ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2014 року Справа № 916/1835/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Остапенка
М.І.,суддів:Гончарука П.А., Стратієнко
Л.В.розглянувши касаційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Одеській областіна постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 09.09.2014 рокуу справі за
позовомУсатівської сільської ради
Біляївського району Одеської
областідоТовариства з обмеженою
відповідальністю "Софтсервіс"третя
особа:Державна фінансова інспекція в
Одеській областіпростягнення коштів

В С Т А Н О В И
В:

у квітні 2014 року, Усатівська сільська
рада Біляївського району Одеської
області звернулась до господарського
суду з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Софтсервіс" про стягнення 8 331 грн. у
порядку повернення коштів, сплачених
ним поза межами зобов`язань по договору
підряду № 100803 від 03.08.2010 року.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 24.06.2014 року у задоволені
позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 09.09.2014 року
рішення місцевого господарського суду
залишено без змін.

Постановлені у справі судові рішення
оскаржено у касаційному порядку й
ухвалою Вищого господарського суду
України від 03.11.2014 року порушено
касаційне провадження у справі, за
скаргою Державної фінансової
інспекції в Одеській області, у якій
вона, посилається на порушення судами
норм права, просить судові рішення
скасувати, прийнявши нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що скарга підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Постановляючи про відмову у позові
господарський суд першої інстанції та
апеляційний господарський суд
виходили з того, що кошторис підрядних
робіт по договору підряду № 100803 від
03.08.2010 року є твердим і може бути
змінений лише за погодженням сторін, а
оскільки відповідач проти цього
заперечує, то і підстави для стягнення
спірної суми відсутні.

Проте визнати, що наведене судами
обґрунтування є безумовною підставою
для відмови у позові не можна.

При визначені вартості будов (об`єктів),
будівництво яких здійснюється із
залученням бюджетних коштів, або
коштів підприємств, установ і
організацій державної власності,
загальнодержавні будівельні
кошторисні нормативи, які встановлюють
основні правила визначення вартості
нового будівництва, розширення,
реконструкції та технічного
переоснащення підприємств, будівель і
споруд, ремонту житла, об`єктів
соціальної сфери і комунального
призначення та благоустрою, а також
реставрації пам`яток архітектури та
містобудування, є обов`язковим для
застосування всіма організаціями,
установами, підприємствами незалежно
від їх відомчої належності.

Усвідомлюючи зазначене під час
укладання договору № 100803 від 03.08.2010
року та погодження ціни договору
сторони зазначили, що кошторис є
твердим і визначений у відповідності
до Правил визначення вартості
будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000), які
затверджені наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України № 174 від
27.09.2000 року.

За цими Правилами, які включають у себе
і елементні кошторисні норми на окремі
будівельні роботи (ДБН Д.2.2-99), норми
витрат проводу АСК-70/11 на 1 км
трьохпровідної високовольтної лінії, з
урахуванням провисання, ваги тари і
нормативних відходів визначаються п. 43
таблиці 9 ДБН Д.2.2.-33.99 і передбачають, що
маса проводу та один кілометр
трьохпровідної ВЛ складає 0,85 т.

На умовах договору № 100803 від 03.08.2010 року
здійснено підвішування проводу марки
АС з розрізом 70/11 мм на відстань 550 м без
урахування при розрахунках затрат
встановленого нормативу, що і призвело
до завищення вартості робіт на 8 331 грн.

З огляду на зазначене, з урахуванням
того, що Правила визначення вартості
будівництва (ДБН Д.1.1-1-2000) є
обов`язковими для сторін при
обрахуванні кошторису на роботи по
договору № 100803 від 03.08.2010 року,
відповідач, погоджуючи ціну договору
визнав право позивача у справі
визначати свої грошові зобов`язання за
нормами, встановленими ДБН Д.1.-1-2000,
здійснення платежів у більшому
розмірі, ніж це встановлено
нормативним актом виходить за межі
зобов`язань позивача у справі за
договором № 100803 від 03.08.2010 року.

За таких обставин, сплачені позивачем 8
331 грн. підлягають поверненню
відповідачем, як безпідставно ним
отримані, а тому враховуючи наведене,
та те, що матеріали справи не
потребують додаткового дослідження,
судова колегія вважає можливим не
передавати справу на новий судовий
розгляд, а постановити нове рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський
суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської
області від 24.06.2014 року та постанову
Одеського апеляційного
господарського суду від 09.09.2014 року
скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю компанія
"Софтсервіс"() на користь
Усатівської сільської ради
Біляївського району Одеської області(
) 8 331 грн. та 1 827
грн. на відшкодування судових витрат.

Доручити господарському суду Одеської
області видати відповідний наказ.

Головуючий
М.І. Остапенко

Судді
П.А. Гончарук

Л.В. Стратієнко