м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/7403/14 18.11.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілатанмед»
до Департаменту охорони здоров'я
Київської обласної державної
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
Головне управління Державної
казначейської служби України у
про стягнення 6 687 443,34 грн.
Головуючий суддя Ващенко
Судді: Смирнова
Представники учасників судового
від позивача: Кузьменко С.М.
представник за довіреністю № б/н від
від відповідача: Тимошенко О.В.
представник за довіреністю № б/н від
від третьої особи: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ілатанмед» (далі -
позивач) звернулось з позовом до
Департаменту охорони здоров'я
Київської обласної державної
адміністрації (далі - відповідач) про
стягнення 6 227 461,60 грн. (з яких: 5 223 000,00
грн. - основний борг, 188 028,00 грн. -
інфляційні втрати; 218 936,71 грн. - три
проценти річних, 1 049 415,13 грн. - пеня), у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
про закупівлю обладнання за державні
кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.04.2014 р. порушено провадження
у справі № 910/7403/14 та призначено її до
розгляду на 27.05.2014 р.; зобов'язано сторін
надати суду певні документи.
Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 27.05.2014 р. та 12.06.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України розгляд
даної справи відкладався на 12.06.2014 р. та
24.06.2014 р.

В судовому засіданні 24.06.2014 р. суд
дійшов висновку про призначення
колегіального розгляду справи №
910/7403/14, про що прийняв відповідну
ухвалу.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва від 24.06.2014 р.
визначений склад колегії суддів в
даній справі: головуючий суддя Ващенко
Т.М., судді: Отрош І.М., Смирнова Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.06.2014 р. вказаною колегією
суддів прийнято дану справу до
провадження та призначено її до
розгляду на 29.07.2014 р.

Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
29.07.2014 р., в зв'язку з перебуванням судді
Ващенко Т.М. у відпустці справу № 910/7403/14
передано на розгляд колегії у складі:
головуючий суддя Смирнова Ю.М., суддя
Літвінова М.Є., суддя Гумега О.В., які
ухвалою від 24.06.2014 р. прийняли дану
справу до свого провадження та
призначили її до розгляду.

Розпорядженням Заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
30.07.2014 р., в зв'язку з виходом судді
Ващенко Т.М. з відпустки, справу №
910/7403/14 передано на розгляд колегії у
складі: головуючий суддя: Ващенко Т.М.,
суддя Літвінова М.Є., суддя Смирнова Ю.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 р. вказаною колегією
суддів прийнято дану справу до свого
провадження.

Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
23.09.2014 р., справу № 910/7403/14 передано на
розгляд колегії суддів у складі:
головуючий суддя Ващенко Т.М., суддя
Смирнова Ю.М., суддя Гумега О.В., які
ухвалою від 24.09.2014 р. прийняли справу №
910/7403/14 до свого провадження; розгляд
справи № 910/7403/14 призначили на 18.11.2014 р.

13.11.2014 р. через відділ діловодства
господарського суду від позивача
надійшла заява про збільшення розміру
позовних вимог, у відповідності до якої
позивач просить суд стягнути з
відповідача 6 687 443,34 грн. заборгованості
(з яких: 5 223 000,00 грн. - основний борг, 950
586,00 грн. - інфляційні втрати; 318 531,45 грн. -
три проценти річних, 195 325,89 грн. - пеня), у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
про закупівлю обладнання за державні
кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Дану заяву прийнято судом, внаслідок
чого має місце нова ціна позову,
виходячи з якої вирішується спір.

Вказане також викладено в п. 17
інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/2351
від 20.10.2006 р. "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році та
в I півріччі 2006 року" та п. 3.10 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції».

Представник позивача в судовому
засіданні 18.11.2014 року підтримав
збільшені позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні 18.11.2014 року позовні вимоги
визнав частково щодо стягнення суми
основного боргу, у решті позовних вимог
просив відмовити.

Представник третьої особи у призначене
судове засідання не з'явився, про
причини неявки суду не повідомив, про
час та місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Враховуючи, що матеріали справи
містять докази належного повідомлення
третьої особи про час та місце судового
засідання та про наслідки ненадання
нею витребуваних судом документів, то
за таких обставин суд приходить до
висновку про можливість розгляду
справи на підставі ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними матеріалами без участі
представника вищезазначеного учасника
судового процесу.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі № 910/910/7403/14.

В судовому засіданні 18.11.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Головним управлінням охорони
здоров'я Київської
облдержадміністрації, яке в подальшому
(згідно додаткової угоди до договору №
08-10/12 від 08.10.2012 р.) було замінено на
Департамент охорони здоров'я Київської
обласної державної адміністрації
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Ілатанмед»
(постачальник) було укладено договір
про закупівлю обладнання за державні
кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р. (надалі -
договір), відповідно до умов якого
постачальник зобов'язується у 2012 році
поставити замовникові обладнання,
зазначене в специфікації до договору
(додаток № 1), провести
пусконалагоджувальні роботи
обладнання і навчання медичного
персоналу методам роботи з медичним
обладнанням в місцях поставки, а
замовник - прийняти і оплатити таке
обладнання (надалі - обладнання):
устаткування медичне, хірургічне та
ортопедичне. Код групи товару за
Державним класифікатором продукції та
послуг ДК 016-97:33.10.1.

Умови договору свідчать про те, що за
своєю правовою природою вищевказаний
договір є договором поставки.

У відповідності до частин 1 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в
інших цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з пунктами 1.2. і 1.3. договору,
кількість обладнання: відповідно до
специфікації (додаток № 1); загальні
обсяги та сума договору підлягають
зменшенню у разі зменшення бюджетних
призначень, у тому числі під час
уточнення показників Державного
бюджету України на 2012 рік, а також у
випадку обмеження або припинення
бюджетного фінансування та
узгодженого зменшення сторонами
договору ціни договору про закупівлю.

Відповідно до п. 1.3. договору, у разі,
якщо ціна обладнання сформована з
перевищенням граничних надбавок
(націнок), встановлених постановою
Кабінету Міністрів України від 17.10.2008 р.
№ 955 «Про заходи щодо стабілізації
цін на лікарські засоби і вироби
медичного призначення», учасник
зобов'язується скоригувати ціну
обладнання в установлених постановою
межах.

Пунктом 3.1. договору визначено, що сума
цього договору становить 5 223 000,00 грн.
При цьому, обладнання не
оподатковується ПДВ згідно пп. 197.1.27 п.
197.1. ст. 197 розділу V Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VІ із
змінами та доповненнями; сума цього
договору може бути зменшена за
взаємною згодою сторін (п. 3.2. та 3.3.
договору).

Згідно з п. п. 4.1. та 4.2. договору, оплата
здійснюється шляхом 100 % попередньої
оплати, відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 р.
№ 1404 на підставі рахунку, виставленого
постачальником. Постачальник
поставляє товар до
лікувально-профілактичних закладів
Київської області відповідно до заявки
замовника. Грошові зобов'язання
замовника перед постачальником
вважаються виконаними з моменту
надходження на рахунок постачальника
грошових коштів замовника.

Пунктами 5.1. - 5.3. договору встановлено,
що термін поставки - до 28.12.2012 р.;
поставка обладнання здійснюється на
підставі заявок замовника протягом 5
(п'яти) календарних днів з моменту
отримання заявки замовника, але не
пізніше 70 днів з моменту попередньої
плати; постачальник зобов'язаний
звітувати замовнику про здійснення
поставки шляхом надання оригіналу
видаткової накладної (1 прим.); місце
поставки обладнання:
лкувально-профілактичні заклади
Київської області.

Відповідно до п. 6.1.1. договору, замовник
зобов'язаний своєчасно та в повному
обсязі провести оплату відповідно до п.
4.1 договору.

За приписами пункту 6.1.2., замовник
зобов'язаний приймати поставлене
обладнання по кількості відповідно до
товарно-супровідних документів, по
якості - відповідно до документів, що
засвідчують його якість згідно пунктом
2 цього договору та згідно з
медико-технічними вимогами,
визначеними у документації конкурсних
торгів.

Згідно з п. 6.1.3. договору, при виникненні
претензій щодо некомплектності, чи
якості обладнання замовник
зобов'язаний скласти дефектний акт
відповідною комісією у складі
представників постачальника,
замовника та одержувача обладнання.

У відповідності до п. 7.1. договору, у
разі невиконання або неналежного
виконання своїх зобов'язань за
договором сторони несуть
відповідальність, передбачену
законами та цим договором.

Пунктом 10.1. договору обумовлено, що цей
договір набуває чинності з моменту
його підписання представниками сторін
та діє до 31.12.2012 р., але в будь-якому
випадку до повного його виконання.

Позивач пояснив суду, що на виконання
взятих на себе зобов'язань за договором
ним поставлено обладнання, у
відповідності до видаткових накладних
№ СФ-00128 від 02.11.2012 р., № СФ-00129 від 02.11.2012
р.; № СФ-00130 від 02.11.2012 р.; № СФ-00131 від
02.11.2012 р.; № СФ-00132 від 02.11.2012 р.; № СФ-00192
від 25.12.2012 р. (видаткові накладні, згідно
п. 5.2. договору, є документами, які
підтверджують поставку обладнання).

Факт отримання товару підтверджується
довіреностями № 0275 від 02.11.2012 р. на ім'я
Серватюк Г.О., № 0274 від 02.11.2012 р. на ім'я
Драбинко О.М., № 0272 від 02.11.2012 р. на ім'я
Вовка А.Г., № 0273 від 02.11.2012 р. на ім'я
Майбороди В.П., № 0276 від 02.11.2012 р. на ім'я
Дідик Л.К., № 0288 від 25.12.2012 р. на ім'я
Куліковського В.Ю., а також актами
здавання-приймання медичного
обладнання від 02 листопада та 25 грудня
2012 року.

Щодо якості та кількості поставленого
обладнання відповідачем жодних
заперечень на адресу позивача не було
надіслано.

Відповідач повинен був здійснити
оплату шляхом 100 % попередньої оплати,
на підставі рахунку-фактури № СФ-00086
від 30.10.2012 р., виставленого позивачем, що
передбачено п. 4.1. договору.

Однак, станом на день звернення
позивача з даним позовом до суду
вищевказане зобов'язання щодо оплати
поставленого обладнання відповідачем
не було здійснено.

За таких обставин, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Ілатанмед» звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовом
до Департаменту охорони здоров'я
Київської обласної державної
адміністрації про стягнення 6 227 461,60
грн. (з яких: 5 223 000,00 грн. - основний борг,
188 028,00 грн. - інфляційні втрати; 218 936,71
грн. - три проценти річних, 1 049 415,13 грн. -
пеня), у зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
про закупівлю обладнання за державні
кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р.

Оскільки 13.11.2014 р. судом було прийнято
заяву позивача про збільшення позовних
вимог, у відповідності до якої позивач
просить суд стягнути з відповідача 6 687
443,34 грн. заборгованості (з яких: 5 223 000,00
грн. - основний борг, 950 586,00 грн. -
інфляційні втрати; 318 531,45 грн. - три
проценти річних, 195 325,89 грн. - пеня), у
зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем зобов'язань за договором
про закупівлю обладнання за державні
кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р., то , у
вирішенні спору має місце нова ціна
позову - 6 687 443,34 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Згідно зі ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства та організації мають
право звертатися до господарського
суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів.

Позивачем належним чином доведене
порушення його прав зі сторони
відповідача.

При цьому варто відзначити, що
обмеження заявників у праві на судовий
захист шляхом відмови у задоволенні
позову за відсутності доказів
попереднього їх звернення до сторони з
вимогами, оформленими в інший спосіб,
ніж позов (відмінними від нього),
фактично призводить до порушення
принципів верховенства права,
доступності судового захисту,
суперечить положенням частини другої
статті 124 Конституції України та
позиції Конституційного Суду України в
рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у
справі за конституційним зверненням
щодо офіційного тлумачення положень
частини другої статті 124 Конституції
України (справа про досудове
врегулювання спорів), згідно з якою
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур є правом, а не
обов'язком особи, яка потребує такого
захисту (аналогічна правова позиція
викладена у постанові Верховного Суду
України від 28.11.2011 року у справі №
43/308-10).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

З наданих позивачем доказів
вбачається, що позивач виконав
належним чином свої зобов'язання за
договором про закупівлю обладнання за
державні кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р., тоді
як відповідач свої зобов'язання щодо
оплати отриманого обладнання за даним
договором не виконав належним чином.

Відповідач визнав позовні вимоги в
частині основного боргу.

За таких обставин, враховуючи те, що
наявні у справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача щодо
стягнення 5 223 000,00 грн. основного боргу,
а відповідач визнав позовні вимоги в
цій частині, то позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ілатанмед» щодо стягнення з
Департаменту охорони здоров'я
Київської обласної державної
адміністрації суми основного боргу за
договором про закупівлю обладнання за
державні кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р. у
розмірі 5 223 000,00 грн., визнається судом
таким, що підлягає задоволенню.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ілатанмед» просить
суд також стягнути з відповідача 318 531,45
грн. інфляційних нарахувань за період з
листопада 2012 року до жовтня 2014 року та
950 586,00 грн. трьох відсотків річних за
період з 07.11.2012 р. до 18.11.2014 р., у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором
про закупівлю обладнання за державні
кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Індекс інфляції є щомісячним
показником знецінення грошових коштів
і розраховується він не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць. За
таких обставин застосовувати індекс
інфляції у випадку, коли борг виник у
певному місяці і в тому же місяці був
погашений, - підстави відсутні. Крім
того, при розрахунку інфляційних
нарахувань мають бути враховані
рекомендації, викладені в листі
Верховного Суду України від 03.04.1997 р. №
62-97р «Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ», згідно з якими
при застосування індексу інфляції слід
умовно вважати, що сума, внесена за
період з 1 до 15 числа відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з врахуванням травня, а якщо з
16 до 31 числа, то розрахунок починається
за наступного місяця - червня.

Індекс інфляції є статистичною
інформацією, яка щомісячно надається
Держкомстатом та публікується в газеті
«Урядовий кур'єр» та на офіційному
веб-сайті Державного комітету
статистики України (http://www. ukrstat.gov.ua).

Вимагати сплати суми боргу з
врахуванням індексу інфляції є правом
кредитора, яке він може реалізувати, а
може від нього відмовитися. Якщо
кредитор приймає рішення вимагати
сплати суми боргу з врахуванням
індексу інфляції, він має враховувати
індекс інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення незалежно від того, чи був
в якійсь період індекс інфляції менше
одиниці (тобто мала місце не інфляція, а
дефляція), а отже, сума боргу в цьому
періоді зменшується.

Враховуючи наведене, оскільки
матеріалами справи підтверджується
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання за договором
про закупівлю обладнання за державні
кошти № 08-10/12 від 08.10.2012 р., то з нього, на
підставі статті 625 Цивільного кодексу
України, за розрахунком позивача,
перевіреним судом, підлягають
стягненню 318 531,45 грн. інфляційних
нарахувань за період з листопада 2012
року до жовтня 2014 року та 950 586,00 грн.
трьох відсотків річних за період з
07.11.2012 р. до 18.11.2014 р.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача за порушення грошового
зобов'язання за договором про
закупівлю обладнання за державні кошти
№ 08-10/12 від 08.10.2012 р. за період з 07.11.2012 р.
до 07.05.2013 р. пеню в розмірі 195 325,89 грн.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України, у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення в
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції.

Статтею 230 Господарського кодексу
України встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу
України визначає, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до
боржника відповідальності у вигляді
стягнення пені, вона має бути
передбачена законом або договором.

У відповідності до п. 7.1. договору, у
разі невиконання або неналежного
виконання своїх зобов'язань за
договором сторони несуть
відповідальність, передбачену
законами та цим договором.

Відповідно до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями,
розмір пені не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період за який нараховується
пеня.

Згідно з частиною 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оскільки за умовами договору про
закупівлю обладнання за державні кошти
№ 08-10/12 від 08.10.2012 р. не передбачена пеня
за порушення замовником грошового
зобов'язання щодо оплати отриманого
обладнання, то господарський суд у
задоволенні позовної вимоги в частині
стягнення з відповідача за період з
07.11.2012 р. до 07.05.2013 р. пені в розмірі 195 325,89
грн., відмовляє.

Враховуючи вищенаведене, позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілатанмед» до
Департаменту охорони здоров'я
Київської обласної державної
адміністрації підлягають задоволенню
частково.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на сторін пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту охорони
здоров'я Київської обласної державної
адміністрації (04053, м. Київ, вул. Артема,
45, 8) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ілатанмед» (03680, м.
Київ, вул. академіка Глушкова, 40, корпус
5, офіс 716, ) 5 223 000 (п'ять
мільйонів двісті двадцять три тисячі)
грн. 00 коп. основного боргу, 950 586
(дев'ятсот п'ятдесят тисяч п'ятсот
вісімдесят шість) грн. 00 коп.
інфляційних втрат, 318 531 (триста
вісімнадцять тисяч п'ятсот тридцять
одну) грн. 45 коп. трьох відсотків річних
та 70 945 (сімдесят тисяч дев'ятсот сорок
п'ять) грн. 49 коп. витрат по сплаті
судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 21.11.2014 р.

Головуючий суддя
Ващенко Т.М.

Судді:
Смирнова Ю.М.

Гумега О.В.