м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 909/455/14 14.11.14За позовом
ОКП "Коломийського міжрайонного бюро
технічної інвентаризації
До Публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" в особі
керуючого Івано-Франківського
регіонального відділення Шнайдера М.М
Про стягнення 37 349,38 грн. -
заборгованості по договору про прийом
платежів, 155,67 грн. процентів за
користування грошовими коштами, 674,59
грн. - пені, 1045,78 грн. - інфляційних та 1 827
грн. судового збору.
Суддя
Від позивача Яремин О.М. -
Від відповідача Голуб'ятникова
ОКП "Коломийського міжрайонного бюро
технічної інвентаризації звернулось
до господарського суду з позовом до
відповідача публічного акціонерного
товариства "Брокбізнесбанк" в особі
керуючого Івано-Франківського
регіонального відділення Шнайдера М.М
про стягнення 37 349,38 грн. -
заборгованості по договору про прийом
платежів, 155,67 грн. процентів за
користування грошовими коштами, 674,59
грн. - пені, 1 045,78 грн. - інфляційних та 1 827
грн. судового збору.
Ухвалою Господарського суду
Івано-Франківської області від 30.04.2014р.
порушено провадження у справі,
призначено розгляд справи на 14.05.2014 та
витребувано документи необхідні для
розгляду справи.
Ухвалою господарського суду
Івано-Франківської області № 909/455/14 від
08.07.2014 передано справу № 909/455/14 за
позовом: ОКП "Коломийського
міжрайонного бюро технічної
інвентаризації до відповідача:
Публічного акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в особі керуючого
Івано-Франківського регіонального
відділення Шнайдера М.М про стягнення 37
349,38 грн. - заборгованості по договору
про прийом платежів, 155,67 грн. процентів
за користування грошовими коштами, 674,59
грн. - пені, 1045,78 грн. - інфляційних та 1827
грн. судового збору за встановленою
підсудністю до Господарського суду
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.07.2014 суддя Прокопенко Л.В.
прийняла справу № 909/455/14 до свого
провадження та призначила розгляд на
11.08.2014 відділом діловодства суду від
представника позивача отримано
клопотання про відкладення розгляду
справи.
В судове засідання 20.08.2014 представник
відповідача з'явився, заперечив проти
В судове засідання 20.08.2014 представник
позивача не з'явився.
Ухвалою Господарського суду
міста Києва відкладено розгляд справи
В судове засідання 14.11.2014
представник позивача з'явився, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
В судове засідання 14.11.2014
представник відповідача з'явився,
просив відмовити в задоволені
позовних вимог, з підстав зазначених у
У судовому засіданні 14.11.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судомо оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2012 між позивачем та відповідачем
було укладено договір про прийом
платежів, предметом якого було
визначено, що замовник доручає, а банк
приймає на себе зобов'язання на умовах
договору організувати прийом платежів
за послуги на користь замовника з
перерахуванням на рахунок 4002 в
ПАТ "Ідея банк" МФО 336310, інд. код 05457167 "За
технічну інвентаризацію" не пізніше
наступного банківського дня. Реєстр
прийнятих платежів надсилати клієнту
не пізніше наступного дня після
прийому платежу від платника в
електронному вигляді на
адреcу:. В структуру DBF файлу
повинні входити: дата прийняття
платежу, дата перерахунку коштів на
рахунок, № квитанції банку, населений
пункт, адрес, прізвище та ініціали,
сума, вид платежу, примітка, МФО,
рахунок. Вартість послуг банку
становить 1 % від суми прийнятого
платежу, але не менше 3,00 ( три) грн.., яка
сплачується платником в момент
здійснення платежу.

Як вбачається із матеріалів справи та
не заперечується з 19.02.2014 - 21.02.2014 та за
21.02.2014-25.02.2014 клієнтами ОКП "Коломийське
МБТІ" через відповідача на рахунок
позивача було сплачено грошові кошти в
розмірі в розмірі 37349,38 грн. Проте, як
зазначає позивач на його рахунок не
перераховано відповідачем.

Позивач зазначає, що з метою
врегулювання спору на адресу
відповідача бкло направлено претензії
№6-ю/14 від 28.02.2014 та № 7-ю/ від 03.03.2014.

Листом № 160/045 від 11.03.2014 відповідачем
було повідомлено про введення
тимчасової адміністрації та про те, що
Фонд гарантування вкладів фізичних
осіб розпочав пошук потенційного
інвестора для віднесеного до категорії
неплатоспроможних АТ "Брокбізнесбанк".

Позивач листом №62а від 20.03.2014 знову
звернувся до відповідача, відповідачем
було надіслано відповідь.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 Цивільного
кодексу України, виникли цивільні
права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
( ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу
України встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Відповідно до частини
сьомої зазначеної статті не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно частини 1 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Під час судового розгляду справи судом
було встановлено, що зобов'язання щодо
перерахування коштів у встановлений
строк. не виконав.

Відповідно до абз 12 п. 1.4
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті затвердженої постановою НБУ №
22 від 21.01.2004 "дата валютування -
зазначена платником у розрахунковому
документі або в документі на переказ
готівки дата, починаючи з якої кошти,
переказані платником отримувачу,
переходять у власність отримувача. До
настання дати валютування сума
переказу обліковується в банку, що
обслуговує отримувача, або в установі -
члені платіжної системи;

З урахуванням викладеного, суд дійшов
до висновку, що відповідачем було
порушено умови Договору, а також вимоги
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в розмірі 37 349,38 грн. нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню.

Крім суми основної заборгованості
позивач просить стягнути з відповідача
пеню у розмірі 674,59 грн., 1045,78 грн. -
інфляційної складової боргу, 155,67 грн. -
проценти за користування грошовими
коштами у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором.

Пунктом 5.2 Договору сторони погодили,
що за кожен день затримки
перерахування платежів Банк сплачує
замовнику пеню в розмірі 0,5% від суми
затриманих платежів, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в той період.

Статтею 230 Господарського кодексу
України визначено, що штрафними
санкціями визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Стаття 611 чинного Цивільного кодексу
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Згідно статті 624 ЦКУ, якщо за порушення
зобов'язання встановлено неустойку, то
вона підлягає стягненню у повному
розмірі, незалежно від відшкодування
збитків. Договором може бути
встановлено обов'язок відшкодувати
збитки лише в тій частині, в якій вони
не покриті неустойкою.

Згідно зі ст. 614 ЦК України, особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Проте відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" під час тимчасової адміністрації
не здійснюється нарахування неустойки
(штрафів, пені), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), а також зобов'язань перед
кредиторами, у тому числі не
застосовується індекс інфляції за весь
час прострочення виконання грошових
зобов'язань банку.

Оскільки відповідачем зазначено, що на
підставі постанови Правління
Національного банку України № 107 від
28.02.2014 "Про внесення Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" до категорії
неплатоспроможних" виконавчою
дирекцією Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб прийнято рішення № 9 від
28.02.2014 про запровадження у Публічному
акціонерному товаристві
"Брокбізнесбанк" тимчасової
адміністрації на період з 03.03.2014 р. по
02.06.2014 р.

Враховуючи вище зазначене суд
приходить до висновку про неможливість
задоволення пені, інфляції та 3% річних.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи вищезазначене, вимоги
позивача є передчасними, та такими, що
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 44 ГПК України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 49 ГПК України
судовий збір покладається на сторін
пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" (03057, м. Київ, проспект
Перемоги, 41, ) на користь
Обласного комунального підприємства
"Коломийське міжрайонне бюро технічної
інвентаризації (78200, Івано-Франківська
область, м. Коломия, вул. Переяславська,
2, ) заборгованість у
розмірі 37 349 (тридцять сім тисяч триста
сорок дев'ять) грн. 38 коп. судовий збір у
розмірі 1735 (одна тисяча сімсот тридцять
п'ять ) грн. 65 коп.

3. В решті позовних вимог
відмовити.

4. Після вступу рішення в законну
силу видати наказ.

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 18.11.2014.

Суддя
Прокопенко Л.В.