КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2014 р. Справа№ 910/11020/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

За участю представників:

Від позивача: Блажкевич С.В.
-представник;

Від відповідача: Славов В.О. -
представник;

Сіряченко Т.Б. -
директор;

Від третьої особи: Браницький Д.Ю. -
представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Фармацевтичне підприємство "Спратлі"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 08.10.2014

у справі № 910/11020/14 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Фармацевтичне
підприємство "Спратлі"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КЛГЗ"

третя особи, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача Публічне акціонерне
товариство "Київенерго"

про спонукання укласти договір

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року Приватне акціонерне
товариство "Фармацевтичне
підприємство "Спратлі" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "КЛГЗ" про спонукання
укласти договір.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.09.2014 залучено в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Публічне акціонерне
товариство «Київенерго».

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 08.10.2014 в позові відмовлено
повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Приватне акціонерне товариство
"Фармацевтичне підприємство "Спратлі"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить суд оскаржуване
рішення по цій справі скасувати, та
прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Фармацевтичне підприємство "Спратлі" у
справі № 910/11020/14 передано на розгляд
колегії суддів у складі: Головуючого
судді Отрюха Б.В, суддів Михальської
Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.11.2014
апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Фармацевтичне підприємство "Спратлі"
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 25.11.2014.

20.11.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
відповідача надійшла заява про
ознайомлення з матеріалами справи.

25.11.2014 через відділ документального
забезпечення суду від відповідача
надійшла заява-клопотання про
долучення до матеріалів справи відзиву
та додаткових документів, а саме копії
листа вих.№ 104 від 28.10.2014, копії заяви
про термінове вчинення дій вих.№ 54 від
24.11.2014, копії заяви про порушення прав і
нанесення шкоди власнику та вчинення
відповідних дій на захист вих.№ 55 від
24.11.2014.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно частини 1 статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо заявник обгрунтував неможливість
їх подання суду першої інстанції з
причин, що не залежали від нього.

Обґрунтовуючи неможливість подання
доказів суду першої інстанції, особа,
яка бажає подати нові докази, має
довести обставини, що об'єктивно
перешкоджали їй подати ці докази
місцевому господарському суду.

Відповідно до пункту 9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 7 від 17.05.2011 «Про деякі
питання практики застосування розділу
XII Господарського процесуального
кодексу України» у вирішенні питань
щодо прийняття додаткових доказів суд
апеляційної інстанції повинен повно і
всебічно з'ясовувати причини їх
неподання з урахуванням конкретних
обставин справи і об'єктивно оцінити
поважність цих причин. У разі прийняття
додаткових доказів у постанові
апеляційної інстанції мають
зазначатися підстави такого прийняття.

Відповідно до частини 3 статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

В судовому засіданні 25.11.2014 представник
відповідача пояснив, що наведені
докази не подавались в суді першої
інстанції, оскільки наведені копії
листа та заяв свідчать про те, що
листування по справі відбулось вже
після прийняття рішення по справі.

Колегія суддів вважає наведені доводи
представника відповідача
обґрунтованими та приходить до
висновку про долучення вище
перелічених документів до матеріалів
справи.

Також, 25.11.2014 через відділ
документального забезпечення суду від
представника відповідача надійшла
заява-клопотання щодо організації
розгляду апеляції по справі,
відповідно до якої представник просить
забезпечити ведення розгляду справи у
відповідності до вимог чинних
Міжнародних та Національних норм
права. Забезпечити в ході процесу
дотримання вимог Конституції, Законів,
основних засад судочинства, ГПК,
гласності і повного фіксування всіх
подій в залі с/з. Обов'язково провести
всі стадії судового процесу та
переходити на наступну стадію лише
після з'ясування думки сторін і
винесення відповідної протокольної
ухвали. Обговорювати в с/з всі
процесуальні питання та приймати і
проголошувати рішення після з'ясування
позицій сторін. Забезпечити повне
безперервне якісне фіксування всього
судового процесу при розгляді справи
підготовленими і перевіреними
технічними засобами. Забезпечити
відповідне якісне ведення протоколу
(журналу, формуляру) судового засідання
з зазначенням змісту заяв і
висловлювань осіб, які беруть участь у
розгляді справи.Забезпечити ведення
справи та документообіг у
відповідності до Інструкції з
діловодства в господарських судах
України.

Статтею 74 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що порядок ведення
засідання визначається суддею, а в разі
розгляду справи трьома суддями -
суддею, головуючим у засіданні.

Суддя оголошує склад господарського
суду, роз'яснює учасникам судового
процесу їх права та обов'язки і сприяє у
здійсненні належних їм прав.

У засіданні заслуховуються
представники позивача і відповідача та
інші особи, які беруть участь у
засіданні.

Учасники судового процесу, а також інші
особи, присутні в залі судового
засідання, зобов'язані беззаперечно
виконувати розпорядження головуючого,
додержуватися в судовому засіданні
встановленого порядку та утримуватися
від будь-яких дій, що свідчать про явну
зневагу до суду або встановлених у суді
правил. За неповагу до суду винні особи
притягуються до відповідальності,
встановленої законом. Питання про
притягнення особи до відповідальності
за прояв неповаги до суду вирішується
судом негайно після вчинення
порушення, у зв'язку з чим у судовому
засіданні із розгляду господарської
справи оголошується перерва.

Частиною 1 ст. ст.81-1 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що у судовому засіданні, а
також про огляд і дослідження
письмових або речових доказів у місці
їх знаходження складається протокол.

Відповідно до вимог ч. 6 ст.81-1
Господарського процесуального кодексу
України на вимогу хоча б одного
учасника судового процесу у суді
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи по суті або за
ініціативою суду здійснюється
фіксування судового процесу з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Враховуючи викладене, колегія суддів
задовольняє клопотання представника
відповідача про фіксування судового
процесу з допомогою
звукозаписувального технічного
засобу. Ведення судового засідання
визначається головуючим у засіданні
відповідно до вимог чинного
законодавства.

25.11.2014 через відділ документального
забезпечення суду від представника
відповідача надійшла заява про
ознайомлення з матеріалами справи,
надання протоколів і СД диску.

В судовому засіданні 25.11.2014 представник
відповідача заявив клопотання про
допит у якості свідка Клименка І.Ф.-
головного електрика ТОВ «КЛГЗ».

З аналізу норм Господарського
процесуального кодексу України
вбачається, що останнім не передбачено
допиту особи в якості свідка.

Відповідно до вимог ст.30
Господарського процесуального кодексу
України в судовому процесі можуть
брати участь посадові особи та інші
працівники підприємств, установ,
організацій, державних та інших
органів, коли їх викликано для дачі
пояснень з питань, що виникають під час
розгляду справи. Ці особи мають право
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
брати участь в огляді та дослідженні
доказів.

Зазначені особи зобов'язані з'явитись
до господарського суду на його виклик,
сповістити про знані їм відомості та
обставини у справі, подати на вимогу
господарського суду пояснення в
письмовій формі.

Враховуючи те, що Господарським
процесуальним кодексом України не
передбачено допиту свідків, колегія
суддів надає дозвіл Клименку І.Ф. на
надання пояснень по справі в якості
посадової особі відповідача
відповідно до вимог ст.30 ГПК.

В судовому засіданні 25.11.2014 сторони
надали свої пояснення по справі.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 27.09.2001 ТОВ "КЛГЗ"
викупило Цілісний майновий комплекс до
складу якого входили всі системи його
електричного забезпечення та в.т.ч. ТП
3333 разом з засобами обліку і
відповідним кабельним господарством,
яке було розташоване на території
цього купленого ЦМК.

Відповідач встановив належні
договірні стосунки з ПАТ "Київенерго"
та: узгодив всі умови споживання
електричної енергії та загальну
величину договірної і дозволеної
потужності. Максимальна величина
потужності, яку ПАТ "Київенерго"
дозволила ТОВ "КЛГЗ" для одночасного
використання відповідно до умов
договору складає 200 Ква.

Наявні в ТП 3333 засоби обліку
використовуються для визначення
обсягу електричної енергії та величини
споживання електричної потужності
субспоживачами ПрАТ ФП "Спратлі" ТОВ
"Рустен", електроустановки яких
приєднані до технологічни) електричних
мереж основного споживача ТОВ "КЛГЗ" .

ТОВ "КЛГЗ", як власник ТП 3333 разом з
приєднаними до нього електричними
мережами ЦМК є основним споживачем і
відповідальною стороною несе всі
витрати і ризики щодо цього свого
майна. Тому ТОВ "КЛГЗ належно
врегулював і встановив належні
цивільно-правові договірні
правовідносини з всіма іншими
користувачами (в т.ч. з ПрАТ ФП "Спратлі"
), як орендарями частини належного ТОВ
"КЛГЗ обладнання, які є субспоживачами
електричної енергії, яку постачає ПАТ
"Київенерго". Таким чином ТОВ "КЛГЗ було
підписано відповідні договори про
технічне забезпечення
електропостачання споживача шляхом
спільного використання наших
технологічних електричних мереж та
трансформаторної підстанції ТП 333 і
відповідного обладнання.

На підставі належно врегульованих і
встановлених цивільно-правових
договірних правовідносини з ПрАТ "ФП
Спратлі" власник електричних мереж ТОВ
"КЛГЗ" проводив необхідні регламентні
роботи і обслуговування електричного
обладнання та забезпечував технічну
можливість передачі (транзиту) у межах
дозволеної потужності електричної
енергії ПАТ "Київенерго" в точку
приєднання електроустановок
субспоживачів відповідно до умов
договору.

Матеріали справи свідчать про те, що
15.12.2010 в зв'язку з закінченням терміну
дії Договору, сторони узгодили і
підписали наступний Договір, термін
дії якого закінчився 31.12.2012.

Таким чином до 2013 між позивачем та
відповідачем існували належно
встановлені договірні
цивільно-господарські відносини,
згідно умов яких, відповідач, як
власник Комплексу (ТП 3333,
технологічного приміщення кабельного
господарства) надавав на
взаємовигідних умовах позивачу у
строкове платне користування
узгоджену Сторонами частку власності
для забезпечення потреб субспоживача у
електриченої енергії.

Однак, позивачем допускались порушення
виконання умов Договору, у звязку з чим
відповідач запропонував позивачу з
01.01.2013 узгодити відповідні умови
договору оренди.

Окрім того, 09.08.2013 відповідачем листом
№ 59 було направлено Договір орендля
для узгодження положень останнього.
24.01.2013 листом № 11 також направлялась
пропозиція укласти між сторонами
Договір.

З наведеного вбачається, що відповідач
не відмовляється укласти договір з
позивачем, однак такий договір має бути
укладений на взаємнихвигідних умовах,
який має відповідати інтересам обох
сторін.

Частиною 3 ст. 179 Господарського
кодексу України унормовано,що
укладення господарського договору є
обов'язковим для сторін, якщо він
заснований на державному замовленні,
виконання якого є обов'язком для
суб'єкта господарювання у випадках,
передбачених законом, або існує пряма
вказівка закону щодо обов'язковості
укладення договору для певних
категорій суб'єктів господарювання чи
органів державної влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ст.181
Господарського кодексу України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

Сторона, яка одержала протокол
розбіжностей до договору, зобов'язана
протягом двадцяти днів розглянути
його, в цей же строк вжити заходів для
врегулювання розбіжностей з другою
стороною та включити до договору всі
прийняті пропозиції, а ті розбіжності,
що залишились неврегульованими,
передати в цей же строк до суду, якщо на
це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо
всіх або окремих умов, зазначених у
протоколі розбіжностей, така згода
повинна бути підтверджена у письмовій
формі (протоколом узгодження
розбіжностей, листами, телеграмами,
телетайпограмами тощо).

Якщо сторона, яка одержала протокол
розбіжностей щодо умов договору,
заснованого на державному замовленні
або такого, укладення якого є
обов'язковим для сторін на підставі
закону, або сторона - виконавець за
договором, що в установленому порядку
визнаний монополістом на певному ринку
товарів (робіт, послуг), яка одержала
протокол розбіжностей, не передасть у
зазначений двадцятиденний строк до
суду розбіжності, що залишилися
неврегульованими, то пропозиції другої
сторони вважаються прийнятими.

У разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).
Якщо одна із сторін здійснила фактичні
дії щодо його виконання, правові
наслідки таких дій визначаються
нормами Цивільного кодексу України.

Матеріали справи свідчать про те, що
позивач належним чином та у
встановлені законом строки надав
відповідачу відповіді на його
пропозиції укласти договір.

Таким чином, умовою застосування до
спірних правовідносин правил частини 7
статті 181 Господарського кодексу
України є відмова сторони, яка одержала
протокол розбіжностей, передати
протягом двадцяти днів спір до суду.

В своїй апеляційній скарзі скаржник
наголошує на тому, що судом першої
інстанції залишено поза увагою вимоги
Постанови Національної комісії з
питань регулювання електроленергетики
"Про затвердження Правил користування
електричною енергією " № 28 від 31.07.1996, де
мова йде про те, що основний споживач не
має права відмовити
електропередавальній організації, яка
здійснює діяльність на закріпленій
території, в укладенні (переукладенні)
договору про спільне використання
технологічних електричних мереж, а
субспоживачу у разі дотримання ним
вимог цих Правил в укладенні
(переукладенні) договору про технічне
забезпечення електропостачання
споживача в передбачених цими
правилами випадках. Крім того, судом
першої інстанції при розгляді справи
не було застосовано положень ЗУ "Про
електроенергетику" та положень ч.3 ст.184
Господарського кодексу України, п.3 чт.4
ст.179 Господарського кодексу
України.Укладення саме типового
договору про технічне забезпечення
електропостачання споживача
передбачено наведеними ноормами та
спеціальним законом.

Наведене не береться колегією суддів
до уваги, оскільки позивачем не
дотримано загального порядку
укладення господарських договорів,
передбаченого ст.181 Господарського
кодексу України.

Враховуючи те, що в матеріалах справи
відсутні доказ того, що позивач
належним чином та встановлені законом
строки надав відповідачу відповіді на
його пропозиції укласти договір,
колегія суддів приходить до висновку,
.що позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
"Фармацевтичне підприємство "Спратлі" є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи
спір по суті заявлених позовних вимог,
суд першої інстанції повно та всебічно
дослідив обставини справи, дав їм
належну правову оцінку, дійшов
правильних висновків щодо прав та
обов'язків сторін, які грунтуються на
належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Докази, які б спростовували вище
встановлені обставини, сторонами не
надано.

Колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду,
оцінивши наявні в матеріалах справи
докази, приходить до висновку, що
рішення у даній справі прийнято з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, повним
з'ясуванням обставин, що мають значення
для справи та відповідністю висновків,
викладених в рішенні, дійсним
обставинам справи, тому рішення є
законним та обґрунтованим. Підстав для
скасування або зміни вказаного рішення
та задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства
"Фармацевтичне підприємство "Спратлі"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 08.10.2014 у справі №
910/11020/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/11020/14 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська