ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2014 р.
Справа № 914/3360/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лактос Україна",
м.Львів

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства "Галичина",
м.Радехів Львівської області

про: стягнення 1 014 339,39 грн.,

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Хворова Н.В. -
представник (довіреність від 20.08.14р.);

від відповідача: Квіткін Ю.М. -
представник (довіреність від 24.12.2013 р.);

В судовому засіданні 14.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть спору:

позов заявлено Товариством з обмеженою
відповідальністю "Лактос Україна"
(м.Львів) до Приватного акціонерного
товариства "Галичина" (м.Радехів) про
стягнення 1 014 339,39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач своїх обов'язків за
договором поставки не виконав, зокрема,
не провів оплати за отриманий товар.

Ухвалою суду від 24.09.14 року порушено
провадження у справі. Розгляд судової
справи призначено на 16.10.14р. Вимоги до
сторін по підготовці справи до
розгляду в судовому засіданні
висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому
числі визнано обов'язковою участь
повноважних представників сторін в
судовому засіданні.

Позивач участь повноважного
представника в судове засідання 16.10.2014
року забезпечив, вимоги ухвали суду від
24.09.2014 року виконав, позовні вимоги
підтримав.

Відповідач участь повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, через відділ обліку та
документального забезпечення суду
подав відзив на позовну заяву (вх.
№43842/14 від 16.10.2014 року) та клопотання про
відкладення розгляду справи (вх. №43841/14
від 16.10.2014 року).

Суд відклав розгляд справи на 30.10.2014
року.

Позивач участь повноважного
представника в судове засідання 30.10.2014
року забезпечив, позовні вимоги
підтримав.

Відповідач участь повноважного
представника в судове засідання
забезпечив, позовні вимоги заперечив
частково, вимоги ухвали суду від 24.09.2014
року виконав.

30.10.2014 року відповідачем подано
клопотання про зупинення провадження у
справі (вх.№ 5165/14 від 30.10.2014 року) до
вирішення господарським судом
Львівської області справи № 914/3656/14 за
позовом ПрАТ "Галичина" до ТзОВ "Лактос
Україна" про визнання недійсною
специфікації №15 від 30.12.2013 р. до
договору поставки №10/10-13 від 24.10.2013 р.

Суд відхилив дане клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі в зв'язку з наступним.

Згідно ч.1 ст. 79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарському
суду слід у кожному конкретному
випадку з'ясовувати: як пов'язана
справа, яка розглядається
господарським судом, зі справою, що
розглядається іншим судом; чим
обумовлюється неможливість розгляду
справи.

Неможливість розгляду даної справи до
вирішення справи іншим судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншим судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі.

Пов'язаність справ полягає у тому, що
рішення іншого суду, який розглядає
справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку
доказів у даній справі. Ці обставини
повинні бути такими, що мають значення
для даної справи.

Господарський суд наділений
повноваженнями самостійно, відповідно
до п. 1 ст. 83 ГПК України, визнати
недійсним повністю чи у певній частині
пов'язаний з предметом спору у справі
договір, якщо він суперечить
законодавству, належним чином
обґрунтувавши необхідність
застосування такого захисту прав і
законних інтересів сторін. Крім цього,
за приписами ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази з
урахуванням всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, господарський суд
зобов'язаний перевірити законність
договору, на якому ґрунтуються позовні
вимоги та у випадку, якщо суд дійде
висновку про незаконність договору він
має право визнати цей договір
недійсним, а тому порушення
господарським судом Львівської
області провадження у справі № 914/3656/14
жодним чином не перешкоджає з'ясуванню
обставин у даній справі.

Суд оголосив перерву в судовому
засіданні до 06.11.2014 року.

В судове засідання 06.11.2014 року позивач
участь повноважного представника
забезпечив, через відділ обліку та
документального забезпечення суду
подав заяву про зменшення позовних
вимог (вх. №5270/14 від 06.11.2014 року), в якій
просить стягнути з відповідача 750 000,00
грн. основного боргу, 15 000,00 грн.
судового збору та 20 000,00 грн.
відшкодування витрат на правову
допомогу адвоката. Вказана заява
прийнята судом до розгляду.

Відповідач участь повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, звернувся до суду із
зустрічною позовною заявою та подав
клопотання про відкладення розгляду
справи (вх. №47741/14 від 06.11.2014 року).

06.11.2014 року відповідачем подано
зустрічну позовну заяву про визнання
недійсним договору поставки № 10/10-13 від
24.10.2013 року із специфікаціями № 1 від
24.10.2013 року та 3 2 від 01.11.2013 року.

Ухвалою суду від 06.11.2014 р. суд відмовив у
прийнятті зустрічної позовної заяви
відповідача.

Розгляд справи відкладено на 13.11.2014
року.

В судове засідання 13.11.2014 р. сторони
явку повноважних представників
забезпечили.

В судовому засіданні 13.11.2014 р. було
оголошено перерву до 14.11.2014 р.

Суд відхилив клопотання відповідача
про зобов'язання позивача надати
обгрунтований розрахунок позовних
вимог, оскільки розрахунок суми боргу
долучено позивачем до позовної заяви.

Відповідачем подано клопотання про
зупинення провадження у справі (вх.№
5398/14 від 14.11.2014 року) до розгляду
Львівським апеляційним господарським
судом апеляційної скарги ПрАТ
"Галичина" на ухвалу господарського
суду Львівської області від 06.11.2014 року
про відмову у прийнятті зустрічної
позолвної заяви у даній справі.

Суд відхилив наведене клопотання
відповідача про зупинення провадження
у справі в зв'язку з тим, що подання
апеляційної скарги на ухвалу суду про
відмову у прийнятті зустрічної
позовної заяви не перешкоджає
розгляду та вирішенню спору.

В судовому засіданні 14.11.2014 р.
представник відповідача просив
поданий ним відзив на позовну заяву (вх.
№43842/14 від 16.10.2014 року) не приймати до
уваги.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

24.10.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Лактос Україна"
(постачальником згідно договору,
позивачем у справі) та Приватним
акціонерним товариством "Галичина"
(покупцем згідно договору,
відповідачем у справі) було укладено
договір постави № 10/10-13.

Відповідно до п. 1.1 договору,
постачальник зобов'язаний поставити
покупцю масло солодковершкове
несолене, жирність мінімум 82%
(надалі-товар), виробництва Сполучені
Штати Америки, а покупець зобов'язаний
прийняти товар і оплатити у
встановлені договором порядку та
терміни.

Договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до 31.12.2013 року
(п.10.2 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору, ціни за
одиницю продукції, що поставляється за
цим договором, визначені сторонами та
зазначаються в специфікаціях,
накладних, є остаточними і узгодженими
сторонами відповідно до цього
договору. У випадку якщо сторони не
склали і не підписували специфікації,
то ціна є визначеною в накладних, по
яких товар прийнятий покупцем.
Покупець зобов'язаний здійснити повний
розрахунок за товар згідно
специфікації (п.5.3 договору).

Поставці товару передувало погодження
істотних умов поставки товару,
номенклатура товару, ціна, кількість,
строк поставки та порядок розрахунків,
що відображено у відповідних
специфікаціях до Договору а саме:

специфікація № 1 від 24.10.2013р. на суму 1 650
000,00 грн.

специфікація № 2 від 01.11.2013р. на суму 1100
000,00 грн.

специфікація № 15 від 30.12.2013р. на суму 570
000,00 грн.,

які є невід'ємними частинами договору
поставки № 1010-13 від 24.10.2013р.

Пунктами 9 специфікацій передбачено, що
оплата за товар проводиться за
допомогою безготівкових електронних
платежів, у валюті України, через 30
календарних днів після дати
відвантаження товару.

Наступні поставки відбувались шляхом
приймання товару покупцем на підставі
видаткових накладних: № 65 від 13.11.2013
року на суму 440000 грн.; № 82 від 10.12.2013 року
на суму 279000,00 грн.; № 84 від 13.12.2013 року на
суму 167400,00 грн.; № 86 від 14.12.2013 року на
суму 223200,00 грн.; № 88 від 16.12.2013 року на
суму 285000,00 грн.; № 90 від 17.12.2013 року на
суму 114000,00 грн.; № 91 від 17.12.2013 року на
суму 285000 грн.; № 93 від 18.12.2013 року на суму
171000,00 грн.; № 94 від 19.12.2013 року на суму
171000 грн.; № 100 від 23.12.2013 року на суму
55575,00 грн.; № 102 від 24.12.2013 року на суму
285000 грн.; № 104 від 25.12.2013 року на суму
570000,00 грн. та № 113 від 30.12.2013 року на суму
570000,00 грн.; №27 від 21.02.2014 р. на суму 275000,00
грн., №50 від 02.04.2014 р. на суму 2700,00 грн.,
№55 від 04.04.2014 р. на суму 270000,00 грн., №58
від 07.04.2014 р. на суму 270000,00 грн., №61 від
09.04.2014 р. на суму 270000,00 грн.

Відповідач провів частковий
розрахунок за отриманий товар згідно
банківських виписок, копії яких
містяться в матеріалах справи.

Крім того, 31.01.2014 р. між сторонами
укладено угоду №1 про зарахування
зустрічних однорідних вимог на суму
1350000 грн.

10.07.2014 р. між сторонами укладено угоду
про зарахування зустрічних однорідних
вимог на суму 245000,00 грн.

29.08.2014 р. відповідач отримав вимогу про
сплату коштів згідно договору.

Вимога про сплату боргу з врахуванням
перерахунку від 12.09.2014 р. надіслана
відповідачу 12.09.2014 р.

Згідно заяви про зменшення позовних
вимог, заборгованість відповідача
становить 750 000,00 грн. без врахування
перерахунку вартості товару згідно
специфікації №15 від 24.10.2013 р. до
договору поставки №10/10-13 від 24.10.2013 р.

У своєму відзиві відповідач визнає
750000,00 грн. заборгованості. Частково
заперечуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що укладена між
сторонами специфікація № 15 від 30.12.2013
року до договору поставки № 10/10-13 не
відповідає вимогам чинного
законодавства.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного
кодексу України обов'язок продавця
передати товар покупцеві вважається
виконаним у момент: вручення товару
покупцеві, якщо договором встановлений
обов'язок продавця доставити товар.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач свої зобов'язання за договором
поставки №10/10-13 від 24.10.2013 р. виконав,
відповідач, порушивши умови договору в
частині оплати отриманого товару,
заборгував позивачу 750000,00 грн. без
врахування перерахунку вартості
товару згідно специфікації №15 від
24.10.2013 р. до договору.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
передбачає, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Відповідно до частини першої статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
зазначає, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання
недопустима. Частиною 1 ст. 612
Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Беручи до уваги викладене, суд вважає
позовні вимоги підставними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення.

Крім того, позивач просить суд стягнути
із відповідача понесені ним витрати на
надання правової допомоги в розмірі
20000,00 грн.

В підтвердження отримання правової
допомоги позивачем представлено копію
договору № 20/08/14 про надання правової
допомоги від 20.08.2014 року, квитанцію до
прибуткового ордера від 22.09.2014 року на
суму 20000,00 грн., акт виконаних робіт від
20.08.2014 року та свідоцтво про право на
заняття адвокатською діяльністю № 1160
від 22.02.2006 року на ім'я Хворової Наталії
Володимирівни.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" від
21.02.2013 № 7 витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

У наведеній постанові зазначено, що
відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Із урахуванням наведеного та поданих
позивачем доказів, суд вважає, що
понесені позивачем витрати на
адвокатські послуги, підлягають
частковому відшкодуванню відповідачем
в розмірі 15 000,00 грн., беручи до уваги
зменшення суми позовних вимог.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судовий збір покладається на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про судовий збір" cплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
4, 33, 34, 35, 44, 49, 82 - 85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задоволити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Галичина" (80200, Львівська
область, м. Радехів, вул.
Б.Хмельницького, 120, ідентифікаційний
код 25553579) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Лактос
Україна" (79034, м.Львів, вул. Навроцького,
33/1, ідентифікаційний код 38557838) 750 000,00
грн. основного боргу, 15000,00 витрат на
послуги адвоката та 15 000,00 грн. судового
збору.

3.Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Лактос Україна" (79034,
м.Львів, вул. Навроцького, 33/1,
ідентифікаційний код 38557838) 5286,79 грн.
сплаченого судового збору згідно
платіжного доручення № 408 від 19.09.2014
року на суму 20286,79 грн.

Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя
Король М.Р.