ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.Справа № 922/4610/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калініченко Н.В.

при секретарі судового засідання
Луніній О.В.

розглянувши справу

за позовом КП "Харківводоканал", м.
Харків до ФО-П ОСОБА_1, м.Харків про
стягнення коштів в розмірі 5 111,35 грн. за
участю представників:

позивача - Капустник Ю.О., за дов. від
25.12.2013 року;

відповідача - не з'явився

за відсутності клопотання фіксація
судового засідання технічними
засобами не здійснювалась

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство
"Харківводоканал", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
відповідача - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3, про стягнення
заборгованості за спожиті послуги
водопостачання та водовідведення в
розмірі 5 111,35 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним
виконанням відповідачем свого
грошового зобов'язання за договором №
IV-472/09-АК-2 на приймання стічних вод
(надання послуг водовідведення) від 20
червня 2008 року в редакції Додаткової
угоди до договору від 20 січня 2012 року
щодо оплати послуг з водопостачання та
водовідведення.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20 жовтня 2014
року позовну заяву було прийнято до
розгляду, порушено провадження у
справі № 922/4610/14 та призначено її до
розгляду на 10 листопада 2014 року.

06 листопада 2014 року через канцелярію
суду від представника позивача
надійшло клопотання (вх. № 39006 від 06
листопада 2014 року) про долучення до
матеріалів справи: копії довідки за №
2075 від 01 жовтня 2014 року; копії статуту
КП "Харківводоканал"; копії довідки з
Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
стосовно позивача; копії Виписки з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
стосовно позивача; копії ліцензії;
копії свідоцтва; копії довідки з
головного управління статистики. Даний
пакет документів судом долучено до
матеріалів справи 07 листопада 2014 року.

В судове засідання 10 листопада 2014 року
з'явився представник позивача позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив суд їх задовольнити.

Відповідач свого уповноваженого
представника в судове засідання не
направив, витребуваних судом
документів не надав, про причини неявки
суд не повідомляв, свою правову позицію
з приводу позовних вимог до суду також
не надав.

Судом перевірено адресу відповідача:
згідно Спеціального витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців, станом на 10
листопада 2014 року, місцезнаходження
відповідача - 61204, АДРЕСА_1, саме на цю
адресу судом надсилалась ухвала про
порушення провадження у справі, а
позивачем - позовна заява із доданими
до неї документами. Відповідно до
вимог частини 1, 3 ст. 18 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних та
фізичних осіб-підприємців", якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного держаного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
доки до них не внесено відповідних
змін.

Як визначено у п. п. 3.9. та 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26 грудня 2011 року,
розпочинаючи судовий розгляд суддя має
встановити, чи повідомлені про час і
місце цього розгляду особи, які беруть
участь у справі, але не з'явилися у
засідання. Необхідно мати на увазі, що
розгляд справи за відсутності
будь-якої із сторін, не повідомленої
належним чином про час і місце
засідання суду, є безумовною підставою
для скасування рішення місцевого або
постанови апеляційного господарського
суду.

Так, процесуальні документи у даній
справі (ухвала суду про порушення
провадження у справі) направлялася
всім учасникам судового процесу, що
підтверджується штампом канцелярії на
зворотній стороні відповідної ухвали.

Окрім того, про обізнаність
відповідача про дату, час та місце
розгляду справи свідчать наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень (а. с.94,
96).

Таким чином, суд вважає, що сторони
повідомлені належним чином про час і
місце розгляду справи, але відповідач
не з'явився у засідання суду, водночас
судом вжито всі заходи для належного
повідомлення відповідача про час та
місце розгляду справи.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК
та статтею 33 ГПК України сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Якщо подані
сторонами та іншими учасниками
судового процесу докази є
недостатніми, господарський суд може
за їх клопотанням чи за власною
ініціативою витребувати в порядку
підготовки справи до розгляду
необхідні для цього письмові і речові
докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11
статті 65 ГПК України), притому не лише
від учасників судового процесу, а й від
інших підприємств, установ,
організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні
умови всім учасникам судового процесу
для виконання ними вказаного обов'язку
по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи

Так, наявна в матеріалах справи ухвала
суду про порушення провадження у
справі свідчить, що судом було
створено всім учасникам судового
процесу належні умови для доведення
останніми своїх правових позицій,
надання ними доказів, які, на їх думку, є
достатніми для обґрунтування своїх
вимог та заперечень. Окрім того, судом
було вжито всіх заходів, в межах
визначених чинним законодавством
повноважень, щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи, витребувано в порядку
підготовки справи до розгляду
необхідні для цього докази.

В судовому засіданні 10 листопада 2014
року представник позивача не вияв
наміру подавати додаткові докази чи
пояснення по справі в обґрунтування
своїх позовних вимог, а матеріали
справи свідчать про достатність
наявних в ній доказів для встановлення
в повному обсязі фактичних обставин
справи.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, судом встановлено наступне.

01 грудня 2004 року між Комунальним
підприємством "Виробничо-технологічне
підприємство "Вода" та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 був укладений
договір № 9478 на відпуск та споживання
води.

20 червня 2008 року між Державним
комунальним підприємством
каналізаційного господарства
"Харківкомуночиствод" та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було
укладено договір № IV-472/09-АК-2 на
приймання стічних вод (надання послуг
водовідведення).

Рішенням 4 сесії Харківської міської
ради 6 скликання "Про реорганізацію
шляхом приєднання комунального
підприємства "Виробничо-технологічне
підприємство "Вода" № 132/11 від 12.01.2011 р.
Комунальне підприємство
"Виробничо-технологічне підприємство
"Вода" реорганізовано шляхом
приєднання до Комунального
підприємства каналізаційного
господарства "Харківкомуночиствод".

20 січня 2012 року між Комунальним
підприємством каналізаційного
господарства "Харківкомуночиствод"
(надалі КП КГ "ХКОВ") та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 було
укладено додаткову угоду до договору
на приймання стічних вод (надання
послуг водовідведення) № IV-472/09-АК-2, за
якою умови договору між сторонами
викладено в новій редакції. Підпунктом
4 пункту вказаної додаткової угоди
сторонами визначено, з моменту
підписання цієї додаткової угоди
припиняється дія договору на відпуск
та споживання види № 9478 від 01 грудня 2014
року, крім додатків: "Перелік об'єктів
водоспоживання"; "Акт розмежування
балансової приналежності
водопровідних мереж, споруд та
пристроїв і межі експлуатаційної
відповідальності", які додаються до
договору про надання послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення до оформлення №
IV-472/09-АК-2 від 20 червня 2008 року.

Згідно редакції додаткової угоди
сторонами, з 20 січня 2012 року, укладено
договір № IV-472/09-АК-2 про надання послуг
з централізованого водопостачання та
водовідведення на наступних умовах:

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору КП КГ
"ХКОВ" зобов'язується надавати
споживачеві послуги з
централізованого водопостачання,
централізованого водовідведення
(далі-послуги), згідно з умовами цього
договору, а споживач зобов'язується
своєчасно та в повному обсязі
проводити оплату послуг відповідно до
затверджених тарифів на послуги
централізованого водопостачання та
водовідведення у строки та на умовах,
передбачених цим договором.

Відповідно до п. п. 3.3.1, 3.3.2 пункту 3.3
договору, КП КГ "ХКОВ" (позивач у справі)
зобов'язаний: здійснювати
водопостачання об'єктів споживача
згідно з додатком № 1 і забезпечувати
якість питної води, відповідно до вимог
державних стандартів на питну воду, та
приймати від споживача стічні води в
обсязі встановлених споживачу лімітів
відповідно до умов даного договору;
відпускати воду споживачеві та
приймати від споживача стічні води в
межах встановлених лімітів.

За умовами п.п. 3.2.2 договору, відповідач
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі проводити оплату за послуги,
надані КП КГ "ХКОВ" відповідно до
затверджених тарифів, оплату інших
платежів, передбачених цим договором
та чинним законодавством, у
встановленому порядку.

Пунктом 4.1 договору сторони узгодили,
що оплата наданих послуг та інших
категорій платежів здійснюється
споживачем (відповідачем у справі)
щомісячно на підставі платіжних
документів, рахунків КП КГ "ХКОВ" тощо і
затверджених тарифів за обсяги
спожитої води та скинутих стічних вод,
що визначені умовами цього договору в
7-денний термін після отримання
платіжного документа, рахунку КП КГ
"ХКОВ" тощо.

Рішенням 12 сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 23.12.2011 р. № 577/11
Комунальне підприємство
каналізаційного господарства
"Харківкомуночиствод" перейменоване на
Комунальне підприємство
"Харківводоканал".

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач свої зобов'язання за договором
виконав у повному обсязі, надав
відповідачеві послуги з
водопостачання та водовідведення.
Відповідно до обсягу наданих позивачем
послуг з водопостачання і
водовідведення з урахуванням діючих
тарифів за період з 01 червня 2013 року по
31 липня 2014 року включно була нарахована
сума в розмірі 8 657,60 грн. та виставлені
відповідні рахунки на оплату: рахунок
№ 1044721 від 08 липня 2013 року; рахунок №
1056143 від 08 серпня 2013 року; рахунок № 1067629
від 06 вересня 2013 року; рахунок № 1079203
від 07 жовтня 2013 року; рахунок № 1090838 від
06 листопада 2013 року; рахунок № 1102938 від
06 грудня 2013 року; рахунок № 1114758 від 10
січня 2014 року; рахунок № 1126284 від 07
лютого 2014 року; рахунок № 1138151 від 07
березня 2014 року; рахунок № 1149669 від 08
квітня 2014 року; рахунок № 1161138 від 07
травня 2014 року; рахунок № 1172609 від 10
червня 2014 року; рахунок № 1184991 від 08
липня 2014 року; рахунок № 1196615 від 08
серпня 2014 року (а. с. 78-91), які отримані
відповідачем згідно з повідомленням
про вручення рахунків (а. с. 75-77) та
оплачені частково в розмірі 3 546,25 грн.
Таким чином судом встановлено, що у
відповідача наявна заборгованість
перед позивачем за послуги
водопостачання та водовідведення, яка,
станом на час звернення позивача з
позовом до суду, становить 5 111,35 грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає із
суті договору.

Відповідно до статті 6 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначені умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст. 173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193
ГК України зобов'язання повинно
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевказані обставини і той
факт, що відповідач не надав до суду
доказів на підтвердження повної або
часткової сплати ним боргу за послуги
водопостачання та водовідведення в
розмірі 5 111,35 грн., суд вважає, що
позовні вимоги є правомірними,
обґрунтованими, доведеними
матеріалами справи і такими, що
підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керуючись ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої витрати по
сплаті судового збору у даній справі в
розмірі 1827,00 грн. покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 173, 193, ГК України, ст. ст. 6, 509, 525, 526, 530,
626, 627 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43,
44, 49, 69, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (61204, АДРЕСА_2, код ЄДР НОМЕР_2) на
користь Комунального підприємства
"Харківводоканал" (61013, місто Харків,
вулиця Шевченко, будинок 2; р/р в
ПАТ "Мегабанк", МФО 351629, )
5 111,35 грн. заборгованості за спожиті
послуги водопостачання та
водовідведення та 1 827,00 грн. судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони мають
право подати апеляційну скаргу, а
прокурор апеляційне подання протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення через місцевий

Повне рішення складено 14.11.2014 р.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/4610/14