ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Справа № 911/1934/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді
Малетича М.М.

суддів
Мамонтової О.М.

Круглікової К.С.

За участю представників сторін:

від прокуратури Гудименко Ю.В. (посвід.
№ 014715)

від позивача Котов С.В. (дов. від 31.12.13р.)

від відповідача не з'явилися

розглянувши касаційну скаргу ТОВ
"АМО-К" на рішення господарського суду
Київської області від 07.07.14р. та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 20.08.14р.

у справі № 911/1934/14

за позовом Міжрайонного прокурора з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції у
Київській області, м. Київ

до ТОВ "АМО-К", с. Маківка Київської
області

про відшкодування 657292 грн збитків,
заподіяних державі внаслідок
самовільного використання водних
ресурсів

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду
Київської області від 07.07.14р. у справі №
911/1934/14 (суддя Наріжний С.Ю.) позов
задоволено повністю, з відповідача на
розподільчий рахунок ГУ ДКУ у
Київській області за кодом 24062100
стягнуто 657292 грн збитків, заподіяних
державі внаслідок самовільного
використання води з підземних джерел,
які розташовані в Рокитнянському
районі Київської області.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 20.08.14р.
(головуючий Рябуха В.І., судді Сітайло
Л.Г., Ропій Л.М.) вказане рішення
залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
актами, відповідач звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення від 07.07.14р. та постанову від
20.08.14р. скасувати, а справу передати на
новий розгляд до суду першої інстанції.
В обґрунтування касаційної скарги
заявник посилається на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст.ст. 19,
42, 48, 49, 110, 111 Водного кодексу України,
ст.ст. 22, 41, 43 ГПК України.

Клопотання відповідача від 17.11.14р.
колегією відхилено.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, перевіривши застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на слідуюче.

Наказом начальника Державної
екологічної інспекції у Київській
області № 318 від 25.07.13р. наказано
провести у період з 29.07.13р. по 16.08.13р.
планову перевірку суб'єктів
господарювання щодо дотримання вимог
природоохоронного законодавства, у т.ч.
ТОВ "АМО-К".

08.08.13р.-10.08.13р. державними інспекторами з
ОНПС у Київській області проведено
перевірку дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, за результатами
якої встановлено, що ТОВ "АМО-К"
здійснює водокористування з двох
артезіанських свердловин без дозволу
на спеціальне водокористування, про що
складено акт № 000738/538, від підпису якого
директор товариства відмовився (а.с.
20-26), протокол № 000934 про
адміністративне правопорушення,
винесено припис - до 16.09.13р. отримати
дозвіл на спеціальне водокористування.
Постановою про накладення
адміністративного стягнення № 001490 від
09.08.13р. (а.с. 30) директора товариства
ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення та
накладено на нього штраф в сумі 136 грн,
який було ним сплачено, про що свідчить
наявна в матеріалах справи квитанція
від 29.08.13р.

В актах перевірок дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів № 000641/689
від 10.10.13р., б/н від 22.04.14р. державними
інспекторами з ОНПС у Київській
області зазначено, що вимоги припису
від 16.08.13р. не виконані. Постановами про
накладення адміністративного
стягнення № 002036 від 10.10.13р., № 003052 від
22.04.14р. на директора товариства знову
покладено штраф у розмірі 255 грн та 136
грн відповідно, винесено новий припис -
протягом місяця отримати дозвіл на
спеціальне водокористування.

25.09.13р. позивач звернувся до
відповідача з претензією № 164 про
відшкодування 657292 грн збитків,
заподіяних державі внаслідок
самовільного користування водами із
підземних джерел, до якої додав
розрахунок розміру вказаних збитків,
здійснений з урахуванням обсягу
використаної води (14600 м3) на підставі
довідки відповідача від 08.08.13р. (а.с. 38),
підписаної директором товариства.

23.05.14р. міжрайонний прокурор з нагляду
за додержанням законів у
природоохоронній сфері в Київській
області в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції у
Київській області звернувся з позовом
до ТОВ "АМО-К" про стягнення 657292 грн
збитків, заподіяних державі внаслідок
самовільного використання води з
підземних джерел, які розташовані в
Рокитнянському районі Київської
області на розподільчій рахунок ГУДКУ
у Київській області.

Рішенням господарського суду
Київської області від 07.07.14р. у справі №
911/1934/14, залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 20.08.14р., позов
задоволено повністю.

Згідно ч. 2 ст. 48 Водного кодексу
України, спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.

Відповідно ч. 1 і 10 ст. 49 ВК України,
спеціальне водокористування
здійснюється на підставі дозволу та є
платним.

Частиною 1 ст. 111 ВК України визначено,
що підприємства, установи, організації
і громадяни України, а також іноземці
та особи без громадянства, іноземні
юридичні особи зобов'язані
відшкодувати збитки, завдані ними
внаслідок порушень водного
законодавства, в розмірах і порядку,
встановлених законодавством України.

Згідно п. 1.2 Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 389 від
20.07.09р. (далі - Методика), ця методика
встановлює порядок визначення
розмірів відшкодування збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, у разі самовільного
використання водних ресурсів при
відсутності дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)).

Пунктом 9.2 Методики передбачено,
фактичний об'єм води, що використана
самовільно без дозвільних документів
(дозволу на спеціальне
водокористування та/або спеціального
дозволу на користування надрами
(підземні води)), визначається на основі
даних: первинної документації,
статистичної звітності, ліміту забору
та використання води, індивідуальних
норм водоспоживання та водовідведення
або довідки суб'єкта господарювання за
підписом керівництва, завіреної
печаткою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК
України касаційна інстанція не має
права встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені у рішенні або постанові
господарського суду чи відхилені ним,
вирішувати питання про достовірність
того чи іншого доказу, про перевагу
одних доказів над іншими, збирати нові
докази або додатково перевіряти
докази.

Судами встановлено, що відповідач
здійснював забір води з двох
артезіанських свердловин для
напування тварин на племінній фермі
без дозволу на спеціальне
водокористування, що підтверджується
належними доказами, наявними в
матеріалах справи; дане порушення
відповідачем не усунуто, накладені
штрафи сплачені (а.с. 31, 49, 60). Судами
перевірено відповідність розрахованих
збитків Методиці, затвердженій наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України № 389 від
20.07.09р., встановлено наявність усіх
складових елементів цивільного
правопорушення, відтак, обгрунтовано
задоволено позовні вимоги.

Доводи заявника касаційної скарги
зводяться до переоцінки доказів у
справі, а тому касаційною інстанцією
відхиляються.

Враховуючи вищенаведене, колегія
вважає, що оскаржені рішення та
постанова прийняті з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ТОВ "АМО-К"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської
області від 07.07.14р. та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 20.08.14р. у справі
№ 911/1934/14 залишити без змін і поновити
його виконання.

Головуючий суддя
М.М. Малетич

Судді:
О.М. Мамонтова

К.С. Круглікова