м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Публічного акціонерного
товариства "Український
науково-дослідний інститут авіаційної
до Київської міської ради
про припинення правовідносин
Суддя Яковенко А.В.
Представники сторін:
від позивача -не з'явилисявід
відповідача -Баранов М.С. дов.
№225-КР774 від 11.08.2014
Обставини справи:
Позивач - Публічне акціонерне
товариство "Український
науково-дослідний інститут авіаційної
технології" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Київської міської
ради про припинення правовідносин,
крім того просили судові витрати у
розмірі 1 218,00 грн. також покласти на
Позовні вимоги мотивовані тим, що право
власності на об'єкти розташовані на
земельній ділянці, що перебуває в
оренді позивача, перейшло до іншої
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.07.2014 (суддя Митрохіна А.В.)
та призначено розгляд справи на 11.08.2014.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. у відпустці,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
11.08.2014 справу було передано в
провадження судді Якименку М.М.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.08.2014 суддя Якименко М.М.
провадження та призначив судове
засідання на 10.09.2014.
У зв'язку з поверненням судді
Митрохіної А.В. з відпустки,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
прийнято до свого провадження суддею
В судовому засіданні 10.09.2014
оголошувалась перерва до 17.09.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
відкладався на 15.10.2014 відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
15.10.2014 на адресу Господарського суду
міста Києва від відповідача надійшли
додаткові документи до справи.
Ухвалою Господарського суду міста
відкладався на 27.10.2014 відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
Відповідно до наказу Голови
Господарського суду міста Києва №415-К
від 16.10.2014 судді Митрохіній А.В. змінено
прізвище на Яковенко.
Представники позивача в судове
засідання 27.10.2014 не з'явилися, про
поважні причини неявки суд не
повідомили, вимоги ухвали суду не
виконали, заяв та клопотань станом на
день розгляду справи в суді не
Представник відповідача в судове
засідання 27.10.2014 з'явився, надав
пояснення по суті справи, просив суд
відмовити в задоволенні позовних вимог
Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
Оскільки про час та місце судового
засідання позивач був належним чином
повідомлений, на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 27.10.2014 судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши представника
відповідача, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
09.07.2004 між Відкритим акціонерним
товариством «Український
науково-дослідний інститут авіаційної
технології», правонаступником якого
згідно Рішення Загальних зборів від
11.09.2013, затвердженого Протоколом №21 є
Публічне акціонерне товариство
«Український науково-дослідний
інститут авіаційної технології» (далі -
Орендар, Позивач) та Київською міською
радою (далі - Орендодавець, Відповідач)
було укладено Договір оренди земельної
ділянки (далі - Договір).
Договір зареєстровано Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
Відповідно до п. 2.1. Договору об'єктом
Договору оренди виступає земельна
ділянка загальною площею 6608 кв. м. по
вул. Фрунзе, 47 у місті Києві,
обслуговування та експлуатації
адміністративно-виробничих і
складських будівель.
Сторони погодили, а п. 3.1. Договору
передбачили, що строк оренди становить
24 (двадцять чотири) роки.
Як вбачається з матеріалів справи,
протягом 2004-2005 всі приміщення в
будівлі, яка розташована за адресою м.
Київ, вул. Фрунзе, 47, були продані ТОВ
«Агора-Т», ВАТ «Український
науково-дослідний інститут швейної
промисловості», ТОВ «Катамаран», ТОВ
«Рубікон», ТОВ «Ремесла».
25.11.2005 Позивач звернувся до Київської
від 30.11.2005), в якому просив надати згоду
на розірвання Договору у зв'язку з тим,
що більше не користується нерухомістю
(земельною ділянкою), що розташована за
цією адресою та не заперечував проти
прийняття рішення про передачу
вищевказаної ділянки по вул. Фрунзе, 47 у
Подільському районі м. Києва власнику
06.06.2006 Позивач повторно звернувся до
Відповідача із заявою про дострокове
розірвання Договору, оскільки останнім
було відмовлено у задоволенні заяви з
посиланням про незаперечення щодо
розірвання Договору оренди за умови
офрмлення новими власниками майнового
комплексу відповідної документації,
необхідної для укладання з ними
договорів оренди земельних ділянок, що
розташовані у м. Києві по вул. Фрунзе, 47.
Судом встановлено, що станом на момент
звернення з вказаним позовом, Позивач
сумлінно виконує свої зобов'язання за
Договором стосовно сплати орендних
платежів та не має заборгованості
перед бюджетом міста.
Вказані обставини стали приводом для
звернення Позивача до суду для захисту
своїх порушених прав, оскільки на його
переконання, останній має всі законні
підстави для припинення дії Договору
оренди земельної ділянки від 09.07.2004.
Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку, що вимоги Позивача
підлягають задоволенню у зв'язку з
Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до п. 11.3 Договору, останній
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено; поєднання в
одній особі власника земельної ділянки
та Орендаря; викупу земельної ділянки
для суспільних потреб та примусового
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності у порядку,
встановленому законодавством України;
ліквідації юридичної особи - орендаря.
У цьому ж пункті зазначено, що Договір
припиняється також в інших випадках,
передбачених законом.
У пункті 11.4 Договору закріплені
підстави для розірвання Договору за
рішенням суду, в порядку встановленому
законом; за згодою сторін; в
односторонньому порядку, за
ініціативою Орендодавця, в разі
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам, не за цільовим призначенням,
систематичної несплати орендної плати
(протягом двох місяців поспіль) та
невиконання Орендарем інших умов
договору.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 93
Земельного кодексу України (далі - ЗК
України), ст. 1 Закону України «Про
оренду землі», право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідне орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 3 ст. 7 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що до особи,
якій перейшло право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
що розташовані на орендованій
земельній ділянці, також переходить
право оренди на цю земельну ділянку.

Статтею 32 Закону України "Про оренду
землі" передбачено такий спосіб
припинення договору оренди землі як
його дострокове розірвання за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін
договору.

Стаття 31 Закону України «Про оренду
землі» визначає, що однією з підстав
припинення договору оренди земельної
ділянки є набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
що розташовані на орендованій іншою
особою земельній ділянці (абз. 8 ч. 1 ст. 31
Закону).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у
разі набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда
розміщені на земельній ділянці, що
перебуває у користуванні, то в разі
набуття права власності на ці об'єкти
до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Статтею 377 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України) передбачено, що до
особи, яка набула право власності на
житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Згідно з приписами ст. 31 Закону України
«Про оренду землі», договір оренди
землі припиняється в разі набуття
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЗК України,
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці, є
однією з підстав припинення
користування земельною ділянкою.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 ЗК України,
земельні ділянки, на яких розташовані
багатоквартирні жилі будинки, а також
належні до них будівлі, споруди та
прибудинкові території державної або
комунальної власності, надаються в
постійне користування підприємствам,
установам і організаціям, які
здійснюють управління цими будинками.

Статтею 141 ЗК України встановлено, що
підставами припинення права
користування земельною ділянкою є
добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою та
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Таким чином, у результаті укладення
договорів купівлі-продажу протягом 2004
-2005 у Позивача не лишилося права
власності на будівлі, які знаходяться
на орендованій земельній ділянці
загальною площею 6608 кв. м. по вул.
Фрунзе, 47 у місті Києві, кадастровий
номер :85:311:0002.

Виходячи із наведених норм
законодавства, у разі переходу права
власності на об'єкт нерухомого майна до
набувача цього майна відбувається
перехід тих прав на відповідну
земельну ділянку, на яких вона належала
відчужувачу, - права власності або
права користування.

Судом встановлено, що фактичне
користування земельною ділянкою та
наявними на ній будівлями здійснює її
новий власник, попередній
землекористувач - Позивач добровільно
відмовився від права користування
зазначеною земельною ділянкою, а
законодавством передбачено можливість
дострокового розірвання договору
оренди за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін договору.

Зокрема, викладена правова позиція
збігається з позицією Верховного Суду
України, що викладена в Постанові від
20.08.2013 «Про перегляд Верховним Судом
України Постанови Вищого
господарського суду України від 25.12.2012
у справі №18/5005/12936/2011».

Відповідно до статті 15 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання, а також свого інтересу,
який не суперечить загальним засадам
цивільного законодавства.

За приписами пункту 2 статті 20
Господарського кодексу України (далі -
ГК України) кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів.

Порядок захисту прав суб'єктів
господарювання та споживачів
визначається Цивільним кодексом
України, Господарським кодексом
України, іншими законами.

За приписами статей 1 та 2
Господарського процесуального кодексу
України звертаючись з позовами до
господарських судів, підприємства,
установи, організації реалізують
надане їм право захищати в судовому
порядку свої порушені або оспорюванні
права та охоронювані законом інтереси
у спосіб, передбачений, зокрема,
статтею 16 Цивільного кодексу України.

Статтею 651 ЦК України передбачено, що
договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Згідно частини 1 ст. 652 ЦК України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання.

При цьому, якщо сторони не досягли
згоди щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, або щодо його
розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав, встановлених
частиною четвертою цієї статті, -
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
одночасно таких умов: в момент
укладення договору сторони виходили з
того, що така зміна обставин не настане;
зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися; виконання договору
порушило б співвідношення майнових
інтересів сторін і позбавило б
заінтересовану сторону того, на що вона
розраховувала при укладенні договору;
із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідачем не були надані суду
належні та допустимі докази на
спростування викладеного в позові.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
стороні на користь якої прийнято
рішення, господарський суд відшкодовує
судовий збір за рахунок другої сторони,
а також витрати, пов'язані з розглядом
справи в суді. За таких обставин,
витрати по сплаті судового збору
підлягають відшкодуванню за рахунок
Відповідача.

За таких обставин, на підставі
викладеного, керуючись ст. 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Припинити Договір оренди земельної
ділянки, розташованої за адресою м.
Київ, вул. Фрунзе, 47, розміром 6608 кв.м., за
цільовим призначенням - для
обслуговування та експлуатації
адміністративно-виробничих і
складських будівель, кадастровий номер
:85:311:0002, строком на 24 роки, що
укладений 09.07.2004 між Публічним
акціонерним товариством "Український
науково-дослідний інститут авіаційної
технології" (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 19-21;
) та Київською міською
радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ) та зареєстрований
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) 01.07.2005 за
№85-6-00212 у книзі записів державної
реєстрації договорів.

3. Стягнути з Київської міської ради
(01044, м. Київ, Шевченківський район, вул.
Хрещатик, буд. 36, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Український
науково-дослідний інститут авіаційної
технології» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе,
19-21; ) судовий збір у
розмірі 1 218,00 грн.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

5. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

6. Дата складання повного тексту
рішення 05.11.2014.

Cуддя
А.В.Яковенко