ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в прийнятті позовної заяви

"19" листопада 2014 р.
№ 918/1654/14

Суддя Марач В.В. розглянувши
матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів: Пенсійний фонд
м.Рівне, вул. Відінська, 41, Рівне,33018

Державна податкова інспекція у м.Рівне,
вул. Відінська, 8, Рівне,33023

про визнання недійсними постанов та
законів

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Рівненської області з позовною заявою
до Державної податкової інспекції у м.
Рівне та до Пенсійного фонду м. Рівне
про скасування та визнання недійсними
постанов та законів, зобов`язання
вчинити дії.

Дослідивши матеріали справи,
господарський суд дійшов висновку про
відсутність підстав для прийняття їх
до розгляду з огляду на наступне.

Згідно статті 12 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) господарським судам
підвідомчі, зокрема: 1) справи у спорах,
що виникають при укладанні, зміні,
розірванні і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо
приватизації майна, та з інших підстав,
2) справи про банкрутство; 3) справи за
заявами органів Антимонопольного
комітету України, Рахункової палати з
питань, віднесених законодавчими
актами до їх компетенції; 4) справи, що
виникають з корпоративних відносин у
спорах між господарським товариством
та його учасником (засновником,
акціонером), у тому числі учасником,
який вибув, а також між учасниками
(засновниками, акціонерами)
господарських товариств, що пов'язані
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності цього
товариства, крім трудових спорів; 5)
справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери; 6) справи у спорах, що
виникають із земельних відносин, в яких
беруть участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів; 7) справи у
спорах з майновими вимогами до
боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України; 8) справи за заявами про
затвердження планів санації боржника
до порушення справи про банкрутство,
крім: спорів про приватизацію
державного житлового фонду; спорів, що
виникають при погодженні стандартів та
технічних умов; спорів про
встановлення цін на продукцію (товари),
а також тарифів на послуги (виконання
робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно
до законодавства не можуть бути
встановлені за угодою сторін; спорів,
що виникають із публічно-правових
відносин та віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів.

У вирішенні питання про те, чи є
правовідносини господарськими, а спір -
господарським, слід виходити з
визначень, наведених у статті 3
Господарського кодексу України.

Зокрема, сферу господарських відносин
становлять господарсько-виробничі,
організаційно-господарські та
внутрішньогосподарські відносини.
Господарсько-виробничими відносинами
є майнові та інші відносини, що
виникають між суб'єктами
господарювання при безпосередньому
здійсненні господарської діяльності.
Під організаційно-господарськими
відносинами у цьому Кодексі
розуміються відносини, що складаються
між суб'єктами господарювання та
суб'єктами
організаційно-господарських
повноважень у процесі управління
господарською діяльністю.
Внутрішньогосподарськими є відносини,
що складаються між структурними
підрозділами суб'єкта господарювання,
та відносини суб'єкта господарювання з
його структурними підрозділами.

Відповідно до статті 1 ГПК України
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
зокрема, мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Як вбачається із позовних матеріалів,
поданих до господарського суду
Рівненської області фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, відносини,
що склалися між ним та відповідачами,
не є господарськими, тому спір, що виник
між сторонами, виходячи зі змісту
позовної заяви, не може бути
розглянутий господарським судом.

У відповідності до пункту 3.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам" від 24.10.2011 року № 10
господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов: участь у спорі суб'єкта
господарювання; наявність між
сторонами, по-перше, господарських
відносин, врегульованих Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин; наявність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення спору
господарським судом; відсутність у
законі норми, що прямо передбачала б
вирішення такого спору судом іншої
юрисдикції.

Згідно з пунктами 17, 18 Постанови до
компетенції господарських судів не
відноситься, зокрема, розгляд справ у
спорах: а) про оскарження рішень
(нормативно-правових актів чи актів
індивідуальної дії), ухвалених
суб'єктом владних повноважень, яким
останній зобов'язує суб'єкта
господарювання вчинити певні дії,
утриматись від вчинення певних дій або
нести відповідальність; б) про
оскарження суб'єктом господарювання
дій (бездіяльності) органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, іншого суб'єкта
владних повноважень, їхньої посадової
чи службової особи, що випливають з
наданих їм владних управлінських
функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не
пов'язані з відносинами,
врегульованими господарським
договором. Відносини, що виникають у
процесі складання, розгляду,
затвердження, виконання бюджетів та
розгляду звітів про їх виконання, а
також контролю за виконанням
Державного бюджету України та місцевих
бюджетів (ст. 1 Бюджетного кодексу
України), не є господарськими; до
відповідних відносин не
застосовується також і Цивільний
кодекс України (частина 2 статті 1 цього
Кодексу).

Отже, заяви у спорах, пов'язаних з
названими відносинами, не підлягають
розгляду в господарських судах
України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
62 ГПК України суддя відмовляє у
прийнятті позовної заяви, якщо заява не
підлягає розгляду в господарських
судах України.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 62,
статтею 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви
Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 до
Державної податкової інспекції у м.
Рівне до Пенсійного фонду м. Рівне про
скасування та визнання недійсним
постанов та законів, зобов'язання
вчинити дії.

Суддя
Марач В.В.