ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
Справа № 911/3867/14

Розглянувши матерали справи за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр»;

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рось-Пласт»;

про стягнення 17 701,68 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Берьозкіна Ю.В.
(довіреність № 04/09-Бер від 04.09.2014 р.);

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рось-Пласт» про
стягнення 17701,68 грн. з яких 17 337,82 грн.
помилково перерахованих коштів, 121,13
грн. 3 % річних та 242,73 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 11.09.2014 року порушено
провадження у справі № 911/3867/14 та
призначено справу до розгляду на 30.09.2014
року.

В судове засідання, яке відбулось 30.09.2014
року представник відповідача не
з'явився, вимог ухвали Господарського
суду Київської області від 11.09.2014 року
не виконав, у зв'язку з чим розгляд
справи відкладався до 28.10.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 28.10.2014
року представник відповідача повторно
не з'явився, вимог ухвали
Господарського суду Київської області
від 11.09.2014 року не виконав, про причини
неявки в судове засідання суд не
повідомив. Розгляд справи відкладався
до 11.11.2014 року.

Крім того, в судовому засіданні 28.10.2014
року представником позивача, в порядку
ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України було
подано клопотання про продовження
строку розгляду спору, яке задоволено
судом та продовжено строк розгляду
спору.

В судовому засіданні 11.11.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 11.11.2014
року не з'явився, про причини неявки
господарський суд не повідомив,
письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в
судове засідання відповідача суд не
повідомлений; клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача не надходило, тому суд
вважає, що, у відповідності до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами, без участі
представника відповідача, яких
достатньо для винесення рішення по
суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши надані докази,
господарський суд,-

встановив:

Як вбачається з викладених в позові
обставин, позивач звернувся до суду з
позовом про стягнення з відповідача
помилково перерахованих коштів за
отриманий товар (пінопласт). В
обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що між ним та відповідачем
було досягнуто усну домовленість про
поставку пінопласту (товару), згідно
якої відповідач (Постачальник)
зобов'язався поставити, а позивач
(Покупець) зобов'язався прийняти та
оплатити товар (пінопласт).

На виконання домовленості, Товариством
з обмеженою відповідальністю
«Рось-Пласт» було поставлено, а
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр» було
прийнято товар згідно з видатковими
накладними № Рп - 0000134 від 01.07.2013 року на
суму 12 337,78 грн. та № Рп - 0000261 від 06.08.2013
року на суму 5000,04 грн. Всього поставлено
товару на суму 17 337,82 грн.

Одночасно відповідач виставив для
оплати позивачу Рахунки-фактури № Рп -
0000333 від 01.07.2013 року на суму 12 337,78 грн. та
№ Рп - 0000443 від 06.08.2013 року на суму 5000,04
грн., всього на суму 17337,82 грн., що
відповідає вартості фактично
поставленого товару.

09.09.2014 року позивач, згідно платіжного
доручення № 009693, перерахував на
розрахунковий рахунок відповідача
грошові кошти в сумі 29 675,60 грн. як
оплату за товар згідно рахунків: № Рп -
0000333 від 01.07.2013 року, № Рп - 0000134 від
01.07.2013 року та № Рп - 0000443 від 06.08.2013 року.

11.09.2013 року позивач, згідно платіжного
доручення № 009693, перерахував на
розрахунковий рахунок відповідача
грошові кошти в сумі 5000,04 грн. як оплату
за товар згідно рахунку № Рп - 0000443 від
06.08.2013 року.

Як зазначає позивач, в електронну базу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр»
видаткова накладна № Рп - 0000134 від 01.07.2013
року була помилково введена як рахунок,
у зв'язку з чим кошти в сумі 12 337,78 грн.
помилково були перераховані на
підставі неіснуючого рахунку.

Таким чином, платіжним дорученням №
009693 від 11.09.2013 року позивач повторно
оплатив поставлений товар за рахунком
- фактурою № Рп - 0000443 від 06.08.2013 року.

Загалом, коштів було перераховано на
суму 34 675,64 грн., а товару отримано на
суму 17 337,82 грн., що підтверджується
також банківською випискою по рахунку
позивача за 09.09.2013 року та за 11.09.2013 року.

У зв'язку з чим, позивач просить суд
стягнути з відповідача помилково
сплачені грошові кошти в сумі

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є, договори та
інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Згідно ст. 1213 Цивільного кодексу
України набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачем було сплачено на користь
відповідача 17 337,82 грн. без достатньої
правової підстави, які не провернуті
останнім на вимогу позивача.
Відповідні обставини відповідачем не
заперечені та не спростовані. Відтак,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
в частині стягнення основного боргу
підлягають задоволенню на підставі ст.
1212 Цивільного кодексу України.

При цьому суд зазначає, що оскільки
саме позивач помилково спрямував кошти
на рахунок відповідача, платіж було
здійснено за визначеними позивачем
реквізитами, тому посилання позивача
на порушення Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні
безпідставне.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Пунктом 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено,що якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

З метою досудового врегулювання спору,
13.06.2014 позивач надіслав на адресу
відповідача претензію, якою інформував
останнього про помилкове
перерахування на його користь 17 337,82
грн., у зв'язку з чим, просив
відповідача повернути отримані кошти.

Оскільки відповідач не повернув
безпідставно отриманих коштів у строк,
визначений ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу
України, позивач вважає, що відповідач
прострочив грошове зобов'язання і
просить стягнути з останнього 121,13 грн. 3
% річних та 242,73 грн. інфляційних на
підставі ст. 625 Цивільного кодексу
України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як вбачається з наданого позивачем
розрахунку, нарахування 3 % річних та
інфляційних проведено виходячи із
фактичної суми заборгованості, проте
судом було виявлено помилки в
нарахуванні 3% річних та інфляційних.
Зокрема, в періодах нарахування 3 %
річних та інфляційних згідно п. 2 ст. 530
Цивільного кодексу України
нарахування річних та інфляційних
повинні проводитись не з дня
пред'явлення вимоги (13.06.2014 року), а з
21.06.2014 року (по спливу семиденного
строку на виконання), внаслідок чого
загальна кількість днів безпідставно
збільшена. Судом було здійснено
правильний розрахунок 3 % річних та
інфляційних, згідно з яким з
відповідача підлягає стягненню 109,73
грн. 3 % річних та 208,05 грн. інфляційних.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню в
сумі 17 655,60 грн. з яких 17 337,82 грн.
помилково перерахованих коштів, 109,73
грн. 3 % річних та 208,05 грн. інфляційних. В
решті позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідач має відшкодувати позивачу
витрати по сплаті судового збору
пропорційно задоволеним позовних
вимогам, що складає 1 727,26 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Рось-Пласт» (09100, Київська обл., м. Біла
Церква, Гайок, буд. 4, код 31907395) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арсенал-Центр» (03067,
м. Київ, Солом'янський район, провулок
Чугуївський, буд. 21, код 31202310) 17 337 грн.
(сімнадцять тисяч триста тридцять сім
гривень) 82 коп. помилково перерахованих
коштів, 109 грн. (сто дев'ять гривень) 73
коп. 3 % річних та 208 грн. (двісті вісім
гривень) 05 коп. інфляційних та 1 727 грн.
(одна тисяча сімсот двадцять сім
гривень) 26 коп. витрат по сплаті
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 24.11.2014 р.

Суддя
Т.П. Карпечкін