ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.
Справа № 910/18375/14

Господарський суд Київської області в
складі судді Скутельника П.Ф., при
секретарі Жилі Б.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи № 910/18375/14

за позовом державного підприємства
"АНТОНОВ", ідентифікаційний код: 14307529,
місцезнаходження: 03062, м. Київ, вул.
Академіка Туполєва, буд. 1,

до державного авіаційного
підприємства "УКРАЇНА",
ідентифікаційний код: 25196197,
місцезнаходження: 08300, Київська обл., м.
Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 2,

про стягнення,

за участю представників сторін:

від позивача: Бойко Т.В., яка діє на
підставі довіреності від 24.09.2014 року за
№ 35/7141;

від відповідача: Діковицька О.М., яка
діє на підставі довіреності від 13.01.2014
року за № 01-31/03, -

Обставини справи:

державне підприємство "АНТОНОВ" (далі
за текстом: Позивач або Виконавець)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовною заявою до
державного авіаційного підприємства
"УКРАЇНА" (далі за текстом: Відповідач
або Замовник) про стягнення
заборгованості за договором від 25.09.2013
року за № 03-367-13 у вигляді основного
боргу в сумі 10273,20 грн. (десять тисяч
двісті сімдесят три гривні 20 коп.), пені
в сумі 765,51 грн. (сімсот шістдесят п'ять
гривень 51 коп.), 3-х процентів річних в
сумі 214,05 грн. (двісті чотирнадцять
гривень 05 коп.), інфляційних нарахувань
в сумі 1258,34 грн. (одна тисяча двісті
п'ятдесят вісім гривень 34 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує
тим, що Відповідач не виконав належним
чином грошові зобов'язання за
договором від 25.09.2013 року за № 03-367-13, у
зв'язку з чим за Відповідачем
утворилась заборгованість у вигляді
основного боргу в сумі 10273,20 грн. (десять
тисяч двісті сімдесят три гривні 20
коп.), пені в сумі 765,51 грн. (сімсот
шістдесят п'ять гривень 51 коп.), 3-х
процентів річних в сумі 214,05 грн. (двісті
чотирнадцять гривень 05 коп.),
інфляційних нарахувань в сумі 1258,34 грн.
(одна тисяча двісті п'ятдесят вісім
гривень 34 коп.).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.09.2014 року порушено
провадження у справі № 910/18375/14, розгляд
якої призначено на 06.10.2014 року.

03.10.2014 року до суду через відділ
діловодства за вхідним номером 21058/14
від Відповідача надійшли письмові
заперечення проти позовних вимог від
01.10.2014 року за № 01-26/1451.

03.10.2014 року до суду через відділ
діловодства за вхідним номером 21103/14
від Позивача надійшла заява від 03.10.2014
року за № 35/7368, відповідно до якої
Позивач зменшував розмір позовних
вимог та просив стягнути з Відповідача
заборгованість за договором від 25.09.2013
року за № 03-367-13 у вигляді 3-х процентів
річних в сумі 203,66 грн. (двісті три
гривні 66 коп.) та інфляційних
нарахувань в сумі 1258,34 грн. (одна тисяча
двісті п'ятдесят вісім гривень 34 коп.).

Зменшенні розміру позовних вимог
Позивач обґрунтовує тим, що Відповідач
несвоєчасно виконав грошові
зобов'язання за договором від 25.09.2013
року за № 03-367-13, у зв'язку з чим за
Відповідачем утворилась
заборгованість у вигляді 3-х процентів
річних в сумі 203,66 грн. (двісті три
гривні 66 коп.) та інфляційних
нарахувань в сумі 1258,34 грн. (одна тисяча
двісті п'ятдесят вісім гривень 34 коп.).

06.10.2014 року в судове засідання з'явився
Позивач, який виконав вимоги ухвали
суду від 10.09.2014 року, дав пояснення,
підтримав заяву щодо зменшення розміру
позовних вимог та просив останні
задовольнити шляхом стягнення з
Відповідача на користь Позивача
заборгованість за договором від 25.09.2013
року за № 03-367-13 у вигляді 3-х процентів
річних в сумі 203,66 грн. (двісті три
гривні 66 коп.) та інфляційних
нарахувань в сумі 1258,34 грн. (одна тисяча
двісті п'ятдесят вісім гривень 34 коп.). В
судове засідання з'явився Відповідач,
який виконав вимоги ухвали суду від
10.09.2014 року, дав пояснення, проти позову
заперечував та просив відмовити в його
задоволенні.

Детально дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача, судом
встановлено наступне.

Згідно ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року №18,
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. При цьому
питання щодо повернення зайво
сплаченої суми судового збору у зв'язку
із зменшенням позовних вимог
вирішується господарським судом на
загальних підставах і в порядку,
визначеному законодавством. Якщо ж до
заяви про збільшення розміру позовних
вимог не додано доказів сплати суми
судового збору у встановленому порядку
та розмірі (з урахуванням такого
збільшення), то відповідна заява
повертається господарським судом на
підставі пункту 4 частини першої статті
63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки
виявлено після прийняття
господарським судом заяви про
збільшення розміру позовних вимог, суд
стягує несплачені в установленому
порядку та розмірі суми судового збору
за результатами розгляду справи на
підставі статті 49 ГПК.

Згідно п. 3.11. Постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 року за №18, ГПК, зокрема статтею
22 цього Кодексу, не передбачено
права позивача на подання заяв
(клопотань) про «доповнення» або
«уточнення» позовних вимог, або
заявлення «додаткових» позовних вимог
і т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Таким чином, справа розглядається у
редакції позовних вимог, з урахуванням
заяви від 03.10.2014 року за № 35/7368 щодо
зменшення розміру позовних вимог,
викладених у заяві від 03.10.2014 року за №
35/7368, а саме про стягнення з Відповідача
на користь Позивача заборгованості за
договором від 25.09.2013 року за № 03-367-13 у
вигляді 3-х процентів річних в сумі 203,66
грн. (двісті три гривні 66 коп.) та
інфляційних нарахувань в сумі 1258,34 грн.
(одна тисяча двісті п'ятдесят вісім
гривень 34 коп.).

В судовому засіданні 06.10.2014 року
представникам сторін у справі
оголошено про перерву в засіданні до
10.11.2014 року.

10.11.2014 року в судове засідання з'явився
Позивач, який дав пояснення, позов
підтримав та просив задовольнити. В
судове засідання з'явився Відповідач,
який дав пояснення, проти позову
заперечував та просив в його
задоволенні відмовити в повному
обсязі.

У зв'язку з цим, спір розглядався за
наявними у справі матеріалами, після
дослідження яких та врахування наданих
Позивачем та Відповідачем пояснень суд
видалився до нарадчої кімнати для
прийняття рішення у справі, оголошення
якого призначено на 10.11.2014 року.

Відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарський судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Враховуючи надані сторонами пояснення
та матеріали справи, які є достатніми
для вирішення спору в даному судовому
засіданні, суд вважає за можливе
розглянути позов за наявними у справі
матеріалами, згідно з вимогами ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача та Відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, дослідивши подані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утримуватися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

25.09.2013 року між державним підприємством
"АНТОНОВ" та державним авіаційним
підприємством "УКРАЇНА" укладено
договір від 25.09.2013 року за № 03-367-13 (далі
за текстом Договір), згідно п. 1.1. якого,
Замовник доручає, а Виконавець приймає
на себе зобов'язання надавати
інжинірингові послуги з авторського
супроводження контрольних екземплярів
експлуатаційної документації (ЕД)
літака Ан-74ТК-300Д, яка є у Замовника, як у
експлуатуючої організації, що
включають в себе звірку екземплярів
«Керівництва з льотної експлуатації
літака» (КЛЕ) вказаного літака з
контрольними екземплярами ДП
«АНТОНОВ» один раз на рік протягом
строку дії даного Договору.

За умовами п. 3.1. Договору, вартість
робіт по наданню послуг, перерахованих
в Розділі 1 цього Договору за супровід
ЕД літака Ан-74ТК-300Д складає суму: 10273,20
грн. (десять тисяч двісті сімдесят три
гривні 20 коп.), в тому числі ПДВ 20 % - 1712,20
грн. (одна тисяча сімсот дванадцять
гривень 20 коп.).

Відповідно до п. 3.2. Договору, Замовник
здійснює передоплату в розмірі 30 %
вартості, зазначеної в пункті 3.1. даного
Договору, протягом місяця після
підписання Договору.

Згідно із п. 8.1. Договору, початком
строку дії Договору є дата підписання
Договору обома Сторонами.

Дослідженням Договору встановлено, що
датою його підписання є 25.09.2013 року.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що Сторони Договору при
укладенні останнього досягли згоди з
приводу того, що Замовник зобов'язаний
здійснити передоплату в розмірі 30 %
вартості послуг протягом місяця після
дати підписання Договору, якою є 25.09.2013
року.

Договір у п. 4.3. передбачає, що Замовник
протягом 10 календарних днів з дня
отримання Акта приймання-передачі
наданих послуг зобов'язаний сплатити 70
% вартості, вказаної в пункті 3.1. цього
Договору, та направити Виконавцю один
примірник підписаного та скріпленого
печаткою Акта чи мотивовану відмову
від прийняття наданих послуг.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачає, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що Позивач на
виконання п.п. 1.1., 2.1.2., 4.2. Договору, з
дотриманням положень ст.ст. 526, 629
Цивільного кодексу України, своєчасно
та в строки надавав Відповідачу
інжинірингові послуги з авторського
супроводження контрольних екземплярів
експлуатаційної документації літака
Ан-74ТК-300Д, результати яких Позивач
передав Відповідачу 18.12.2013 року, про що
свідчить наявна в матеріалах справи
копія супровідного листа Позивача на
адресу Відповідача від 18.12.2013 року за №
116/1024 з відміткою представника
Відповідача про отримання 18.12.2013 року у
Позивача даного супровідного листа з
доданими до нього документами, зокрема
у вигляді Акта приймання-передачі
наданих послуг, достовірність та
повноту яких Відповідач не заперечує
та не спростовує.

Дослідженням Акта приймання-передачі
наданих послуг встановлено, що
останній підписаний Відповідачем та
скріплений відбитком печатки
Відповідача на виконання вимог п.п. 1.1.,
4.3. Договору та ст. 193 Господарського
кодексу України 19.12.2013 року без
будь-яких заперечень з приводу
зазначених у вказаному Акті вартості,
обсягу та якості наданих Позивачем
Відповідачу послуг з метою засвідчення
факту прийняття Відповідачем послуг в
обсязі, кількості, якості та вартості,
визначених у цьому Акті. Тобто,
підписаний Відповідачем Акт
приймання-передачі наданих послуг без
будь-якого зазначення Відповідачем про
незгоду із зазначеною у вказаному Акті
вартістю, строками, обсягом, кількістю
та якістю наданих Позивачем послуг
свідчить про належне виконання
Позивачем своїх зобов'язань за
Договором.

Як вказує Позивач, Відповідач належним
чином не виконав зобов'язань за п.п. 1.1.,
2.2.1., 3.1., 3.2., 4.3. Договору зі своєчасної
оплати наданих послуг в зв'язку з тим,
що Відповідач із значним запізненням
здійснив оплату наданих послуг через
те, що оплата здійснена лише 08.08.2014 року.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Цивільний кодекс України у ст. 612
передбачає, що боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, відповідає перед
кредитором за завдані простроченням
збитки і за неможливість виконання, що
випадково настала після прострочення.
Якщо внаслідок прострочення боржника
виконання зобов'язання втратило
інтерес для кредитора, він може
відмовитися від прийняття виконання і
вимагати відшкодування збитків.
Прострочення боржника не настає, якщо
зобов'язання не може бути виконане
внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності із ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд приходить до висновку, що дії
Відповідача є порушенням договірних
зобов'язань, тому Відповідач
вважається таким, що прострочив
виконання грошового зобов'язання.

На підставі ст.ст. 610, 612, 625 Цивільного
кодексу України та п.п. 1.1., 2.2.1., 3.1., 3.2.,
4.3. Договору, Позивачем Відповідачу за
несвоєчасне виконання грошового
зобов'язання з оплати наданих послуг
від суми простроченої заборгованості
за кожний день прострочення виконання
грошових зобов'язань нараховано 3-и
проценти річних в сумі 203,66 грн. (двісті
три гривні 66 коп.) та інфляційні
нарахування в сумі 1258,34 грн. (одна
тисяча двісті п'ятдесят вісім гривень 34
коп.). Розрахунок суми трьох процентів
річних та інфляційних втрат
знаходиться в матеріалах справи.

При дослідженні розрахунків 3-х
процентів річних та інфляційних втрат,
здійснених Позивачем, судом
встановлено, що Позивачем здійснено
розрахунок 3-х процентів річнихта
інфляційних втрат об'єктивно та вірно.

Станом на момент розгляду справи,
Відповідачем не надано суду доказів
сплати Позивачу заборгованості у
вигляді трьох процентів річних у сумі
203,66 грн. (двісті три гривні 66 коп.) та
інфляційних втрат у сумі 1258,34 грн. (одна
тисяча двісті п'ятдесят вісім гривень 34
коп.), внаслідок чого вимоги Позивача
про стягнення 3-х процентів річних та
інфляційних втрат підлягають
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс
України у ст. 36 встановлює, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що копії документів,
які знаходяться в матеріалах справи та
надавались суду Позивачем та
Відповідачем в якості доказів, є
належними та допустимими письмовими
доказами, які стосуються предмету
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, беручи до
уваги задоволення вимог позивача в
повному обсязі, а також те, що даний
спір виник виключно внаслідок
неправильних дій Відповідача через
невиконання останнім Договору при
наявності права і можливості
виконувати Договір своєчасно та
належним чином, то суд, на підставі
ст.ст. 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладає на Відповідача господарські
витрати у вигляді судового збору в сумі
1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім гривень 00 коп.).

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов державного підприємства
"АНТОНОВ" до державного авіаційного
підприємства "УКРАЇНА" про стягнення, -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з державного авіаційного
підприємства "УКРАЇНА",
ідентифікаційний код: 25196197,
місцезнаходження: 08300, Київська обл., м.
Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 2, на
користь державного підприємства
"АНТОНОВ", ідентифікаційний код: 14307529,
місцезнаходження: 03062, м. Київ, вул.
Академіка Туполєва, буд. 1,
заборгованість за договором від 25.09.2013
року за № 03-367-13 у вигляді 3-х процентів
річних в сумі 203,66 грн. (двісті три
гривні 66 коп.), інфляційних нарахувань в
сумі 1258,34 грн. (одна тисяча двісті
п'ятдесят вісім гривень 34 коп.) та
господарські витрати у вигляді
судового збору в сумі 1 827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00
коп.).

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
П.Ф. Скутельник

Повний текст рішення складено та
підписано 17 листопада 2014 року