ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2014 року Справа №
904/6321/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Чимбар Л.В.
(доповідач),

суддів: Антонік С.Г., Чоха Л.В.,

при секретарі судового засідання
Мацекос І.М.

за участю представника позивача:
Поліканов П.В., довіреність № 16 від
11.01.14,

від відповідача: представник у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 23.09.2014р. у справі №904/6321/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Український папір",
м. Київ

до відповідача: публічного
акціонерного товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод", м. Дніпропетровськ

про стягнення 112 582,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014р.
у справі №904/6321/14 (суддя Євстигнеєва
Н.М.) позов задоволено частково,
стягнуто з публічного акціонерного
товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український папір" заборгованість за
невиконання зобов'язань по договору у
сумі 109490,40 грн., неустойку (пеню) у
розмірі 2357,26грн., втрати від інфляції у
сумі 437,96 грн., 3% річних у сумі 295,68 грн.,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 2251,63 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
частково скасувати в частині стягнення
з ПАТ "Інтерпайп Нижньодніпровський
трубопрокатний завод" інфляційних
втрат у розмірі 437,96грн. та пені у
розмірі 2357,26грн., як прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Посилається на те, що п. 7.5 договору
не встановлений конкретний розмір
пені, а лише обмежений її розмір
подвійною обліковою ставкою НБУ.

Також посилається на те, що при
задоволенні позовних вимог позивача в
частині стягнення інфляційних втрат
суд не врахував положення п.3.2.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», відповідно до
якого розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу , що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений Державною
службою статистики України, за період
прострочення, починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж.

Позивач у своєму відзиві зазначив, що
рішення суду необхідно залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

У судове засідання, призначене для
розгляду апеляційної скарги,
представник відповідача не з'явився, в
клопотанні, яке надійшло на адресу суду
24.11.2014р., просив суд розгляд справи
відкласти на іншу дату. Враховуючи те,
що залучені до справи докази
дозволяють визначитися відносно
законності оскаржуваного рішення,
колегія суддів дійшла до висновку про
можливість розгляду справи у
відсутності представника відповідача,
якого належним чином повідомлено про
час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні 24.11.2014р.
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Заслухавши доповідь судді -
доповідача, пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
перевіривши законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено господарським судом та
вбачається з матеріалів справи, 15
квітня 2014 року між товариством з
обмеженою відповідальністю
"Український папір" (постачальник) та
публічним акціонерним товариством
"Інтерпайп Нижньодніпровський трубний
завод" (покупець) був укладений договір
поставки № 511140746, згідно п.1.1 якого
постачальник зобов'язався поставити, а
покупець прийняти і оплатити
продукцію матеріально-технічного
призначення, що надалі іменується
товар. Найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови і терміни постачання товару
вказані в специфікаціях, оформлених у
вигляді додатків до цього договору, що
є невід'ємною його частиною.

Згідно п.2.1. договору ціна товару, що
поставляється, визначається в гривнях
і вказана в специфікаціях до цього
договору. Ціна товару не включає ПДВ,
порядок нарахування якого
встановлений Податковим Кодексом
України. Ціна товару визначена з
урахуванням умов постачання (згідно
Інкотермс 2000), передбачених
відповідною специфікацією до цього
договору (п.2.2). Відповідно до п.2.3.
договору ціна товару, вказана в
додатках до цього договору, є
фіксованою і не підлягає збільшенню.
Сума договору складається з сум
специфікацій, що є невід'ємною частиною
договору (п.2.4.).

Відповідно до п.3.1. договору товар
поставляється на умовах, вказаних в
специфікаціях до цього договору,
згідно Інкотермс 2000. Товар
поставляється партіями в терміни,
узгоджені сторонами в специфікаціях.

Згідно специфікації № 1 від 15.04.2014
р. на суму 26 292,00 грн. (додаток №1 до
договору) термін постачання - п'ять
календарних днів від дати підписання
специфікації, оплата провадиться
протягом 10 календарних днів з дати
постачання; згідно специфікації № 2 від
04.06.2014 р. на суму 52 034,40 грн. (додаток №2
до договору) термін постачання - п'ять
календарних днів від дати підписання
специфікації, оплата провадиться
протягом 30 календарних днів з дати
постачання; згідно специфікації № 3 від
20.06.2014р. на суму 6 717,6грн. (додаток №3 до
договору) термін постачання - п'ять
календарних днів від дати підписання
специфікації, оплата провадиться
протягом 30 календарних днів з дати
постачання; згідно специфікації № 4
від 25.06.2014 р. на суму 50 738,40 грн. термін
постачання - п'ять календарних днів від
дати підписання специфікації, оплата
провадиться протягом 30 календарних
днів з дати постачання.

Відповідно до п.3.9. договору датою
постачання товару і датою переходу
права власності є дата підписання
сторонами Акту приймання-передачі або
дата, зазначена покупцем на
товарно-транспортній накладній при
прийманні товару.

Розрахунки за цим договором
проводяться покупцем шляхом
перерахування грошових коштів у
розмірі вартості партії товару на
рахунок постачальника в порядку і
терміни, вказані в специфікаціях до
договору (п.4.1 договору).

Позивач, на виконання умов договору,
поставив відповідачу товар в
асортименті, що вказаний в
специфікації, на загальну суму
135782,40грн., що підтверджується
відповідними видатковими накладними
(а.с. 38-40).

Відповідач, в порушення умов договору,
за поставлений товар розрахувався
частково в сумі 26292,00грн., внаслідок
чого у нього виникла заборгованість
перед позивачем в сумі 109490,40грн., що і
стало підставою для звернення позивача
з позовом до суду.

Оскільки відповідачем умови договору
щодо сплати отриманого товару виконані
несвоєчасно, позивач, окрім основного
боргу, звернувся до суду з позовними
вимогами про стягнення з відповідача
інфляційних втрат в сумі 437,96грн., 3%
річних в сумі 295,91грн. та 2258,21грн. пені.

Відповідно до приписів ст. 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та закону, а одностороння
відмова від виконання своїх
зобов'язань неприпустима.

Оскільки відповідачем не надано
доказів здійснення своєчасного
розрахунку за поставлений товар,
висновки суду про стягнення боргу в
сумі 109490,40грн. ґрунтуються на
матеріалах справи та відповідають
приписам ст.526 ЦК України, ст.173,193 ГК
України та умовам договору.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора повинен сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач надав розрахунок 3% річних
за загальний період прострочення з
06.07.2014 по 18.08.2014р. у сумі 295,91грн. Вказаний
розрахунок було перераховано судом
першої інстанції з урахуванням періоду
прострочення з 11.07.2014р., у зв'язку з чим
господарським судом було обґрунтовано
задоволено позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних в сумі 295,68грн.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з господарським судом в
частині стягнення з відповідача суми
інфляційного збільшення боргу на суму
229,82грн. та пені з наступних підстав.

Відповідно до п. 3.2 Постанови
Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р. «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань»,
«розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція».

Із змісту листа Верховного Суду
України від 03.04.97 року N 62-97 р.
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ" випливає, що
розраховані Міністерством статистики
України індекси інфляції
застосовуються помісячно, при цьому,
слід мати на увазі, що індекс
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць і здійснюється
шляхом множення суми заборгованості на
момент її виникнення на сукупний
індекс інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця.

Оскільки оплата за поставлений
товар за видатковою накладною № ХІ-00327
від 26.06.2014р. ПАТ "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубний завод"
повинна була відбуватися у другій
половині липня 2014р., то інфляційні
втрати повинні визначатися, виходячи з
суми боргу, з серпня 2014р.

Таким чином, судом першої інстанції
необґрунтовано стягнуто інфляційні
втрати за вказаною накладною в сумі
229,82грн.

Дніпропетровським апеляційним
господарським судом було перераховано
інфляційне збільшення суми боргу,
відповідно до якого сума, яка підлягає
стягненню, становить 208,14грн. (437,96грн.
-229,82грн.).

Відповідно до ст.230 ГК України,
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч.ч. 4, 6 ст.231 ГК України, у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.7.5 договору у редакції
протоколу розбіжностей від 16.04.2014 року
в разі несвоєчасного здійснення
розрахунків за цим договором, покупець
виплачує постачальнику пеню в розмірі
не більше подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня, від несплаченої
суми кожен день прострочення і штраф у
розмірі 5 % від вартості неоплаченого
товару.

Тобто, умовами вищеозначеного пункту
договору не визначено розмір пені у
відсотках, як це передбачено вимогами
законів, а лише обмежили її розмір
подвійною обліковою ставкою НБУ

Натомість ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
визначено, що платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за просторочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін. Таким чином, оскільки сторони
не узгодили в договорі конкретний
розмір пені, то нарахування позивачем
пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ та стягнення її судом є
неправомірним. Тому в частині
стягнення пені рішення суду підлягає
скасуванню і в позові в цій частині
слід відмовити.

Враховуючи викладене, апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Дніпропетровської
області частково скасуванню.

Витрати зі сплати судового збору за
подачу позову покласти на сторони
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2014р.
у справі №904/6321/14 скасувати частково та
прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
"Український папір" заборгованість за
невиконання зобов'язань по договору у
сумі 109 490,40 грн., втрати від інфляції у
сумі 208,14 грн., 3% річних у сумі 295,68 грн.,
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 2199,89 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Український папір"
на користь публічного акціонерного
товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" витрати по сплаті судового збору
за розгляд справи в апеляційній
інстанції 913,50грн.

Видачу відповідних наказів
доручити господарському суду
Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів до
Вищого господарського суду України.

Головуючий
Л.О. Чимбар

Суддя
Л.В. Чоха

Суддя
С.Г. Антонік

Постанова виготовлена в повному обсязі
26.11.2014року.