м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Міхаель Хубер
Україна»ДоТовариства з обмеженою
відповідальністю «День
Печаті»Простягнення 48 998,63 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Алєксєйченко К.В.- дов. №
б/н від 28.07.2014 р.;
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Міхаель Хубер
Україна» звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «День Печаті» про
стягнення 48 998,63 грн. Заборгованості за
поставку товарів на підставі
видаткових накладних.
Ухвалою суду від 27.10.2014 року було
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 21.11.2014 року.
У судовому засіданні 21.11.2014 року
представник позивача подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а також надав усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, відповідно до яких позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
Представник відповідача в судове
засідання 21.11.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час судового засідання був
повідомлені належним чином.
Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 21.11.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
За період з 29.04.2013 р. по 08.01.2014 позивачем
було поставлено відповідачу товар за
наступними видатковими накладними: №
РН-3646 від 29.04.2013 р. на суму 141,86 грн., №
РН-3797 від 07.05.2014 р. на суму 1 329,66 грн., №
РН-4157 від 20.05.2013 р. на суму 3 684,89 грн., №
РН-4594 від 30.05.2013 р. на суму 27 288,27 грн., №
РН-4996 від 11.06.2013 р. на суму 3 222,48 грн., №
РН-5429 від 25.06.2013 р. на суму 135,17 грн., №
РН-5945 від 211.06.2013 р. на суму 3 214,64 грн., №
РН-6333 від 23.07.2013 р. на суму 1 189,24 грн., №
РН-6944 від 09.08.2013 р. на суму 848,93 грн., №
РН-6936 від 09.08.2013 р. на суму 2 859,12 грн., №
РН-7565 від 28.08.2013 р. на суму 6 350,21 грн., №
РН-7599 від 28.08.2013 р. на суму 122,64 грн., №
РН-7665 від 30.08.2013 р. на суму 737,41 грн., №
РН-8186 від 12.09.2013 р. на суму 1 781,16 грн., №
РН-8701 від 27.09.2013 р. на суму 6 450,23 грн., №
РН-8788 від 01.10.2013 р. на суму 2 157,84 грн., №
РН-9680 від 24.10.2013 р. на суму 526,96 грн., №
РН-9950 від 31.10.2013 р. на суму 711,89 грн., №
суму 2 154,53 грн., № РН-25 від 08.01.2014 р. на
Відповідач оплатив поставлений товар
частково на суму 7 742,82 грн., що
підтверджується банківською випискою
копія якої містяться в матеріалах
справи, у зв'язку з чим в останнього
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Міхаель Хубер
Україна» виникла заборгованість у
розмірі 48 998,63 грн., що підтверджується
актом звірки взаєморозрахунків станом
на 28.02.2014 р., який підписаний та
скріплений печатками сторін.
Враховуючи наведене, позивач просить
господарський суд стягнути з
відповідача 48 998,63 грн. боргу за
поставку товару згідно видаткових
накладних, копії яких містяться в
матеріалах справи.
Судом встановлено, що станом на день
розгляду справи в суді суму боргу
відповідач не сплатив, жодних
заперечень та доказів на спростування
обставин, викладених позивачем
відповідач не надав, тому загальна
заборгованість відповідача перед
позивачем з поставки товару згідно
видаткових накладних становить 48 998,63
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послуги, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини;
створення літературних, художніх
творів, винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
Статтею 207 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі,
якщо його зміст зафіксований в одному
або кількох документах, у листах,
телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами).
Правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою(ч.2 ст. 207).
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог ЦК
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
Статтею 527 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
Частиною другою статті 530 Цивільного
кодексу України встановлено, що якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.
Пунктом 1 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
17.07.2012 року № 01-06/928/2012 передбачено, що
відповідно до частини першої статті 692
ЦК України покупець зобов'язаний
сплатити продавцеві повну ціну
переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.
Отже, якщо інше не встановлено
укладеним сторонами договором або
актом цивільного законодавства,
перебіг строку виконання грошового
зобов'язання, яке виникло на підставі
договору купівлі-продажу, починається
з моменту прийняття товару або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, і положення
частини другої статті 530 названого
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується (див. постанову Вищого
господарського суду України від 28.02.2012
№ 5002-8/481-2011).
При цьому підписання покупцем
видаткової накладної, яка є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» і яка відповідає вимогам,
зокрема, статті 9 названого Закону і
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами, встановленими частиною
першою статті 692 ЦК України (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 21.04.2011 № 9/252-10).
Зважаючи на встановлені факти та
вимоги вищезазначених правових норм, а
також враховуючи, що відповідач в
установленому порядку обставини, які
повідомлені позивачем не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та
належних доказів на заперечення
відомостей повідомлених позивачем не
надав, господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення боргу нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню повністю в сумі
Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору підлягають
стягненню з відповідача на користь
Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд міста Києва,
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «День Печаті»
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Міхаель Хубер
(сорок вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто
вісім) грн. 63 коп. основного боргу та 1 827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. судового збору.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

26.11.2014 року

Суддя
О.М. Спичак