м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Державного
підприємства «Миколаївський
авіаремонтний завод «НАРП»
До Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська металургійна компанія»
Про стягнення 6927,12 грн.
Суддя Мельник В.І.
від позивача Степанов Д.Г.,
довіреність № 808/10 від 18.03.2014
від відповідача не з"явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Державне підприємство «Миколаївський
авіаремонтний завод «НАРП» (далі -
позивач) подало на розгляд
господарського суду міста Києва позов
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
металургійна компанія» (далі -
відповідач) про стягнення 6927,12 грн.
Позовні вимоги позивача мотивовані
тим, що відповідачем не оплачено
послуги надані позивачем.
Ухвалою суду від 23.09.2014р. порушено
призначено розгляд на 24.10.2014 р.
23.10.2014р.позивач подав через канцелярію
суду документи по справі.
24.10.2014р. представники позивача та
відповідача у судове засідання не
з`явились, відповідач вимог ухвали суду
про порушення провадження у справі не
виконали, про причини своєї
відсутності суд не повідомили.
Суд відклав розгляд справи на 21.11.2014р., у
зв'язку з відсутністю представників
21.11.2014р. представник позивача у
судовому засіданні надав пояснення по
справі, підтримав свої позовні вимоги у
Представник відповідача у судове
засідання не з`явився, відповідач вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі не виконав, про причини своєї
відсутності суд не повідомив.
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі.
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві.
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.1997 №
02 - 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").
Ухвали суду надсилалась за адресою, що
зазначена в позовній заяві та є
юридичною адресою згідно з спеціальним
витягом з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 21.11.2014р., а
Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007 № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року"(пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
Згідно із статтею 93 Цивільного кодексу
України місцезнаходженням юридичної
особи є адреса органу або особи, які
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступають
У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році"зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України, не зобов'язує й сторону
у справі, зокрема позивача, з'ясовувати
фактичне місцезнаходження іншої
сторони (сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із згаданою статтею
93 Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
Слід також зазначити, що вищезгаданий
інформаційний лист відправляє до
пункту 4 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005
році"(із змінами від 08.04.2008), в якому
зазначається, що примірники
повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками "адресат вибув", "адресат
відсутній"і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.
Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника
відповідача суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідача не надходило.
Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами, оскільки позивачем надано
всі необхідні документи для вирішення
Суд вирішив задовольнити позовні
вимоги позивача у повному обсязі.
Згідно ст.87 Господарського
процесуального кодексу України повне
рішення та ухвали надсилаються
сторонам, прокурору, третім особам, які
брали участь в судовому процесі, але не
були присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач згідно заявки на поставку
продукції , відповідачем на адресу
позивача направлено рахунок-фактуру №
СФ-0000937 від 23.10.2012р. на загальну суму 6500,04
грн. на поставку кругу 9мм ХН77ТЮР в
кількості 10 кг та рахунок-фактуру №
СФ-0000936 від 23.10.2012 на суму 427,08 грн. для
поставки листа 0,3 ст 20 в кількості 10 кг.

Позивач на виконання усних
домовленостей, перерахував кошти
відповідачу по вказаним рахункам у
розмірі 6927,12 грн., про що свідчить
платіжне доручення № 2417 від 25.10.2012р.

В порушення домовленостей, відповідач
вказаний товар позивачу не поставив,
про причини не поставки товару
позивача не повідомив.

Позивач направляв на адресу
відповідача вимоги, в яких просив
останнього повернути кошти
перераховані на його рахунок, проте
відповідач не них не відреагував.

Внаслідок того, що відповідач не
поставив товар та не повернув грошові
кошти, перераховані в рахунок оплати
його вартості, позивач подав на розгляд
суду позов, в якому просив стягнути з
відповідача 6927,12 грн. попередньої
оплати та 1827,00 грн. судового збору.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином;
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Позивач обгрунтовує свої вимоги тим, що
станом на день подання позову
відповідач не виконав взятих на себе
зобов'язань, товар не поставив.

Відповідно до п.1 ст.181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконань
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договору.

Відповідно ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно п.1 ст.11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Статтею 1212 ЦК України встановлено, що
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один
суб'єкт господарського зобов'язання
повинен вчинити певну дію на користь
іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Вина
відповідача в порушенні зобов'язань по
поставці товару доведена матеріалами
справи .

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми,
які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи, при
задоволенні позову покладаються на
відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
металургійна компанія» (03022, м. Київ,
вул. Васильківська 30, )
на користь Державного підприємства
«Миколаївський авіаремонтний завод
«НАРП» (54037, м. Миколаїв, вул. Знаменська
4, ) 6927 (шість тисяч
дев`ятсот двадцять сім) грн. 12 коп. -
боргу, 1827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн. - судового збору.

Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

(Повний текст рішення складено 26.11.2014р. )

Суддя
В.І.Мельник