РІШЕННЯ

"03" листопада 2014 р.Справа № 921/1015/14-г/18

Господарський суд Тернопільської
області у складі судді Охотницької
Н.В.

розглянув справу:

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг", вул.
Незалежності, 68а, с. Васильківці,
Гусятинський район, Тернопільська
область

про cтягнення заборгованості в сумі 39
582,28 грн.

За участі представників сторін:

позивача: ОСОБА_2, довіреність №2061 від
02.10.2014 р.;

відповідача: не прибув.

В судовому засіданні учаснику судового
процесу роз'яснено процесуальні права
та обов'язки, передбачені ст. 20, 22, 81-1 ГПК
України. Технічна фіксація судового
процесу не здійснюється.

Суть справи: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернулась до
господарського суду Тернопільської
області з позовом про cтягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" боргу за
поставлений товар в сумі 39 582,28 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що в порушення умов договору
№4959 від 02.01.2014 р. поставки запасних
частин до автомобільної техніки,
відповідач допустив 39 533,54 грн боргу по
оплаті отриманого товару, який із
урахуванням 3% річних в сумі 48,74 грн,
заявлено до стягнення.

Ухвалою господарського суду від 22.09.2014
р. порушено провадження у даній справі
та її розгляд призначено на 06.10.2014р.,
який відкладався на 20.10.2014 р. Крім того,
ухвалою від 20.10.2014 р., у зв'язку з
клопотанням відповідача, розгляд
справи було відкладено на 03.11.2014 р. для
надання сторонам можливості
врегулювати спір в добровільному
порядку.

Представник позивача в судових
засіданнях позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просить суд позов
задоволити. При цьому, згідно
додаткових письмових пояснень
представника ФОП ОСОБА_1 (вх. № 18685 від
20.10.2014 р.), зарахування коштів, сплачених
відповідачем, здійснювалося в порядку
черговості, тобто на погашення
заборгованості за минулі періоди, і
станом на 20.10.2014 р. непогашеним
залишається борг в сумі 39 533,54 грн.

Відповідач відзиву на позов не подав,
його повноважний представник в судові
засідання не прибув, хоча про час і
місце слухання відповідач був
повідомлений належним чином, в порядку
ст.ст. 64, 87 Господарського
процесуального кодексу України, про що
свідчить наявне у справі повідомлення
про вручення поштового відправлення із
датою вручення "24.09.2014 р.".

За таких обставин, зважаючи на те, що
явка представників сторін не
визнавалась судом обов'язковою, а
наявних матеріалів справи достатньо
для прийняття законного та
обґрунтованого рішення, справа
розглядається без участі повноважного
представника відповідача, відповідно
до ст. 75 ГПК України, за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України право
на звернення до господарського суду за
захистом своїх порушених, оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів
мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
і в установленому порядку набули
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності. Майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і не
господарюючими суб'єктами - юридичними
особами на підставі господарських
договорів, є господарсько-договірними
зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179
Господарського кодексу України).

02.01.2013 р. між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, в
подальшому постачальник, та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Мрія - Лізинг", в
подальшому покупець, був укладений
договір поставки запасних частин до
автомобільної техніки №4959 (надалі -
договір), за умовами якого постачальник
зобов'язався поставити та передати у
власність покупцеві запасні частини та
автохімію до автомобільної техніки в
асортименті, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити товар (п.1.1.
договору).

Найменування, одиниці виміру та
загальна кількість товару, що підлягає
поставці за договором, її часткове
співвідношення (асортимент,
номенклатура тощо) визначаються
специфікаціями, що становлять
невід'ємну частину договору (п. 1.2.
договору).

Загальна сума договору складає 1 500 000
грн (п. 3.5. договору).

Згідно розділу 8 договір вважається
укладеним і набирає чинності з моменту
його підписання сторонами та
скріплення печатками сторін, а
закінчується - 31.12.2014 р. Закінчення
строку договору не звільняє сторони
від виконання обов'язків, взятих на
себе даним договором та від
відповідальності за його порушення,
яке мало місце підчас дії цього
договору.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами і у відповідності
із ст. 11 цього кодексу - однією з підстав
виникнення зобов'язань.

Так, між позивачем і відповідачем у
справі виникли зобов'язання з договору
поставки, згідно якого, в силу ст. 712
Цивільного кодексу України, продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або у
інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання
своїх договірних зобов'язань у період з
11.01.2013 р. по 25.10.2013 р. позивачем було
поставлено відповідачу товар, згідно
видаткових накладних, на загальну суму
661 243,20 грн.

Крім того, як вбачається із акту звірки
взаємних розрахунків станом на 06.08.2014
р., який підписаний представниками
сторін без зауважень та заперечень, у
ТОВ ""Мрія-Лізинг" станом на 11.01.2013 р.
існувала заборгованість в сумі 310 241,94
грн.

У свою чергу, відповідачем проведено
оплату на загальну суму 931 951,63 грн., що
підтверджується наявними у справі
копіями банківських виписок по
рахунках ФОП ОСОБА_1

Відповідно до додаткових письмових
пояснень представника позивача (вх.№
18685 від 20.10.2014 р.), зарахування коштів,
сплачених відповідачем, ФОП ОСОБА_1
здійснювалося в порядку черговості,
тобто на погашення заборгованості за
минулі періоди, і станом на 20.10.2014 р.
непогашеним залишається борг в сумі 39
533,54 грн.

Згідно розділу 3 Умови розрахунків
передбачено, що розрахунки за
договором здійснюються шляхом
банківського переказу грошових коштів
в національній валюті. Оплата товару
здійснюється наступним чином: 100 %
вартості отриманого товару
оплачується через 45 банківських днів
від дати поставки кожної окремої
партії товару.

Однак, відповідачем не дотримані
погоджені сторонами строки оплати
придбаного товару в повному обсязі, у
зв'язку з чим частково неоплаченим
залишається товар, що поставлений
згідно видаткової накладної №249 від
03.08.2013 р. на суму 3 800 грн та повністю
неоплаченим залишається товар, що
поставлений згідно видаткових
накладних №250 від 05.08.2013 р. на суму 9 020
грн, №251 від 05.08.2013 р. на суму 410 грн, №252
від 07.08.2013 р. на суму 3 200 грн, №253 від
08.08.2013 р. на суму 2 950 грн, №254 від 09.08.2013 р.
на суму 3 295 грн, №255 від 03.08.2013 р. на суму 3
000 грн, №256 від 13.08.2013 р. на суму 180 грн,
№257 від 15.08.2013 р. на суму 819,20 грн, №258 від
02.09.2013 р. на суму 470 грн, №259 від 04.10.2013 р.
на суму 2 663 грн, №260 від 05.10.2013 р. на суму
210 грн, №261 від 15.10.2013 р. на суму 30 грн, №262
від 16.10.2013 р. на суму 310 грн, №263 від 25.10.2013
р. на суму 11 935 грн, належним чином
завірені копії яких знаходяться в
матеріалах справи.

З метою досудового врегулювання спору
позивачем направлено відповідачу
претензію №1 від 18.08.2014 р. про
добровільне погашення дебіторської
заборгованості у строк до 01.09.2014 р.
шляхом перерахування коштів на
банківських рахунок ФОП ОСОБА_1 за
вказаними реквізитами. Однак,
зазначена претензія залишена
товариством з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" без
відповіді та задоволення.

У відповідності до ст. 509 Цивільного
кодексу України, ст. 173 Господарського
кодексу України, в силу господарського
зобов'язання, яке виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання, один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи управлінсько -
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати
інформацію тощо), або утриматися від
певних дій, а інший суб'єкт (управнена
сторона, у тому числі кредитор) має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до положень статей 525, 526, 530
Цивільного кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору, у
встановлений строк (термін) його
виконання та вимог цього кодексу, інших
активів цивільного законодавства,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу (ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, всупереч умов договору
поставки запасних частин до
автомобільної техніки №4959 від 02.01.2013
р. та вимог діючого законодавства, свої
зобов'язання по оплаті вартості
поставленого товару відповідач не
виконав, а відтак, суд визнає позовні
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача основної заборгованості
за договором в сумі 39 533,54 грн
правомірними, обґрунтованими та
такими, що підлягають до задоволення.

В силу ч. 2 ст. 20 ГК України захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється, зокрема,
шляхом застосування до особи, яка
порушила право, штрафних санкцій, а
також іншими способами, передбаченими
законом.

До інших способів відносяться
передбачені ст. 625 ЦК України
інфляційні втрати та річні, як плата по
грошовому зобов'язанню, правова
природа яких є самостійним способом
захисту прав і забезпечення виконання
зобов'язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно поданого позивачем розрахунку
відповідачу за період з 01.09.2014 р. по
15.09.2014 р. нараховано 48,74 грн 3% річних.

Розглянувши та перевіривши
представлений позивачем розрахунок 3%
річних, з огляду на несвоєчасне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань за договором поставки
запасних частин до автомобільної
техніки №4959 від 02.01.2013 р., суд вважає
вимоги позивача про стягнення 48,74 грн 3%
річних обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволення.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному порядку встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень.

У зв'язку з наведеним, позовні вимоги як
обґрунтовано заявлені, не заперечені
належними доказами відповідачем у
справі, підлягають до задоволення.

Судові витрати, в силу ст. 49 ГПК України,
покладаються судом на відповідача у
справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
1, 2, 4, 12, 32-34, 43, 44, 49, 82-85, 115 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Мрія-Лізинг" (вул.
Незалежності, 68а, с. Васильківці,
Гусятинський район, Тернопільська
область, код 35855770 ) на користь фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_1 ):

- 39 533 (тридцять дев'ять тисяч п'ятсот
тридцять три) грн. 54 коп.
заборгованості;

- 48 (сорок вісім) грн 74 коп. 3% річних;

- 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн судового збору.

3. Наказ видати стягувачеві після
набрання судовим рішенням законної
сили.

Сторони у справі, прокурор, треті
особи, особи, які не брали участь у
справі, якщо господарський суд вирішив
питання про їх права та обов'язки, мають
право подати апеляційну скаргу на
рішення місцевого господарського суду,
яке не набрало законної сили протягом
десяти днів з дня його підписання 06.11.2014
р. через місцевий господарський суд.

Суддя
Н.В. Охотницька