Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

від "05" листопада 2014 р.
Справа № 16/387

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Сікорської Н.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Поліщук О.Г., дов. №26/213 від
03.03.2014р. (с/з від 28.10.14 р.);

від відповідача: Таргонський М.М., дов.
№312 від 09.01.2014р.;

Корзун Т.В., дов. №311
від 09.01.2014р.;

прокурора: Кондратюк Д.А., посв. № 003029
від 07.09.12р.;

третьої особи: Білий В.Л., дов. №140/8
від 27.01.12. (с/з від 28.10.14 р.); Янушевич С.М.,
дов. від 27.04.2014 р. № 859/10-13 (с/з від 05.11.14);

представника Держземагенства у
Житомирському районі Житомирської
області: Чурін Р.В., дов. №39/вих.
від 13.01.2014р. (с/з від 28.10.2014 р.);

представника КП "Житомирський міський
центр земельних відносин": Пришляк О.М.,
дор. №106/вих. від 27.10.2014р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Прокурора Корольовського
району м. Житомира в інтересах держави
в особі Житомирська міська рада (м.
Житомир)

до Публічного акціонерного
товариства "Біомедскло" (м. Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державна екологічна
інспекція у Житомирській області

про стягнення 10 359 586,00грн.,

Прокурор Корольовського району м.
Житомира звернувся до господарського
суду Житомирської області з позовом в
інтересах держави в особі Житомирської
міської ради про стягнення з
Відкритого акціонерного товариства
"Біо мед скло" 10359586,00 грн. збитків,
завданих державі засміченням
земельної ділянки в м. Житомирі по вул.
Промисловій, 26.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 27.09.2012 р. в
позові було відмовлено (а.с.168-170 т.І).

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.03.2013 р.
задоволено апеляційну скаргу
прокурора міста Житомира, рішення
господарського суду Житомирської
області від 27.09.2012 р. скасовано,
прийнято нове рішення, яким позов
задоволено повністю (а.с.146-156,т.2).

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.04.2013 р. касаційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Біо мед скло" задоволено частково,
постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 11.03.2013 р. у
справі № 16/837 та рішення господарського
суду Житомирської області від 27.09.2012 р.
у справі № 16/837 скасовано, а справу
передано на новий розгляд до
господарського суду Житомирської
області (а.с.183-190,т.ІІ).

При новому розгляді, рішенням
господарського суду Житомирської
області від 05.02.2014 р. в позові
відмовлено (а.с.136-138,т.ІІІ).

Постановою Рівненського апеляційного
господарського суду від 29.04.2014р.
підтримано рішення місцевого суду,
апеляційну скаргу залишено без
задоволення.

Постановою Вищого господарського суду
України від 29.07.2014р. рішення судів
першої та апеляційної інстанції
скасовано, справу №16/387 передано на
новий розгляд до господарського суду
Житомирської області.

Відповідно до повторного
автоматичного розподілу справу №16/387
передано для розгляду судді Сікорській
Н.А.

Ухвалою господарського суду від
13.08.2014р. справу прийнято на новий
розгляд та призначено судове засідання
на 27.08.2014р.

Ухвалою суду від 27.08.2014р. відкладено
розгляд справи на 30.09.2014р.

Ухвалою господарського суду від
30.09.2014р. відкладено розгляд справи на
14.10.2014р.

Ухвалою суду від 14.10.2014р. в порядку ст. 69
ГПК України продовжено строк розгляду
спору до 28.10.2014р., розгляд справи
відкладено на 22.10.2014р.

22.10.2014р. ухвалою суду вікладеного
розгляд справи на 28.10.2014р.

28.10.2014р. в судовому засіданні в порядку
ст. 77 ГПК України оголошено перерву до
05.11.2014р.

Прокурор в судовому засіданні
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі з підстав, викладених у позовних
вимогах та письмових поясненнях (а.с.
218-221 т.2, 25-28, 51-52, 104-105 т.4).

Представник позивача підтримав
позовні вимоги з підстав, зазначених у
позовній заяві та письмовизх
поясненнях (а.с. 20-22 т.4)

Відповідач заперечив проти позову з
підстав, викладених у письмовому
відзиві (а.с. 67-70, 139-142 т.1) та письмових
поясненнях (а.с. 32-38,53-54, 109-112,127-130 т.4).

Представник третьої особи позов
прокурора підтримує в повному обсязі з
підстав, зазначених у письмових
поясненнях (а.с.37-38, 94-97 т.1, 123-12 т.2, 64-67, 99-
100т.4).

В порядку ст. 30 ГПК України в судовому
засіданні надав пояснення представник
Управління Держземагенства у
Житомирському районі (а.с. 43,44 т.4) та
представник КП " Житомирський міський
центр земельних відносин" (а.с. 122-124 т.4

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та учасникі в судового процесу,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно Державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯГ
№ 763412 та серії ЯГ № 763411 Відкрите
акціонерне товариство "Біомедскло" є
власником земельних ділянок площею
11,5900 га та 0,2682 га за адресою м.Житомир,
вул. Промислова,26.

Згідно пункту 1.1 Статуту Публічного
акціонерного товариства "Біо мед скло"
Публічне акціонерне товариство "Біо
мед скло" є правонаступником
Відкритого акціонерного товариства
"Біомедскло" (а.с.61-62,т.І).

06-07.02.2008р. Державною екологічною
інспекцією в Житомирській області
проведено перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства на
ВАТ "Біомедскло", про що складено акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства (т.1,
а.с.5-9).

Згідно акта перевірки, на підприємстві
порушено правила складування ,
зберігання та розміщування відходів, а
саме виробничі відходи з побутовими, що
є порушенням ст.17 Закону України "Про
відходи". На земельній ділянці без
твердого покриття виявлено
несанкціоновані звалища виробничих
відходів, а саме: будівельні відходи,
які утворилися після демонтажу печі,
склобій, мінвата.

Земельні ділянки:

- ділянка № 1 площею 374 кв.м, загальним
об'ємом 935 куб.м,;

- ділянка № 2 площею 765 кв.м, загальним
об'ємом 2295 куб.м;

- ділянка № 3 площею 260 кв.м, загальним
об'ємом 520 куб.м;

- ділянка № 4 площею 280 кв.м, загальним
об'ємом 420 куб.м;

- ділянка № 5 площею 216 кв.м, загальним
об'ємом 237,6 куб.м. Всього 1895 кв.м, об'ємом
4407,6 куб.м.

Судом встановлено, що ділянки землі, на
яких виявлені несанкціоновані звалища
знаходяться саме на земельній ділянці,
яка перебуває у відповідача на праві
власності згідно Державного акту на
землю ЯГ № 763412 площею11,5900 га,
нормативно грошова оцінка якої
становить 273,32грн. за м.кв.(станом на
2008р.).

З метою усунення виявлених порушень
Державною екологічною інспекцією в
Житомирській області винесено припис
про вжиття заходів щодо усунення
порушень вимог природоохоронного
законодавства, в частині поводження з
відходами (т.1, а.с.8-9) та проведено
розрахунок розміру відшкодування
шкоди, зумовленої засміченням
земельної ділянки відходами
промисловості (т.1, а.с.61).

Як вбачається із вказаного розрахунку,
обрахування шкоди здійснювалось на
підставі Методики визначення розмірів
шкоди, зумовленої забрудненням і
засміченням земельних ресурсів через
порушення природоохоронного
законодавства, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища та ядерної
безпеки України від 27 жовтня 1997 року
№171 (зі змінами від 04.04.2007р.).

За результатами перевірки, директором
з охорони навколишнього природного
середовища Житомирської області
Державної екологічної інспекції в
Житомирській області Млинівською Г.П.
складено протокол про адміністративне
правопорушення № 001291 від 07.02.2008 р. про
те, що посадова особа ОСОБА_9 - директор
ВАТ "Біомедскло" здійснив
адміністративне правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
статтею 52 Кодексу України про
адміністративні правопорушення, а
також статтею 42 Закону України "Про
відходи" тим, що на підприємстві ВАТ
"Біомедскло" виявлено псування
сільськогосподарських та інших земель
виробничими та іншими відходами, що є
порушенням статті 17 Закону України "Про
відходи" (а.с.39,т.І).

За результатами розгляду протоколу про
адміністративне правопорушення № 001291
від 07.02.2008 р., постановою про накладання
адміністративного стягнення № 23/6 від
07.02.2008 р. директора ВАТ "Біо мед скло"
ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
відповідальність за яке передбачена
статтею 52 Кодексу про адміністративне
правопорушення та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 170 грн. (а.с.40,т.І).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор
зазначає, що відповідач в порушення
ст.46 Закону України "Про охорону
земель", ст.ст.17, 33 Закону України "Про
відходи", ст.55 "Про охорону
навколишнього природного середовища" в
процесі здійснення господарської
діяльності порушив правила
складування, зберігання та розміщення
відходів. Своїми діями допустив
засмічення земельної ділянки, яка
розташована по вул.Промисловій, 26 в
м.Житомирі, відходами промисловості.

Загальна площа засмічення складає 1895
кв.м, об'ємом 4407,6 куб.м. Зазначене
підтверджується актом перевірки вимог
природоохоронного законодавства від
06-07.02.2008р. Вказав,що розрахунок
заподіяної шкоди здійснювався
відповідно до вимог Методики
визначення розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища та ядерної безпеки України
від 27 жовтня 1997 року №171 (зі змінами від
04.04.2007р.)

Позивач позовні вимоги підтримав.
Вважає, що перевірка дотримання вимог
природоохоронного законодавства,
складання актів перевірки та
проведення розрахунку шкоди здійснено
Державною екологічною інспекцією в
Житомирській області відповідно до
вимог чинного законодавства. Вказав, що
відповідачем було порушено вимоги
природоохронного законодавства в
частині поводження з відходами (т.4,
а.с.20-22).

Відповідач проти позову заперечує,
пояснив що склобій для підприємства не
є виробничим відходом, а являється
сировиною для виготовлення продукції.

Вважає, що розрахунок розміру
заподіяної шкоди проведений не у
відповідності до вимог Методики та не
підлягає повторному перерахунку.
Вказує, що добровільний факт сплати
директором ВАТ "Біо мед скло"
адміністративного стягнення у розмірі
170,00грн., не є підтвердженням
притягнення до відповідальності саме
за засмічення земельних ділянок,
оскільки в протоколі про
адміністративне правопорушення та
постанові про накладення
адміністративного стягнення від
07.02.2008р. не значиться про факт
заподіяння шкоди державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства та не міститься розмір
заподіяної шкоди.

Також зазначає, що в Акті перевірки
наводиться перелік ділянок, на яких
знаходились будівельні матеріали із
зазначенням площі та об'єму. При цьому,
в підтвердження вказаних цифр не
вказуються засоби, за допомогою яких
проводилось вимірювання та відсутня
інформація щодо проведення їх повірки,
відсутній протокол вимірювань та
додатки до Акту перевірки зі
схематичним та візуальним зображенням.
Серед іншого, зауважує, що ні
прокурором, ні позивачем, ні
представником Державної екологічної
інспекції не надано документів, які б
підтверджували вихідні дані, що стали
основою для проведення розрахунку
заподіяної шкоди.

Представник третьої особи позов
прокурора підтримав, вважає, що ПАТ "Біо
мед скло" допустило порушення вимог ч.1
ст. 17, ст.ст. 32, 33 Закону України "Про
відходи", п.1, 10 ч.1 ст. 35, п.1, 4, 6 ч.1 ст. 46
Закону України "Про охорону земель" та
згідно зі ст. 43 Закону України "Про
відходи" повинно відшкодувати шкоду,
завдану внаслідок порушення
законодавства про відходи (т.1, а.с.37-38;
94-97; т.2, а.с.123-125; т.4, а.с.64-67; а.с.99-100).

Головне управління Держземагентства у
Житомирській області на виконання
вимог ухвали суду від 30.09.2014р. надало
письмове пояснення щодо
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки за адресою: м.Житомир, вул.
Промислова, 26, кадастровий номер
№0:07:01:20001. Крім того надав витяг з
етхнічної документації про нормативну
грошову оцінку земельної ділянки
станом на 2008р., за яким
нормативно-грошова оцінка земельної
діянки площею 11,5900 га становить 273,32грн
за метр квадратний, а земельної
ділянки, площею 0,2682 га становить
200,80грн. за метр квадратний.

Представника КП "Житомирський міський
центр земельних відносин" надав
пояснення щодо вихідних даних при
розрахунку визначення
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки ПАТ "Біомедскло" (а.с. 122-124 т.4).

Слід зазначити, що постановою Вищого
господарського суду України від
29.07.2014р. (т.4,а.с.242-251) справу передано до
суду першої інстанції на новий розгляд.

Задовольняючи частково касаційну
скаргу заступника прокурора
Рівненської області по даній справі,
Вищий господарський суд в постанові
від 29.07.2014р. зазначив, що:

- відмова в задоволенні позовних вимог
є передчасною та зробленою без
дослідження обставин справи і певних
доказів, що мають суттєве значення для
винесення правильного рішення у
справі;

- не витребували у сторін і не
досліджували документи на
підтвердження висновків, викладених в
акті перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
06.07.2008р., зокрема, що є відходами
виробничого процесу ВАТ "Біо мед скло",
як вони повинні зберігатися та чи
можуть бути використані в подальшому
технологічному процесі;

- суд зобов'язаний перевірити
розрахунок пред'явленої до стягнення
суми. Для розрахунку шкоди мають
значення, вид відходів, категорія,
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки, що зазнала засмічення, площа
засміченої земельної ділянки,
еколого-господарське значення земель;

- суди не з'ясували різницю між
засміченням земельної ділянки (як
вказано в позові) та забрудненням;

- для встановлення обставин заподіяння
шкоди внаслідок засмічення земельної
ділянки не потрібно встановлювати факт
наявності негативних (шкодочинних)
речовин у ґрунтах, а достатньо лише
встановлення наявності на території
земельних ділянок сторонніх предметів
і матеріалів.

Відповідно до ст.111-12 ГПК України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Оцінивши в сукупності матеріали
справи, пояснення учасників судового
процесу, врахувавши викладені в
Постанові Вищого господарського суду
України від 29.07.2014р. вказівки по даній
справі, господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають з огляду на
наступне.

Згідно з преамбулою Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" цей Закон визначає правові,
економічні та соціальні основи
організації охорони навколишнього
природного середовища в інтересах
нинішнього і майбутніх поколінь.

Відносини у галузі охорони
навколишнього природного середовища в
Україні регулюються цим Законом, а
також розроблюваними відповідно до
нього земельним, водним, лісовим
законодавством, законодавством про
надра, про охорону атмосферного
повітря, про охорону і використання
рослинного і тваринного світу та іншим
спеціальним законодавством (стаття 2
Закону).

Статтею 68 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
передбачено, що підприємства, установи,
організації та громадяни зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну ними
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, в порядку та розмірах,
встановлених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодування
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди
висвітлено у статті 1166 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи; вина
завдавача шкоди; наявність шкоди (її
розмір); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та заподіяною
шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою, в свою чергу,
відповідач повинен довести, що в його
діях (діях його працівників) відсутня
вина у заподіянні шкоди.

Слід зазначити, що підставою звернення
прокурора до суду стало порушення
вимог природоохоронного середедовища,
які призвели до засмічення земельної
ділянки виробничими відходами,
внаслідок чого було складено акт
перевірки Державною екологічною
інспекцією.

Відповідно до абзацу 2 статті 1 Закону
України "Про відходи", відходи - це
будь-які речовини, матеріали і
предмети, що утворилися у процесі
виробництва чи споживання, а також
товари (продукція), що повністю або
частково втратили свої споживчі
властивості і не мають подальшого
використання за місцем їх утворення чи
виявлення і від яких їх власник
позбувається, має намір або повинен
позбутися шляхом утилізації чи
видалення.

Частина 1 статті 33 Закону України "Про
відходи" закріплює, що зберігання та
видалення відходів здійснюються
відповідно до вимог екологічної
безпеки та способами, що забезпечують
максимальне використання відходів чи
передачу їх іншим споживачам (за
винятком захоронення).

Згідно частин 4, 5 наведеної статті
зберігання та видалення відходів
здійснюються в місцях, визначених
органами місцевого самоврядування з
врахуванням вимог земельного та
природоохоронного законодавства, за
наявності спеціальних дозволів, у яких
визначені види та кількість відходів,
загальні технічні вимоги, заходи
безпеки, відомості щодо утворення,
призначення, методів оброблення
відповідно до встановлених лімітів та
умови їх зберігання. Визначені для
зберігання та видалення відходів місця
чи об'єкти повинні використовуватися
лише для заявлених на одержання
дозволу відходів.

Забороняється несанкціоноване
скидання і розміщення відходів у тому
числі побутових у підземних
горизонтах, на території міст та інших
населених пунктів, на територіях
природно-заповідного фонду, на землях
природоохоронного, оздоровчого,
рекреаційного та історико-культурного
призначення, в межах водоохоронних зон
та зон санітарної охорони водних
об'єктів, у інших місцях, що може
створювати небезпеку для
навколишнього природного середовища
та здоров'я людини (частина 7 статті 33
Закону України "Про відходи").

До обов'язків суб'єктів господарської
діяльності у сфері поводження з
відходами віднесено недопущення
зберігання та видалення відходів у
несанкціонованих місцях чи об'єктах
(пункт з) частини 1 статті 17 Закону
України "Про відходи").

Відповідно до пункту л) частини 1 статті
17 Закону України "Про відходи" суб'єкти
господарської діяльності у сфері
поводження з відходами зобов'язані
відшкодовувати шкоду, заподіяну
навколишньому природному середовищу,
здоров'ю та майну громадян,
підприємствам, установам та
організаціям внаслідок порушення
встановлених правил поводження з
відходами, відповідно до законодавства
України.

Згідно із статтею 55 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища", суб'єкти права влсності на
відходи повинні вживати ефективних
заходів для зменшення обсягів
утворення відходів, а також для їх
утилізації, знешкодження або
розміщення.

Розміщення відходів дозволяється лише
за наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Частиною 2 статті 46 Закону України "Про
охорону земель" на підприємства,
установи, організації, а також
громадян, діяльність яких пов'язана з
накопиченням відходів, покладено
обов'язок забезпечувати своєчасне
вивезення відходів на спеціальні
об'єкти, що використовуються для їх
збирання, зберігання, оброблення,
утилізації, видалення, знешкодження і
захоронення.

Заборону ведення будь-якої
господарської діяльності, пов'язаної з
утворенням відходів, без одержання від
спеціально уповноважених органів
виконавчої влади у сфері поводження з
відходами лімітів на обсяги утворення
та розміщення відходів закріплено
нормами ст. 32 Закону України "Про
відходи".

Судом встановлено, що згідно з
переліком і кількістю дозволених для
розміщення відходів, лімітом на
утворення та розміщення відходів на 2008
рік ВАТ "Біомедскло" встановлено такі
види відходів: масла гідравлічні, інші
зіпсовані або відпрацьовані - 6000.2.8.07
(допоміжний процес); тирса деревинна -
2000.2.2.17 (обслуговуючий процес); лампи
люмінесцентні та відходи, що містять
ртуть, інші зіпсовані або
відпрацьовані - 7710.3.1.26 (обслуговуючий
процес); відходи комунальні (міські)
змішані, у т.ч. сміття з урн - 6000.2.9.03
(обслуговуючий процес); батареї
свинцеві зіпсовані або відпрацьовані -
6000.2.9.04 (обслуговуючий процес); масне
ганчір'я - 7730.3.1.06 (допоміжний процес) (т.4,
а.с.55).

Відповідно до ст. 43 Закону України "Про
відходи" підприємства, установи,
організації та громадяни України, а
також іноземні юридичні і фізичні
особи та особи без громадянства
зобов'язані відшкодувати шкоду,
заподіяну ними внаслідок порушення
законодавства про відходи, в порядку і
розмірах, встановлених законодавством
України.

Як вже зазначалось, на підставі
складеного акту відповідачу
нараховано до стягнення 10359589,00грн.
збитків, зумовлених засміченням
земельної ділянки, розташованої за
адресою: м. Житомир, вул. Промислова,26.

Як вбачається з матеріалів справи,
розрахунок шкоди здійснено відповідно
до Методики визначення розмірів шкоди,
зумовленої забрудненням і засміченням
земельних ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
затвердженої наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 27 жовтня 1997 р. N
171 (у редакції наказу Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 4 квітня 2007 р. N
149), яка розроблена відповідно до
Законів України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
"Про відходи" та інших
нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 2 Методики
забруднення земель - накопичення в
ґрунтах і ґрунтових водах внаслідок
антропогенного впливу пестицидів і
агрохімікатів, важких металів,
радіонуклідів та інших речовин, вміст
яких перевищує природний фон, що
призводить до їх кількісних або
якісних змін.

Відходи - це будь-які речовини,
матеріали і предмети, що утворюються у
процесі людської діяльності і не мають
подальшого використання за місцем
утворення чи виявлення та яких їх
власник повинен позбутися шляхом
утилізації чи видалення.

Засмічення земель - наявність на
території земельних ділянок сторонніх
предметів і матеріалів.

Пунктом 3 Методики передбачено порядок
визначення забруднення (засмічення)
земель, зокрема, зазначено, що землі
вважаються забрудненими, якщо в їх
складі виявлені негативні кількісні
або якісні зміни, що сталися в
результаті господарської діяльності
чи впливу інших чинників. При цьому
зміни можуть бути зумовлені не тільки
появою в зоні аерації нових
шкодочинних речовин, яких раніше не
було, а і збільшенням вмісту речовин, що
перевищує їх граничнодопустиму
концентрацію, які характерні для
складу незабрудненого ґрунту або у
порівнянні з даними агрохімічного
паспорта (для земель
сільськогосподарського призначення).

Землі вважаються засміченими, якщо на
відкритому ґрунті наявні сторонні
предмети і матеріали, сміття без
відповідних дозволів, що призвело або
може призвести до забруднення
навколишнього природного середовища.

Звідси, факт наявності сміття та ін. не
є достатнім для того, щоб вважати землю
засміченою і як наслідок виникнення
обов'язку відшкодувати шкоду.
Обов'язковою ознакою засмічення в
розумінні методики є призведення до
забруднення навколишнього природного
середовища або ймовірність такого
забруднення.

Як вбачається з матеріалів справи
розрахунок розміру шкоди здійснено
саме за засмічення земельної ділянки
відходами промисловості за наступною
формулою:

Ршз = А х Б х Гоз х Пдз х Кзз х Кнв х Кег,
де

Ршз - розмір шкоди від засмічення
земель, грн.;

А - питомі витрати на ліквідацію
наслідків засмічення земельної
ділянки, значення якого дорівнює 0,5;

Б - коефіцієнт перерахунку, що при
засміченні земельної ділянки
побутовими, промисловими та іншими
відходами дорівнює 10, а небезпечними
(токсичними) відходами - 100.

Гоз - нормативна грошова оцінка
земельної ділянки, що зазнала
засмічення, грн./м2;

Пдз - площа засміченої земельної
ділянки, м2;

Кзз - коефіцієнт засмічення земельної
ділянки, що характеризує ступінь
засмічення її відходами, який
визначається за додатком 6;

Кнв - коефіцієнт небезпеки відходів,
який визначається за додатком 5;

Кег - коефіцієнт
еколого-господарського значення
земель визначається за додатком 2.

Судом перевірено розрахунок розміру
шкоди в сумі 10359586,00 грн., зумовленої
засміченням земельної ділянки
відходами промисловості та
встановлено, що головними показниками,
які вплинули на розрахунок є:
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки, що зазнала засмічення (Гоз );
площа засміченої земельної ділянки
(Пдз) та коефіцієнт засмічення
земельної ділянки, що характеризує
ступінь засмічення її відходами, який
визначається за додатком 6 (Кзз).

Коефіцієнт перерахунку (Б) дорівнює 10,
що вказує на засмічення земельної
ділянки побутовими, промисловими та
іншими відходами.

Пунктом 5.3. Методики визначено, що
відходи, що спричинили засмічення
земельної ділянки, класифікуються за 4
класами небезпеки згідно з ДСанПіН
2.2.7.029-99 "Державні санітарні правила
і норми. Гігієнічні вимоги щодо
поводження з промисловими
відходами та визначення класу їх
небезпеки для здоров'я населення",
що затверджені постановою Головного
державного санітарного лікаря
України від 01 липня 1999 року №29,
чинними нормативними документами у
сфері поводження з відходами.
Коефіцієнт небезпеки відходів (Кнв) у
розрахунку, визначений згідно додатку
5, як малонебезпечні, і дорівнює 1, тобто
має найнижчий показник;

Коефіцієнт еколого-господарського
значення земель (Кег) (землі
промисловості), визначено за додатком 2
дорвнює 1.

Як вбачається з розрахунку розміру
шкоди, нормативно-грошова оцінка 1 м кв
земельної ділянки визначена в сумі 273,34
грн. і вказана відповідно до листа
Управління земельних ресурсів у м.
Житомирі № 14/3 від 13.03.08 (а.с. 14 т.2).

Судом встановлено, що вказана цифра є
невірною, оскільки згідно витягу з
технічної документації про грошову
оцінку земельної ділянки станом на 2008
р. нормативно грошова оцінка 115900 м кв
земельної ділянки становить 31678037,90
грн., а 1 м кв - 273,32 грн. (а.с. 45,47 т.4).
Вищевказане вказує на те, що розмір
шкоди здійснено з порушенням.

Щодо площі засміченої земельної
ділянки (Пдз) та коефіцієнта засмічення
земельної ділянки, що характеризує
ступінь засмічення її відходами, який
визначається за додатком 6 (Кзз), суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно додатку 10 до Методики
визначення розмірів шкоди, зумовленої
забрудненням і засміченням земельних
ресурсів через порушення
природоохоронного законодавства,
джерелом визначення площі забрудненої
ділянки та об'ємів відходів є акт про
засмічення земель та матеріали
спеціальних вишукувань.

Суд звертає увагу, що Вищий
господарський суд у постанові від
29.07.2014 р. наголошує на необхідність
витребування вказаних доказів, що
судом було зроблено.

Проте, крім акта перевірки від 06-07.02.2008
р., ні прокурором, ні позивачем, ні
Державною екологічною інспекцією не
надано суду первинних документів, які б
вказували, яким чином була визначена
площа засмічених земельних ділянок та
об'єм відходів, які знаходились на цих
площах. Як вбачається з додатку 10 до
Методики дані щодо площі та об'єму
мають бути визначені шляхом
спеціальних вишукувань.

Третя особа також не надала пояснень
щодо порядку та методики визначення
площі засмічених земельних ділянок та
об'ємів відходів при здійснені
перевірки на території відповідача.
При цьому представник пояснив,
оскільки під час перевірки був
присутній представник відповідача і
підписав акт перевірки, то як наслідок,
відповідач погодився з даними, які
вказані в акті перевірки.

Отже, до акту перевірки були включені
дані , які не підтверджені
документально.

Згідно статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. При цьому питання
про належність доказів остаточно
вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Згідно статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Водночас, суд зауважує, що акт
перевірки від 06-07 лютого 2008 року має
посилання на схему розміщення
несанкціонованих сміттєзвалищ. Як
встановлено судом, згадана схема - це
схема заводу "Біомедскло", на якій
схематично заначено розміщення
об'єктів нерухомості, які належать
відповідачеві. Поряд з цим, третьою
особою у справі проставлено цифри від 1
до 5, які, начеб-то, і вказують на
місцезнаходження засмічених ділянок
землі. Однак, вищевказана схема,
незважаючи на те, що являється додатком
до акта перевірки не містить підписів
осіб, які приймали участь в перевірці.

При цьому, в самому акті перевірки
також не вказується, де саме
знаходяться засмічені ділянки землі,
хоча, як вбачається зі схеми, посилання
на місцезнаходження ділянок землі, на
яких знаходились відходи, була б
логічною.

На вимогу суду надати документи, які б
вказували про детальне місце
розташування засмічених ділянок, таких
документів сторонами не надано.

Водночас, представником третьої особи
в якості додатку до акту перевірки від
06-07.02.2008р. надано фотографії, про які не
зазначено в акті перевірки. Дані
фотографії не містять дати
фотографування, назви сфотографованих
об'єктів, їх адреси, та яким технічним
засобом вони здійснені (т. 4, а.с. 69-87). За
таких обставин, зазначені документи не
розцінюються судом як належні та
допустимі докази у справі, на яких
можуть грунтуватись висновки суду.

Необхідно відмітити, що Державна
екологічна інспекція в Житомирській
області вважає, що добровільний факт
сплати директором відповідача штрафу у
розмірі 170,00грн., накладеного згідно
постанови від 07.02.2008р. №23/6 за
результатами проведеної перевірки,
свідчить про заподіяння шкоди ВАТ "Біо
мед скло" навколишньому природному
середовищу.

Підставою для накладення штрафу згідно
постанови про накладення
адміністративного стягнення Державна
екологіна інспекція зазначає псування
земель сільськогосподарських та інших
земель виробничими відходами та іншими
відходами.

Так, відповідно до ст. 52 КУпАП псуванням
сільськогосподарських та інших
земель,відбувається , зокрема, і
виробничими та іншими відходами.

Проте, наявність постанови від 07.02.2008р.
про накладення адміністративного
стягнення на директора ОСОБА_9 та
сплата останнім вказаного штрафу не
дає підстав вважати, що відповідач
погодився із зазначеним порушенням та
завданою шкодою.

Слід ззаначити, що відповідач не
заперечує факт самого засмічення
частини земельної ділянки, проте не
погоджується з самою процедурою
перевірки, зокрема, здійсненим
розрахунком заподіяної шкоди.

Розрахунок розміру відшкодування
шкоди, зумовленої засміченням
земельної ділянки відходами
промисловості, суд не приймає як
належний доказ, оскільки останній не
підтверджений документально.

Як наголошувалось вище, в деліктних
правовідносинах наявність шкоди має
довести позивач. Однак, із врахуванням
вищевикладених обставин, суд вважає, що
позивачем належними та допустимими
доказами не доведено факт наявності
шкоди, що і виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що прокурором та позивачем належними
та допустимими доказами не доведено
розміру спричиненої шкоди, тобто
одного із обов'язкових елементів
цивільно-правової відповідальності
передбаченої ст.1166 ЦК України, а тому
відсутні підстави для її
відшкодування.

З огляду на викладене, суд відмовляє в
задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 10.11.14

Суддя
Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2-позивачу (рек.)

3-відповідачу (рек.)

4-третій особі (рек.)

5- прокуратура Житомирської області
(рек.)