Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/22070/14 18.11.14 р.

За позовом Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна"

до Приватного акціонерного
товариства "Київський страховий дім"

про стягнення 10 263,04 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Терещук В.С. за
довіреністю № 87/1 від 21.01.2014 р.;

від відповідача: Лаюк А.М. за
довіреністю № б/н від 22.10.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство
"Акціонерна страхова компанія "ІНГО
Україна" звернулось до господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
"Український страховий дім" про
стягнення 10 263,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем обов'язку
щодо відшкодування сплаченого
позивачем страхового відшкодування.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.10.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
12.11.2014 р.

27.10.2014 р. до суду надійшла відповідь на
запит від МТСБУ.

05.11.2014 р. від відповідача надійшов
відзив на позовну заяву.

12.11.2014 р. від позивача надійшло
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.

У судовому засіданні 12.11.2014 р.
оголошувалась перерва до 18.11.2014 р.

18.11.2014 р. від позивача надійшли
пояснення на відзив.

У судовому засіданні 18.11.2014 р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 18.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

28.05.2013 р. між Приватним акціонерним
товариством «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна» (Страховик) та
ТОВ «Перша лізингова компанія»
(Страхувальник) укладено Договір
страхування № 250568194.13, за яким
застраховано транспортний засіб марки
«Фольксваген», державний
реєстраційний № АА 8360 ІХ.

17.10.2013 р. у м. Києві відбулась ДТП за
участю транспортних засобів
«Фольксваген», державний
реєстраційний № АА 8360 ІХ, під
керуванням водія Михальчук О.М., та
автомобіля «Шкода», державний
реєстраційний № АА 0092 ОА, під
керуванням водія Левчука В.В.

Зазначена дорожньо-транспортна
пригода сталася внаслідок порушення
водієм Левчуком В.В. вимог Правил
дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було
пошкоджено автомобіль марки
«Фольксваген», державний
реєстраційний № АА 8360 ІХ, власнику
вказаного транспортного засобу була
завдана матеріальна шкода, розмір якої
відповідно до Рахунку № 231012821-2 від
31.10.2013 р. становить 12 915,65 грн.

За страховим випадком - ДТП, що сталась
за участю застрахованого автомобіля,
позивачем було здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 10
763,04 грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 14744 від 13.12.2013 р.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що
автомобіль «Шкода», державний
реєстраційний № АА 0092 ОА, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди, застрахований відповідачем за
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/4251788.

Зазначеним Полісом передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 500,00 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати завдану ДТП шкоду у
розмірі та порядку, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, а до
позивача, як страховика, який виплатив
страхове відшкодування за Договором
страхування транспортного засобу №
188876Га/12дп перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до відповідача як
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечує, посилаючись на те, що
позивачем не надано звіту про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу, з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу.

Проте, такі заперечення до уваги судом
не приймаються, з огляду на те, що
відповідачем не доведено наявність
фізичного зносу автомобіля, коефіцієнт
якого становить більше 0. Так,
відповідач, у разі наявності будь-яких
сумнівів щодо розміру страхового
відшкодування, не позбавлений права
самостійно отримати у встановленому
законом порядку звіт про оцінку
вартості матеріального збитку,
завданого власнику наземного
транспортного засобу, та надати такий
звіт до суду для підтвердження
обґрунтованості своїх заперечень.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
порядку відповідачем, а відтак такими,
що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Київський страховий дім"
(04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41; ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "ІНГО Україна" (01054, м.
Київ, вул. Воровського, 33; ) 10 263 (десять тисяч двісті
шістдесят три) грн. 04 коп. страхового
відшкодування та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 25.11.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна