м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА"
до Державного підприємства
"Український лісогосподарський центр
консалтингу та логістики
про стягнення 130 320,02 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача Ніколаєнко К.В.
(дов. № б/н від 22.10.14)
Від відповідача Яцюк Н.В.(дов.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою до
відповідача про стягнення коштів за
неналежне виконання умов договору №
01-04/1 від 01.04.2013 в розмірі 130 320,02 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 30.10.2014 порушено провадження у
розгляду на 13.11.2014.
Представник відповідача в судове
засідання 13.11.2014 не з'явився, проте
через канцелярію суду подав відзив та
клопотання про долучення документів до
справи.
В судове засідання 13.11.2014 з'явилися
представники позивача надали
пояснення по справі, подали додаткові
докази по справі.
Розгляд справи відкладено на 25.11.2014.
Представники позивача та відповідача в
судове засідання 25.11.2014 з'явилися, дали
пояснення по справі.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав та просив їх задовольнити.
Представник відповідача наявну
заборгованість визнав, проте просив
відмовити в задоволенні позову у
зв'язку зі скрутним матеріальним
становищем та неналежним бюджетним
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складався
протокол згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов та заперечення проти
позову, об'єктивно оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 між ДП «Український
лісогосподарський центр консалтингу
та логістики «Укрлісконсалтинг»(далі
відповідач, замовник) та ТОВ «Латчбахер
Україна»(далі позивач, виконавець) був
укладений договір № 01-04/1(далі договір).

Відповідно до п. 1.1. Розділу 1 договору
виконавець (ТОВ «Латчбахер Україна»)
зобов'язується виконати роботи з
технічної підтримки (супровід)
програмного продукту «Галузева
інформаційно-телекомунікаційна
система «Електронний облік деревини.
Winforstpro - Україна», а замовник
(відповідач) зобов'язується прийняти та
оплатити такі роботи.

Згідно п.п. 2.1.-2.7. договору вартість
робіт, що виконуються згідно умов цього
договору, зазначається в додатку № 1 до
цього договору.

Загальна місячна вартість робіт
зазначається щомісячно у актах
виконаних робіт за виконані роботи у
відповідному місяці.

В загальну місячну вартість робіт
включені відрядні витрати, витрати на
транспортні послуги та інші витрати,
які виникають при виконанні робіт,
визначених цим договором.

Загальна вартість робіт складається із
загальної суми всіх підписаних
сторонами та скріплених печатками
відповідних супровідних первинних
бухгалтерських документів.

Вартість робіт може переглядатися
виключно за згодою Сторін, яка
оформляється додатковою угодою до
цього договору.

Замовник здійснює оплату робіт після
приймання виконаних робіт, підписання
акта виконаних робіт, шляхом
перерахування коштів у безготівковому
вигляді на розрахунковий рахунок
виконавця.

Оплата виконаних робіт здійснюється
замовником протягом 10 (десяти) робочих
днів з дня підписання сторонами акту
виконаних робіт.

Як свідчать матеріали справи, послуги
були наданні, що підтверджуються
актами, а саме:

- від 30.04.2013 на суму 45 340,56грн.

- від 31.05.2013 на суму 51 580,56грн.

- від 30.06.2013 на суму 50 308,56грн.

- від 31.07.2013 на суму 51 700,56грн.

- від 30.08.2013 на суму 52 948,56грн.

- від 30.09.2013 на суму 53 524,56грн.

- від 31.10.2013 на суму 54 796,56грш/

- від 29.11.2013 на суму 56 548,56грн.

- від 31.12.2013 на суму 58 588,56грн.

Загальна сума наданих послуг складає:
475 337,04 грн.

Господарські зобов'язання ТОВ
«Латчбахер Україна» виконав належним
чином. В свою чергу зобов'язання щодо
оплати за виконанні роботи ДП
«Український лісогосподарський центр
консалтингу та логістики
«Укрлісконсалтинг» виконав частково,
сплативши лише:

- 17.07.2013 сума 45 340,56 грн., -17.07.2013 сума
51 580,56 грн., - 23.07.2013, сума 50 308,56 грн., -
22.10.2013 сума 51 700,56 грн., - 22.10.2013 сума 52 948,56
грн., - 22.10.2013 сума 53 524,56 грн., - 16.12.2013 сума
54 796,56 грн. загальна сума оплати складає
360 199,92 гри. і відповідно станом на 23.09.2014
у відповідача перед позивачем існує
заборгованість в розмірі: 115 137(сто
п'ятнадцять тисяч сто тридцять сім)грн.
12коп.

29.08.2014 позивач направив відповідачу
поштою вимогу про сплату боргу але ДП
«Український лісогосподарський центр
консалтингу та логістики
«Укрлісконсалтинг» отримавши 02.09.2014
вищезазначену вимогу, господарське
зобов'язання щодо оплати не виконав.

Відповідач подав відзив на позовну
заяву, в якому наявну заборгованість
визнав, проте просив відмовити в
задоволенні позову, у зв'язку зі
скрутним матеріальним становищем та
пріоритетністю зобов'язань перед
бюджетом.

Також відповідач наголосив, що не
відмовляється від взятих на себе
зобов'язань в частині оплати виконаних
робіт.

Суд зазначає, що відповідач своїми
діями (не проведення розрахунків за
виконані роботи по договору) порушив
умови договору щодо належного та
добросовісного виконання зобов'язання
по договору, наслідком чого є
неотримання позивачем коштів у сумі 115
137,12 грн.

Відмова в оплаті - є відмовою у
виконанні взятих на себе за договором
зобов'язань, а це порушення умов
договору і прав позивача на отримання
узгоджених сум зобов'язання, що
зумовило звернення останнього до суду
із вимогою про зобов'язання примусово
сплатити суми грошового зобов'язання.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Укладений між сторонами договір має
ознаки договору підряду, а відтак суд
застосовує норми що регулюють даний
вид договорів.

За приписами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу
України замовник зобов'язаний прийняти
роботу, виконану підрядником
відповідно до договору підряду,
оглянути її і в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви,
він втрачає право у подальшому
посилатися на ці відступи від умов
договору або недоліки у виконаній
роботі.

Замовник, який прийняв роботу без
перевірки, позбавляється права
посилатися на недоліки роботи, які
могли бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник
виявив відступи від умов договору
підряду або інші недоліки, які не могли
бути встановлені при звичайному
способі її прийняття (приховані
недоліки), у тому числі такі, що були
умисно приховані підрядником, він
зобов'язаний негайно повідомити про це
підрядника.

Оскільки відповідач не виконав взятих
на себе зобов'язань за договором щодо
оплати заборгованості за виконані
позивачем роботи, то позовні вимоги про
стягнення з нього грошових коштів в
розмірі 115 137,12 грн. є правомірними та
такими, що підлягають задоволенню в
розмірі визнаному судом обґрунтованим.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 319,65 грн. та
інфляційні збитки в сумі 14 863,45 грн.

Проте суд зазначає, що позивачем дані
нарахування здійснюються з грудня 2013,
хоча обов'язок оплати всієї суми
заборгованості, на яку відповідач
рахує 3% річних та інфляційні збитки
настав з 10.01.2014, відтак саме з цієї дати
мають рахуватися 3% річних та
інфляційні збитки, судом було
самостійно розраховано дані суми,
проте вони становили значно більший
розмір, ніж заявлено позивачем, а
оскільки суд не може виходити за межі
позовних вимог, то суд задовольняє
вимоги в тій частині, яка заявлена до
стягнення позивачем.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Згідно розрахунку позивача, 3% річних
становлять 319,65 грн., інфляційні збитки -
14 863,45 грн. Суд вважає даний розрахунок
обґрунтованим та задовольняє позовні
вимоги в цій частині.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись
Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34,
49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю "ЛАТЧБАХЕР
УКРАЇНА" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Український лісогосподарський центр
консалтингу та логістики
"УКРЛІСКОНСАЛТИНГ" (04176, м. Київ,
Подільський р-н, вул. Електриків, буд. 29,
) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю
"ЛАТЧБАХЕР УКРАЇНА" (04074, м. Київ,
Оболонський р-н, вул. Новозабарська,
буд. 2/6, ) основний борг в
розмірі 115 137(сто п'ятнадцять тисяч сто
тридцять сім) грн. 12 коп., 3% річних в сумі
319(триста дев'ятнадцять) грн. 65 коп.,
інфляційні збитки в сумі 14
863(чотирнадцять тисяч вісімсот
шістдесят три) грн. 45 коп. та судовий
збір у розмірі 2 606(дві тисячі шістсот
шість) грн. 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України, та
може бути оскаржене в порядку та
строки, визначені Господарським
процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
28.11.2014