ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014
Справа №917/2234/14

м. Полтава

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЙНХЕЛЬ УКРАЇНА",
вул. Кутузова, 134, м. Бровари, Київська
область, 07400,

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1, 39600,

про стягнення 3784,18 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - адвокат,
представляє інтереси за договором від
29.03.2011 року;

Від відповідача: не з'явився.

Суть справи: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
коштів в сумі 4576,76 грн. за договором
поставки від 22.07.2011 року, з яких: 4212,27
грн. - основна заборгованість; 364,49 грн. -
3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем договірних
зобов'язань щодо оплати отриманого
товару, у зв'язку з чим позивач вказує
на існування заборгованості та
підстави нарахування і стягнення 3%
річних.

Позивач позов підтримав, заявою від
20.11.2014 року зменшив позовні вимоги та
просить стягнути з відповідача: 3482,99
грн. - основної заборгованості; 301,19 грн.
- 3% річних.

Згідно ст. 22 ГПК України, позивач вправі
до прийняття рішення по справі,
зокрема, зменшити розмір позовних
вимог.

Оскільки такі дії позивача не
суперечать законодавству, не порушують
права і охоронювані законом інтереси
будь-яких осіб, заява від 20.11.2014 року
приймається господарським судом до
розгляду.

Виходячи з п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у разі прийняття
судом зміни (в бік збільшення або
зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір. Таким чином, ціна
позову, яку згідно з частиною третьою
статті 55 ГПК вказує позивач, складає
3784,18 грн.

Відповідач в засідання не з'явився, про
час та місце його проведення
повідомлений належним чином,
витребуваних документів не подав.

Суд визнав за можливе розглянути
справу по суті за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України
за відсутності представника
відповідача.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між сторонами по справі був укладений
Договір поставки №202 від 22.07.2011 року
(далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору
постачальник (позивач) зобов'язувався
поставити та передати у власність
покупця (відповідача) електропобутові
прилади торгової марки Einhell Germany AG разом
із піддонами (товар), а покупець
зобов'язувався прийняти товар і
своєчасно здійснювати оплату на
умовах, визначених Договором.

Найменування, асортимент, кількість,
ціна та загальна вартість поставок
товару визначається сторонами в
процесі діяльності та вказуються в
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною Договору і складених на
основі узгоджених сторонами заявок
покупця (п. 1.2. Договору).

Право власності на товар, а з ним й
ризик випадкової загибелі товару
переходить від постачальника до
покупця з моменту підписання
уповноваженими особами накладних, що
свідчить про передачу товару (п. 2.2.
Договору).

Ціна на товар передбачена в
Специфікації постачальника, яка
являється невід'ємною частиною
Договору (п. 4.1. Договору).

Оплата кожної окремої партії товару
здійснюється покупцем в безспірному
порядку протягом 60 календарних днів з
моменту поставки товару, відповідно до
п. 2.3. Договору, шляхом перерахування
вартості отриманої партії товару на
розрахунковий рахунок постачальника
(п. 4.5. Договору).

На виконання Договору позивач передав
відповідачу товар на загальну суму 6089,61
грн., що підтверджується наявними у
справі видатковими накладними:

- № УС00002419 від 15.09.2011 року на загальну
суму 5565,48 грн.,

- № УС00002538 від 23.09.2011 року на загальну
суму 232,87 грн.,

- № УС00002976 від 25.10.2011 року на загальну
суму 291,26 грн.

Матеріали справи не містять
специфікацій, як вимагається в п. 1.2., 4.1.
Договору, проте найменування товару,
його кількість та ціна узгоджені в
накладних, які мають підписи сторін
засвідчені печатками. Товар за цими
накладними отримувався відповідачем
без будь-яких зауважень щодо його
кількості чи якості.

Товар повинен бути оплаченим
відповідачем за п. 4.5. Договору в строк
до 15.11.2014 року згідно накладної №
УС00002419 від 15.09.2011 року, до 23.11.2011 року
згідно накладної № УС00002538 від 23.09.2011
року, в строк до 25.12.2011 року згідно
накладної № УС00002976 від 25.10.2011 року.

Отже, враховуючи умови Договору, строк
виконання відповідачем взятих на себе
грошових зобов'язань настав.

Позивач посилається, що отриманий
згідно накладної № УС00002419 від 15.09.2011
року товар оплачений відповідачем на
суму 1877,34 грн. та частково повернутий на
суму 729,28 грн., а за накладними № УС00002538
від 23.09.2011 року, № УС00002976 від 25.10.2011 року
товар взагалі не оплачувався.

За розрахунком позивача станом на
момент розгляду справи в суді сума
основного боргу складає 3482, 99 грн., і
включає в себе борг за видатковою
накладною № УС00002419 від 15.09.2011 року в
розмірі 2958,86 грн., борг за видатковою
накладною № УС00002538 від 23.09.2011 року в
розмірі 232,87 грн. та борг за видатковою
накладною № УС00002976 від 25.10.2011 року в
розмірі 291,26 грн.

Згідно ч.2. ст. 712 ЦК до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК обов'язок
продавця передати товар покупцеві
вважається виконаним у момент вручення
товару покупцеві, якщо договором
встановлений обов'язок продавця
доставити товар.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК
України).

Відповідач порушив передбачені
Договором строки оплати товару - кошти
за товар в повному обсязі внесені не
були, в зв'язку з чим утворилась
заборгованість, яка станом на момент
розгляду справи в суді становить 3482,99
грн.

Згідно ст. 610, ст. 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 612
ЦК України, боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Стаття 625 ЦК України визначає обов'язок
боржника, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора сплатити грошову суму з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

За порушення відповідачем строків
оплати позивачем заявлено до стягнення
3 % на загальну суму 301,19 грн. (включає в
себе суму трьох процентів річних,
нарахованих за період прострочки з
16.11.2014 року по 06.10.2014 року за видатковою
накладною № УС00002419 від 15.09. 2011 року в
розмірі 256,81 грн., суму трьох процентів
річних, нарахованих за період
прострочки з 24.11.2011 року по 06.10.2014 року
за видатковою накладною № УС00002538 від
23.09.2011 року в розмірі 20,06 грн. та суму
трьох процентів річних, нарахованих за
період прострочки з 26.12.2011 року по 06.10.2014
року в за видатковою накладною №
УС00002976 від 25.10.2011 року розмірі 24,32 грн.)

Приймаючи до уваги, що судом
встановлено прострочення відповідачем
грошового зобов'язання, вимоги
позивача про стягнення 3% річних суд
визнає правомірними та такими, що
підлягають задоволенню повністю,
оскільки період їх нарахування та
розмір є обґрунтованим.

Перевірка правильності розрахунку
позивача проводилася судом за
допомогою калькулятора підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
системи "Ліга.Закон".

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним
із засобів захисту цивільних прав є
примусове виконання обов'язку в натурі,
яке в даному випадку полягає у
виконанні відповідачем договірних
зобов'язань з оплати вартості
отриманого товару.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог цивільного кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться; одностороння відмова від
зобов'язання не допускається.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
За ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Позивачем доведено обґрунтованість
позовних вимог про стягнення
заборгованості за Договором,
відповідач факт прострочення сплати
коштів за отриманий товар не
спростував. За таких обставин позов
задовольняється повністю, з
відповідача підлягає до стягнення
основна заборгованість за переданий
товар на суму 3482,99 грн., а також 301,19 грн.
3% річних, що разом складає 3784,18 грн.

Судові витрати покладаються на
відповідача згідно ч. 2 ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49 (ч. 2), 82-85 ГПК
України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1,
Реєстраційний номер облікової картки
фізичної особи - платника податків:
НОМЕР_1, п/р №: НОМЕР_2 в ПРУ ПАТ КБ
"Приватбанк", МФО: 331401, на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЙНХЕЛЬ УКРАЇНА", 07400,
Київська область, м. Бровари, вул.
Кутузова, 134 Ідентифікаційний код: 34189256,
п/р №: 0208 в АТ "ОТП Банк", м. Бровари,
МФО: 300528 - 3482 грн. 99 коп. боргу, 301 грн. 19
коп. 3% річних; 1827 грн. 00 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Видати накази при набранні рішенням
законної сили.

Суддя
Пушко І.І.