м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомФізичної особи - підприємця
Щепкіна Олександра Олександровичадо
Республіканського вищого училища
фізичної культури Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
Суддя Васильченко Т.В.
в присутності представників сторін:
від позивачаЩепкін О.О.; від
відповідачаШевчук В.І., довіреність №1
Суть спору: Фізична особа - підприємець
Щепкін Олександр Олександрович
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом до Республіканського
вищого училища фізичної культури
Міністерства освіти і науки, молоді та
4935,00 грн. - інфляційні втрати, 941,95 грн. - 3
% річних та 1000,00 грн. - штраф.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
виконання умов договору №12-2/11 від
12.11.2013 позивач надав відповідачу
обумовлені договором послуги щодо
консультування стосовно систем і
програмного забезпечення, проте
відповідач в порушення умов договору
зобов'язання по оплаті наданих послуг
не виконав, у зв'язку з чим виникла
заборгованість перед позивачем в сумі
нарахування 3 % річних, інфляційних
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 12.09.2014 порушено провадження у
В судовому засіданні 20.10.2014 відповідно
до ч. 3 ст. 77 ГПК України оголошено
перерву до 10.11.2014.
07.11.2014 відповідач через відділ
діловодства суду подав клопотання про
проведення судової експертизи, а також
клопотання про зупинення провадження у
справі для направлення матеріалів
справи до слідчих органів.
Розглянувши в судовому засіданні 10.11.2014
клопотання відповідача про
призначення судової експертизи, суд
дійшов висновку про відмову в його
задоволенні в зв'язку з
Також, за результатами розгляду
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі для направлення
матеріалів справи до слідчих органів,
суд прийшов до висновку про відмову в
його задоволенні, з огляду на його
невідповідність вимогам ст.ст. 79, 90 ГПК
В судовому засіданні 10.11.2014 позивач
позовні вимоги підтримав, просив
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив в
В судовому засіданні 10.11.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, які приймали
участь під час розгляду справи,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

12.11.2013 між Республіканським вищим
училищем фізичної культури
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України (замовник) та Фізичною
особою - підприємцем Щепкіним
Олександром Олександровичем
(виконавець) укладено договір №12-2/11 про
надання послуг, який зареєстровано в
Управлінні державної казначейської
служби України у Деснянському районі
м.Києва, відповідно до умов якого
виконавець надає послуги щодо
консультування стосовно систем і
програмного забезпечення (згідно із
Державним класифікатором продукції та
послуг ДК 016:2010 затвердженого Наказом
Державного комітету України з питань
технічного регулювання та споживчої
політики від 11.10.2010 №457 із змінами та
доповненнями, код послуг 62.02.2) згідно
завдання замовника в порядку та на
умовах, визначених цим договором, а
замовник зобов'язується приймати та
сплачувати роботи в порядку,
встановленому договором (п.п. 1.1, 1.2
договору).

Вартість даних послуг передбачених цим
договором становить 35000,00 грн. без ПДВ, а
оплата послуг здійснюється, у
безготівковій формі, на підставі актів
прийому-передачі послуг наданих
замовнику (п.п. 2.1, 2.2 договору).

При цьому, замовник зобов'язується
розрахуватися з виконавцем за послуги
не пізніше 10 робочих днів з дня
підписання актів прийому-передачі
послуг, наданих згідно з умовами п. 2
договору (п. 3.2 договору).

На виконання умов даного договору,
позивач надав відповідачу визначені
договором послуги на загальну суму
35000,00 грн., що підтверджується
підписаним уповноваженими особами
сторін без заперечень та скріпленим
печатками актом приймання-передачі
наданих послуг №12-2 від 12.11.2013 та звітом.

Позаяк, відповідач в порушення умов
договору свої зобов'язання в частині
оплати наданих послуг не виконав,
внаслідок чого за ним утворилась
заборгованість за надані послуги в
сумі 35000,00 грн., про що 01.03.2014
складено акт звіряння розрахунків з
дебіторами та кредиторами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
даного Кодексу і інших актів
законодавства. Одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається,
якщо інше не встановлено договором
або законом. Аналогічна за змістом
норма міститься у п.1 ст. 193
Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
про надання послуг, а за умовами ст. 901
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У зв'язку з невиконанням покладеного на
відповідача обов'язку щодо оплати
наданих послуг, позивач 17.07.2014
звернувся до відповідача з вимогою про
погашення заборгованості, яка залишена
відповідачем без задоволення.

В той час як, п. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Порушенням зобов'язання, у
відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відтак, враховуючи, що факт надання
позивачем визначених умовами договору
послуг та факт порушення відповідачем
своїх договірних зобов`язань в частині
своєчасної та повної оплати наданих
послуг підтверджений матеріалами
справи і не спростований відповідачем
належними доказами, суд прийшов до
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення основного
боргу в сумі 35000,00 грн.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у
разі порушення зобов'язання, настають
наслідки, передбачені договором або
законом, в тому числі, сплата неустойки.
Приписами ст. 230 ГК України також
встановлено, що у разі порушення
учасником господарських відносин
правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або неналежне
виконання господарського зобов'язання,
він зобов'язаний сплатити штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612
Цивільного кодексу України передбачає,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Пунктом 4.3 договору сторони погодили,
що за невиконання та/або неналежне
виконання умов, викладених в п. в) ст. 3.2
(розраховуватися з виконавцем за
послуги не пізніше 10 робочих днів з дня
підписання актів прийому-передачі
послуг, наданих згідно з умовами п. 2
договору) замовник сплачує штраф у
розмірі 1000,00 грн., та покриває збитки в
частині, не покритій таким штрафом.

Відтак, оскільки відповідач допустив
прострочення розрахунків з позивачем
за надані послуги, на підставі
наведених вище норм чинного
законодавства та п. 4.3 договору,
позивачем нараховано штраф в розмірі
1000,00 грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок штрафу, суд дійшов висновку
про його обґрунтованість, вірність та
відповідність фактичним обставинам
справи і нормам чинного законодавства,
у зв'язку з чим вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Окрім того, оскільки відповідно до ч. 2
ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням встановлено індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом, позивачем нараховано за
період з 27.11.2013 по 09.09.2014 та заявлено до
стягнення з відповідача 3% річних в сумі
941,95 грн. та інфляційні втрати у розмірі
4935,00 грн.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних в
порядку ст. 625 ЦК України є способами
захисту його майнового права та
інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові. (Відповідної правової
позиції дотримується Вищий
господарський суд України у постанові
№ 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд
України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010
р.).

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок інфляційних втрат, суд
дійшов висновку, що вимоги в цій
частині підлягають частковому
задоволенню, за розрахунком суду, в
сумі 4715,87 грн. (за період з грудня 2013 по
серпень 2014: 35000,00 грн.х113,47389271/100-35000=4715,87),
оскільки, позивач не врахував, що
індекс інфляції розраховується не на
кожну дату місяця, а в середньому на
місяць і здійснюється шляхом множення
суми заборгованості на момент її
виникнення на сукупний індекс інфляції
за період прострочення платежу. При
цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по
15 день відповідного місяця,
індексується з врахуванням цього
місяця, а якщо сума боргу сплачується з
16 по 31 день місяця, розрахунок
починається з наступного місяця (абз.3
п.2 інформаційного листа Вищого
господарського суду України "Про
практику застосування Вищим
господарським судом України у розгляді
справ окремих норм матеріального
права" №01-06/928/2012 від 17.07.2012).

Також, частковому задоволенню
підлягають вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми 3% річних,
оскільки позивачем при їх розрахунку
до суми основного боргу додано суму
інфляційних втрат, в той час як п. 3.3
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від
17.12.2013 визначено, що на суму інфляційних
нарахувань не нараховуються проценти.

За розрахунком суду сума 3% річних, яка
підлягає стягненню з відповідача
складає 825,62 грн. (35000,00х3/100/365х287=825,62).

Таким чином, загальна сума інфляційних
втрат, яка підлягає стягненню з
відповідача становить 4715,87 грн. та 3%
річних - 825,62 грн., в іншій частині
позовних вимог щодо стягнення
інфляційних втрат в сумі 219,13 грн. та 3%
річних в розмірі 116,33 грн. позивачу
належить відмовити.

Згідно ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідач під час розгляду справи не
надав суду належних та допустимих
доказів, які б спростовували заявлені
позовні вимоги та свідчили про
відсутність у нього обов'язку сплатити
заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
повному, всебічному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
прийшов до висновку про часткове
задоволення позовних вимог з
покладенням судового збору в цій
частині на відповідача в порядку ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Республіканського вищого
училища фізичної культури
Міністерства освіти і науки, молоді та
спорту України (02156, м.Київ, вул.
М.Матеюка, 4; ідентифікаційний код 02125315)
на користь Фізичної особи - підприємця
Щепкіна Олександра Олександровича (01135,
м.Київ, вул. Златоустівська, 1, кв. 74;
ідентифікаційний код ) 35000
(тридцять п'ять тисяч) грн. 00 коп. -
основного боргу, 1000 (одну тисячу) грн. 00
коп. - штрафу, 4715 (чотири тисячі сімсот
п'ятнадцять) грн. 87 коп. - інфляційних
втрат, 825 (вісімсот двадцять п'ять) грн. 62
коп. - 3% річних та 1812 (одну тисячу
вісімсот дванадцять) грн. 36 коп. витрат
по сплаті судового збору, видати наказ
позивачу після набрання рішенням суду
законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 13.11.2014.

Суддя
Т.В.Васильченко