ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2014 р.
Справа № 911/4044/14

за позовом Приватного підприємства
«Харків-Електро», м. Чернігів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансблокбуд»,
Київська обл., м. Славутич

про стягнення 19427,13 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Дерев’янко О.М. -
довіреність № 01/09-14 від 01.09.2014 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

до господарського суду звернулось
Приватне підприємство
«Харків-Електро» (далі - позивач) з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Трансблокбуд» (далі
- відповідач) про стягнення 19427,13 грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги
неналежним виконанням Відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки від 01.12.2011 р. № 361701 щодо оплати
поставленого товару. У зв'язку з цим
Позивач просить суд стягнути з
Відповідача 19427,13 грн. заборгованості, з
якої: 10465,56 грн. основного боргу, 4181,45
грн. пені, 2616,39 грн. штрафу, 813,14 грн. 3 %
річних та 1350,59 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.09.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/4044/14 та
призначено її до розгляду на 03.11.2014 р.

В судове засідання 03.11.2014 р. з'явився
представник Позивача, позов підтримав
та просив задовольнити його в повному
обсязі. Відповідач у судове засідання
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення №
332, відзиву на позов суду не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарський судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У відповідності з правилами статей 33, 34
ГПК України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 82 ГПК України, рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Враховуючи надані Позивачем пояснення
та матеріали справи, які є достатніми
для вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов за наявними у справі
матеріалами, згідно з вимогами ст. 75 ГПК
України.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дослідивши подані докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2011 р. між Приватним підприємством
«Харків-Електро» (постачальник,
позивач у справі) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Трансблокбуд» (покупець, відповідач у
справі) укладено договір поставки №
361701 (далі - договір), відповідно до умов
якого (п. 1.1. Договору) постачальник
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, поставити
та передати у власність покупцеві
товар (партію товару), в асортименті,
кількості та цінами, вказаних в
накладних, що засвідчують
передачу-приймання товару від
постачальника до покупця та є
невід'ємними частинами даного
договору, а покупець зобов'язується в
порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі прийняти та оплатити
вказаний товар.

Згідно п. 2.1. Договору, передача товару
від постачальника покупцю
здійснюється за видатковою накладною,
в якій сторони зазначають найменування
товару, кількість, ціну товару та
загальну вартість товару, що
постачається. Дата, вказана
постачальником у видатковій накладній
є датою поставки товару
постачальником.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що
передавання-приймання товару
здійснюється згідно накладної
представником покупця на підставі
довіреності на отримання цінностей,
оформленої відповідно до вимог чинного
законодавства України.

За умовами п. 6.1. Договору, покупець
зобов'язаний оплатити постачальнику
вартість (ціну) кожної партії товару не
пізніше 7 (семи) календарних днів з дати
поставки товару, шляхом безготівкового
або готівкового перерахування суми
грошових коштів на поточний рахунок
постачальника.

Договір поставки у п. 8.1. передбачає, що
договір вступає в дію з дати його
укладення обома сторонами і діє до
31.12.2012 р. Закінчення строку договору не
звільняє сторони від відповідальності
за його порушення, яке мало місце під
час дії цього договору.

Як вбачається з матеріалів справи, ПП
«Харків-Електро» поставлено, а
Відповідачем прийнято товар на
загальну суму 10465,56 грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями підписаних сторонами
видаткових накладних від 07.12.2011 р. №
11002130 на суму 1224,50 грн. (накладна 1), від
12.12.2011 р. № 11002163 на суму 2675,26 грн.
(накладна 2), від 13.12.2011 р. № 11002165 на суму
1774,50 грн. (накладна 3) та від 06.04.2012 р. №
11000501 на суму 4791,30 грн. (накладна 4).

На отримання товару за вказаними
накладними Позивачу було видано
довіреності № 320 від 01.12.2011 р. та № 60 від
01.04.2012 р. на ім'я директора Толстоброва
О.В.

Із зазначеного вбачається, що
сторонами спору підписано видаткові
накладні на загальну суму 10465,56 грн. без
зауважень та за відсутності з боку
Відповідача претензій та повідомлень
про порушення ПП «Харків-Електро» умов
договору поставки, тобто, Відповідач не
заперечував щодо кількості, якості,
вартості товару за підписаними
видатковими накладними.

Таким чином, за наслідками дослідження
матеріалів справи, судом встановлено,
що ПП «Харків-Електро» виконало взяті
на себе зобов'язання щодо поставки
товару за Договором.

Проте, в порушення свого грошового
зобов'язання за Договором, вартість
поставленого товару Відповідач не
оплатив. Доказів здійснення оплати
вказаної заборгованості за Договором
станом на дату прийняття рішення
Відповідачем суду не надано.

Таким чином, господарський суд дійшов
висновку, що на момент розгляду спору у
суді Позивачем підтверджена
заборгованість Відповідача по оплаті
поставленого товару за Договором у
сумі 10465,56 грн.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З огляду на вищенаведене,
господарський суд дійшов висновку про
доведеність існування боргу
Відповідача перед Позивачем в розмірі
10465,56 грн., а відтак заявлена позовна
вимога є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
Відповідачем грошового зобов'язання за
Договором, Позивачем заявлено до
стягнення з Відповідача 4181,45 грн. пені
та 2616,39 грн. штрафу.

Частиною першою ст. 549 ЦК України
передбачено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Частинами другою, третьою цієї ж статті
встановлено, що штрафом є неустойка, що
обчисляється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання; пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Перевіривши наданий Позивачем
розрахунок заявленої до стягнення з
Відповідача пені у сумі 4181,45 грн., судом
встановлено, що вказаний розрахунок є
невірним на підставі наступного.

Відповідно до п. 7.3. Договору, за
порушення терміну оплати вартості
(ціни) поставленого товару,
встановленого п. 6.1. цього договору
постачальник має право стягнути з
покупця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у
період порушення винною стороною
грошового зобов'язання, від суми боргу
за кожен день прострочки.

Відповідно до наданого розрахунку,
Позивачем нараховано пеню: за
Накладною 1 за загальний період з 15.12.2011
р. по 12.09.2014 р. у сумі 518,99 грн.; за
Накладною 2 за загальний період з 20.12.2011
р. по 12.09.2014 р. у сумі 1128,21 грн.; за
Накладною 3 за загальний період з 21.12.2011
р. по 12.09.2014 р. у сумі 747,59 грн. та за
Накладною 4 за загальний період з 14.04.2012
р. по 12.09.2014 р. у сумі 1786,66 грн.

Згідно п. 7.9. Договору вказано, що на
підставі ст. 259 Цивільного кодексу
України, сторони встановили, що строк
позовної давності по стягненню штрафів
та пені складає 5 (п'ять) років.

Водночас частиною 6 статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

За наслідками дослідження умов
Договору судом встановлено, що
сторонами у Договорі не було погоджено
іншого строку нарахування штрафних
санкцій, отже наданий Позивачем
розрахунок здійснений з порушенням
приписів ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки
Позивачем нараховано пеню за період
більший ніж шість місяців.

У звязку з цим судом здійснено власний
розрахунок пені за вказаним Договором
з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК
України, зокрема за наступною формулою:
сума боргу х подвійну ставку НБУ х
кількість днів прострочення / 365
(кількість днів у році), наступним
чином:

Сума боргуПеріод
простроченняКількість днів
простроченняРозмір облікової ставки
НБУСума пені за період (грн.)Накладна 1 -
1224,50 грн.15.12.2011-22.03.2012997,75 %51,48
23.03.2012-15.06.2012857,5 %42,77Накладна 2 - 2675,26
грн.20.12.2011-22.03.2012947,75 %106,79 23.03.2012-20.06.2012907,5
%98,95Накладна 3 - 1774,50 грн.21.12.2011-22.03.2012937,75
%70,08 23.03.2012-21.06.2012917,5 %66,36Накладна 4 - 4791,30
грн.14.04.2012-14.10.20121847,5 %362,30Всього798,73Таким
чином позовна вимога Позивача про
стягнення з Відповідача пені за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання за Договором підлягає
задоволенню частково у сумі 798,73 грн.

Пунктом 7.4. Договору передбачено, що в
разі порушення грошових зобов'язань
більше ніж на 20 (двадцять) календарних
днів постачальник має право стягнути
штраф в розмірі подвійної ставки НБУ
від вартості поставлених, але не
оплачених товарів.

Перевіривши наданий Позивачем
розрахунок заявленого до стягнення з
Відповідача штрафу у сумі 2616,39 грн.,
судом встановлено, що останній є
обґрунтованим та арифметично вірним,
отже позовна вимога Позивача про
стягнення з Відповідача штрафу згідно
з умовами Договору підлягає
задоволенню повністю у сумі 2616,39 грн.

Окрім того, у зв'язку з неналежним
виконанням Відповідачем грошового
зобов'язання за Договором, Позивачем
заявлено до стягнення з Відповідача
813,14 грн. 3% річних та 1350,59 грн.
інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіривши розрахунки 3% річних та
інфляційних втрат, надані Позивачем,
господарський суд встановив, що він є
обґрунтованими, арифметично вірними, а
отже вимога Позивача про стягнення з
Відповідача 3% річних за загальний
період з 15.12.2011 р. по 12.09.2014 р. підлягає
задоволенню повністю в сумі 813,14 грн. та
вимога Позивача про стягнення з
Відповідача інфляційних втрат за
загальний період з грудня 2011 р. по
серпень 2014 р. підлягає задоволенню
повністю в сумі 1350,59 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий
збір покладається на сторони
пропорційно задоволених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
49, 75, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Трансблокбуд» (07100, Київська обл., м.
Славутич, Бєлгородський квартал, 8, кв.
74; ) на користь
Приватного підприємства
«Харків-Електро» (14000, м. Чернігів, пр-т.
Перемоги, 95; ) 10465 (десять
тисяч чотириста шістдесят п'ять) грн. 56
коп. основного боргу, 798 (сімсот
дев'яносто вісім) грн. 73 коп. пені, 2616
(дві тисячі шістсот шістнадцять) грн. 39
коп. штрафу, 813 (вісімсот тринадцять)
грн. 14 коп. 3% річних, 1350 (одну тисячу
триста п'ятдесят) грн. 59 коп.
інфляційних втрат та 1508 (одну тисячу
п'ятсот вісім) грн. 88 коп. судового
збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. В іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата виготовлення та підписання
рішення 14.11.2014 р.

Суддя
С.Ю. Наріжний