754/14

за позовом Дочірної компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", вул.
Шолуденка, 1, м. Київ,04116

до Комунального підприємства
"Теплоенерго", вул.Чапаєва, 68, м.
Кременчук, Полтавська область,39617

про стягнення 690569,28 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан
Т.С.

представники сторін:

від позивача: Мацегорін А.О. дов. №50/10
від 19.09.2014р.

від відповідача: Грак С.С. дов. б/н від
03.06.2013р.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна
заява про стягнення 690569,28 грн., за
договором про реструктуризацію
заборгованості № 14/12-293 від 25.06.2012 року,
із яких: основний борг - 553596,00 грн., 3%
річних - 8358,33 грн., інфляційні збитки -
50377,24 грн., штраф - 38751,72 грн., пеня - 39486,00
грн.

13.10.2014р. за вх. канцелярії суду №13347 від
позивача надійшли додаткові пояснення
по суті позовних вимог. Суд подані
пояснення прийняв, розглянув та
залучив до матеріалів справи.

31.10.2014р. за вх. канцелярії суду №14454 від
відповідача надійшов контррозрахунок
пені. Суд поданий розрахунок прийняв та
залучив до матеріалів справи.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, суд не оцінює вказані обставини
як підставу для подальшого відкладення
розгляду справи. Спір розглядається за
наявними матеріалами відповідно до ст.
75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та
дослідивши і оцінивши за своїм
внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всі обставини справи в їх
сукупності, а також за результатами
оцінки поданих сторонами
господарського процесу доказів, у
нарадчій кімнаті суд задовольняє
позовні вимоги виходячи з наступного:

.12 року між Дочірньою компанією «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» ( далі -
ДАК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України», Кредитор) та Комунальним
підприємством "Теплоенерго" (далі - КП
"Теплоенерго", Боржник) був укладений
договір про реструктуризацію
заборгованості №14/12-293 (далі -Договір).

За умовами Договору, Кредитор та
Боржник домовились про розстрочення
заборгованості у вигляді основного
боргу, що виникла у Боржника перед
Кредитором за Договором поставки
природного газу від29.10.10№10/11-24-БО-03.

Загальна сума основного боргу, що
підлягає реструктуризації відповідно
до п.1.1 цього Договору, складає 2 491 182,07
грн.

Пунктом 2.2 Договору визначено що,
Боржник зобов'язується сплатити у
повному обсязі суму основного боргу,
вказану у п.2.1 цього Договору, шляхом
сплати зобов'язання частинами
відповідно до графіку погашення
заборгованості. Грошові кошти по
платежах поточного місяця згідно з
Графіком повинні надходити від
Боржника на рахунок Кредитора у сумі,
визначеній цим Графіком, не пізніше
останнього числа місяця, в якому платіж
підлягає виконанню.

Рішеннями господарського суду
Полтавської області від 11.02.2014 у справі
№ 917/2407/13 стягнуто з Відповідача борг та
нараховані санкції за 16 місяців
прострочення з липня 2012 року по
жовтень 2013 року (включно).

Згідно п. 2.3 Договору зобов'язання
Боржника по сплаті чергового платежу
вважаються виконаними за умови
надходження на рахунок Кредитора
грошових коштів в термін та сумі,
встановлених у п. 2.2 даного Договору на
відповідний місяць.

Положеннями п. 2.5 договору про
реструктуризацію заборгованості
передбачено, що у випадку, якщо у
Боржника існує прострочення оплати
щомісячних платежів за попередні
місяці, Кредитор зараховує кошти, що
надійшли від Боржника як погашення
заборгованості за простроченими
платежами попередніх місяців
незалежно від зазначеного в платіжному
дорученні призначення платежу.

Як стверджує, Позивач та
підтверджується матеріалами справи, на
момент звернення з позовом до суду,
сума основного боргу Відповідача перед
Позивачем, становить 553 596, 00 грн. Дана
сума утворилася внаслідок 8 місяців
прострочення оплати згідно графіку з
листопада 2013р. по червень 2014р. (включно).

При винесенні рішення суд виходив з
наступного.

Згідно статті 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(стаття 629 ЦК України). Відповідно до
статті 631 ЦК України, строком договору є
час, протягом якого сторони можуть
здійснити свої права та виконати
обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до статті 509 Цивільного
кодексу України, стаття 173
Господарського кодексу України, в силу
господарського зобов'язання, яке
виникає між суб'єктом господарювання
та іншим учасником (учасниками)
відносин у сфері господарювання, один
суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити
певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій. а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання повинно виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
ставляться.

Згідно статті 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
встановлених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно повинно
бути виконане у встановлений строк
(термін).

Таким чином, вимоги Позивача про
стягнення боргу в розмірі 553 596,00 грн. є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п. 3.4 Договору за
прострочення виконання зобов'язань,
вказаних у п. 2.2 цього Договору, Боржник
зобов'язується сплатити Кредитору пеню
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад тридцять днів
додатково сплатити штраф в розмірі 7%
(сім відсотків) від суми простроченого
платежу.

Загальна сума пені нарахована
Позивачем до стягнення з Відповідача
складає 39 489,00 грн. Загальна сума штрафу
складає 38 751,72 грн.

Судом перевірено правильність
розрахунку пені та штрафу, здійсненого
позивачем. За результатами здійсненого
перерахунку суд задовольняє позовні
вимоги в частині стягнення штрафу в
розмірі 38 751,72 грн.

В порядку пункту третього статті 83
Господарського процесуального кодексу
України суд при прийнятті рішення має
право у виняткових випадках зменшувати
розмір неустойки (штрафу, пені). Право
зменшення розміру неустойки
передбачено частиною третьою статті 551
Цивільного кодексу України, якою
передбачено, що розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Пунктом 2.4 роз'яснення ВАСУ № 02-5/293 від
29.04.94р. "Про деякі питання практики
застосування майнової
відповідальності за невиконання чи
неналежне виконання грошових
зобов'язань" зазначено, що зменшення
розміру пені можливе виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання,
незначності прострочення у виконанні
зобов'язання, невідповідності розміру
пені наслідкам порушення.

Судом встановлено що, причиною
неповного розрахунку за поставлену
теплову енергію є фінансовий стан
відповідача.

Згідно з ч.2 ст. 233 ГК України якщо
порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника, зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Враховуючи усі обставини справи,
відсутність доказів того, що порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин,
враховуючи той факт що, розмір пені,
неспіврозмірний із порушенням,
виходячи із встановлених у ст. 3 ЦК
України засад справедливості,
добросовісності та розумності, у
відповідності до ст. 233 ГК України та на
підставі п.3 ст.83 ГК України, суд прийшов
до висновку щодо доцільності
зменшення розміру пені на 50%. Отже,
позовні вимоги щодо стягнення з
відповідача пені підлягають
задоволенню в частині стягнення з
відповідача 19 743,00 грн.В решті пені
позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 625
Цивільного кодексу України, боржник
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотки річних з
простроченої суми, якщо законом або
договором не встановлений інший розмір
відсотків.

Посилаючись на положення статті 625 ЦК
України Позивач, враховуючи періоди
виникнення заборгованості за
договором, правомірно нарахував
Відповідачу 50 377,24 грн. інфляційних
втрат та 3% річних в сумі 8 358,33 грн.
(розрахунок в матеріалах справи).

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Згідно зі
статтею 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Стаття 36 ГПК України передбачає, що
письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Відповідно до, господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що грунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом / статті 43 ГПК
України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

У п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" та в п. 4.3 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" зазначено, що судовий
збір у разі зменшення судом розміру
неустойки покладається на відповідача
повністю, без урахування зменшення
неустойки.

Позивач відповідно до статей 32-34,36,38
ГПК України надав належні докази,
довів обставини на які він посилався як
підставу своїх вимог та обґрунтував
які дають підставу суду позов
задовольнити повністю.

Після виходу з нарадчої кімнати суд
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення яким позовні вимоги
задоволено повністю.

Враховуючи викладене, матеріали
справи, обставин справи в їх
сукупності, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши і
оцінивши подані додаткові докази,
керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44
- 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, у
нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Теплоенерго" (вул. Чапаєва, 68, м.
Кременчук, Полтавська область, 39617, код
31700972, ) на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (вул.
Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, код 31301827, р/р №
0 у АТ "Ощадбанк", МФО 300465)
заборгованість за Договором №14/12-293 від
25.06.2012р. в розмірі 370 826, 29 грн., з яких
основний борг в розмірі - 553596,00 грн.,
8358,33 грн. - 3% річних, 50377,24 грн. -
інфляційних втрат , 38751,72 грн. - штраф,
19743,00 грн. - пеня , а також витрати на
сплату судового збору в розмірі 13812,00
грн.

3. В частині стягнення пені в розмірі
19743,00 грн. - відмовити

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 18.11.2014р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.