ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.11.14р. Справа № 904/8496/14

За позовом фізичної особи-підприємця
Опицко Алли Федорівни, м.Марганець,
Дніпропетровська область

до Марганецького міського
комунального підприємства "ЖИТЛОВЕ
ГОСПОДАРСТВО", м.Марганець,
Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Петренко І.В.

Секретар судового засідання
Пономарьов Є.О.

Представники:

від позивача: представник Буряк К.Г. -
довіреність № б/н від 25.09.14р.;

від відповідача: представник Костенко
В.В. - довіреність № 296 від 04.11.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Опицко Алла
Федорівна, м.Марганець,
Дніпропетровська область (далі по
тексту - позивач) звернулася до
господарського суду з позовною заявою
до Марганецького міського
комунального підприємства "Житлове
господарство", м.Марганець,
Дніпропетровська область (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
37390,70грн. (з яких 28671,31грн. - основна
заборгованість; 2900,36грн. - пеня; 669,33грн. -
три відсотки річних; 3322,70грн. -
інфляційні втрати). Судові витрати по
справі позивач просив суд стягнути з
відповідача.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №б/н від 29.10.14р. ухвалою
суду від 31.10.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 20.11.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
Господарського процесуального кодексу
України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64
Господарського процесуального кодексу
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 11.11.14р. з
відміткою представника позивача про
отримання ухвали суду 07.11.14р. та явкою
представника в судове засідання.

Відповідач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке повернулося на
адресу господарського суду 14.11.14р. з
відміткою представника відповідача
про отримання ухвали суду 12.11.14р. та
явкою представника в судове засідання.

20.11.14р. повноважний представник
позивача в судовому засіданні позовні
вимоги підтримав та наполягав на їх
задоволенні в повному обсязі.

Повноважний представник відповідача в
судовому засіданні проти позову не
заперечував, заявлену суму
заборгованості визнав, просив суд
розстрочити або відстрочити виконання
рішення на три місяці.

Повноважний представник позивача в
судовому засіданні проти розстрочення
виконання рішення заперечує, проти
відстрочення не заперечує.

В судовому засіданні оглянуто всі
оригінали первинних документів на
підставі яких виник спір.

Суд розглянув справу за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
20.11.14р. в порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважних представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2012р. між фізичною
особою-підприємцем Опицко Аллою
Федорівною (далі по тексту - позивач,
виконавець) та Марганецьким міським
комунальним підприємством "Житлове
господарство" (далі по тексту -
відповідач, замовник) укладено договір
№2112 (далі по тексту - договір), метою
якого є контроль кладовищ (у тому числі
закритих) на предмет незаконного
захоронення. Приведення в законне
русло договірних відносин. Якісне
обслуговування населення в сфері
ритуальних послуг. Контроль за
благоустроєм кладовищ.

Відповідно до пункту 1 замовник
поручає, а виконавець приймає на себе
зобов'язання по наданню комплексу
послуг з обслуговування та благоустрою
міських кладовищ м.Марганець, міських
пам'ятників та меморіальних дошок.
Контроль закритих кладовищ на предмет
незаконного захоронення та інших
послуг. Для досягнення мети договору
замовник сприяє виконавцю.

Пунктом 2.1 договору визначено, що
виконавець приймає на себе
зобов'язання з надання комплексу
послуг замовнику та населенню (на
мінімальний перелік послуг виконавець
використовує тарифи затверджені для
замовника): вивіз безрідних та одиноких
громадян до моргу, захоронення
безрідних та одиноких громадян,
копання могил ручним способом та
поховання померлого, прийом плати за
послуги надані населенню, распушення
ґрунту ручним способом, виброс ґрунту
на бровку, зачистка поверхні дна та
стін могили, опускання гроба з тілом
померлого в могилу, закопування могили
з оформленням намогильного напису,
установлення реєстраційної таблички,
одноразове прибирання території
могили, оформлення намогильного напису
вінками та квітами), зачистка поверхні
дна та стін могили після копання могили
механічним способом, підсипка
просівшої могили з підвозом ґрунту
тачками, формування намогильного
напису рослинного ґрунту з
встановленням форми, уплотненням та
підвозом ґрунту тачками, сприяння в
відводі участків для захоронення та
планування площі, постійне здійснення
контролю з недопущення
несанкціонованих (самовільних)
захоронень на кладовищах (в тому числі
закритих), обслуговування та
благоустрій територій міських
кладовищ (прибирання та організація
вивозу сміття, організація спилу
старих дерев та зелених насаджень та
інше), обслуговування міських
пам'ятників та меморіальних дошок та
інших супутніх послуг.

Пунктом 2.2 договору визначено, що в
рамках наданих послуг виконавець
зобов'язується:

- надати кваліфікований персонал для
надання комплексу послуг (підпункт 2.2.1
договору);

- забезпечити співробітників технікою
та інвентарем, необхідним для надання
комплексу послуг, передбачених
договором (підпункт 2.2.2 договору);

- при необхідності забезпечити
отримання всіх необхідних дозволів та
узгоджень для надання комплексу
послуг, наданих договором (підпункт 2.2.3
договору).

Пунктом 2.3 договору визначено, що
виконавець бере на себе зобов'язання з
укладення договорів - замовлення на
захоронення з особою, яка зобов'язалася
поховати померлого, при цьому
щомісячно надавати замовнику
інформацію про кількість укладених
договорів - замовлень на захоронення
підтверджується документально.

Надання послуг виконавця щомісячно
документується відповідними актами
надання послуг, підписуваними
сторонами. Акти щомісячно надаються
виконавцем замовнику до "05" числа
місяця, наступного за звітним. Не
пізніше "10" числа місяця, наступного за
розрахунковим. Акти повинні бути
підписані замовником або повинні бути
надані мотивовані заперечення.

Розділ 3 договору визначає обов'язки
замовника, серед яких зокрема є
зобов'язання оплачувати послуги в
розмірах та в строки, передбачені
розділом 4 даного договору.

Пунктом 4.1 договору визначено, що
замовник оплачує лише ті послуги, які
були попередньо замовлені та оформлені
додатковими угодами до цього договору.
Оплата послуг виконавця по даному
договору здійснюється в наступному
порядку: вартість фактично наданих
послуг щомісячно визначається на
підставі актів наданих послуг та
підлягає оплаті шляхом перерахування
на поточний рахунок виконавця не
пізніше "15" числа місяця, наступного за
звітним.

За узгодженням між сторонами послуги
виконавця можуть бути оплачені авансом
згідно виставленого виконавцем
рахунку з наступним їх коригуванням на
підставі актів наданих послуг (пункт 4.2
договору).

Відповідно з пунктом 5.1 договору у
випадку невиконання, неповного або
неналежного виконання своїх
зобов'язань по даному договору, винна
сторона відшкодовує контрагенту
понесені останнім збитки.

Згідно з пунктом 5.2 договору у випадку
прострочення замовником оплати послуг
виконавця згідно даного договору,
замовник виплачує на користь виконавця
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного Банку України
діючої на момент прострочки,
нараховану на прострочену суму, за
кожен день прострочки. При цьому строк
нарахування пені та строк позовної
давності по її стягненню складає 3 роки.

Даний договір вступає в силу з дати
його підписання та діє до 31.12.2012 року.
Якщо не менш ніж за 14 днів до закінчення
договору не одна зі сторін не виявить
бажання припинити данні відносини,
договір вважається пролонгованим на
три місяці (пункт 8.5 договору).

04.04.2012 року між сторонами підписано
Додаткову угоду №1 в якій сторони
узгодили внести в договір пункт 4.4 в
наступній редакції:

"Замовник оплачує виконавцю вивіз
безрідних та одиноких громадян в морг,
їх захоронення використовуючи тарифи
затверджені замовником".

05.04.2012 року між сторонами підписано
Додаткову угоду №2.

На виконання умов укладеного між
сторонами договору позивач надав, а
відповідач прийняв послуги на загальну
суму 34471,31грн., що підтверджується
долученими до матеріалів справи актами
приймання виконаних робіт, а саме:

- Акт №1 приймання виконаних робіт за
травень 2012 року на суму 3279,92грн. (а.с.12);

- Акт №1/12 приймання виконаних робіт за
травень 2012 року на суму 3544,94грн. (а.с.13);

- Акт №2 приймання виконаних робіт за
липень 2012 року на суму 468,56грн. (а.с.14);

- Акт №1 приймання виконаних робіт за
травень 2013 року на суму 2342,80грн. (а.с.15);

- Акт №1/13 приймання виконаних робіт за
травень 2013 року на суму 2025,68грн. (а.с.16);

- Акт №2 приймання виконаних робіт за
червень 2013 року на суму 468,56грн. (а.с.17);

- Акт №3 приймання виконаних робіт за
липень 2013 року на суму 1874,24грн. (а.с.18);

- Акт №2/13 приймання виконаних робіт за
липень 2013 року на суму 1519,26грн. (а.с.19);

- Акт №3/13 приймання виконаних робіт за
серпень 2013 року на суму 506,42грн. (а.с.20);

- Акт №4 приймання виконаних робіт за
листопад 2013 року на суму 1405,68грн. (а.с.21);

- Акт №4/13 приймання виконаних робіт за
листопад 2013 року на суму 506,42грн. (а.с.22);

- Акт №1/14 приймання виконаних робіт за
лютий-березень 2014 року на суму 4578,03грн.
(а.с.23);

- Акт №1 приймання виконаних робіт за
лютий-березень 2014 року на суму 5734,80грн.
(а.с.24);

- Акт приймання-передачі від 01.03.2014 року
на суму 6216,00грн. (а.с.25).

Відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань вчасно за отримані від
позивача послуги розрахувався лише
частково, у зв'язку з чим у відповідача
перед позивачем залишився борг у
розмірі 28671,31грн., що і стало підставою
звернення позивача до суду з даною
позовною заявою.

Відповідач в залі судового засідання
заборгованість перед позивачем у
розмірі 28671,31грн. визнав.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем та
відповідачем на вимогу суду в судове
засідання та заслухавши повноважних
представників сторін в судовому
засіданні, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення з
відповідача на користь позивача
28671,31грн. основного боргу, слід визнати
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

З огляду на положення пункту 4.1
договору, строк оплати послуг за
спірний період (з травня 2012 року по
березень 2014 року) є таким, що настав.

Дії відповідача про визнання боргу не
суперечать законодавству та не
порушують прав і охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Господарський суд вважає, що
відповідач визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача,
оскільки до дій які свідчать про
визнання боргу можуть відноситися
часткове погашення самим боржником
основного боргу (а.с.26-27) та підписання
акту звірки станом на 17.11.2014 року.

Доказів оплати послуг в сумі 28671,31грн.
відповідач не надав, доводи позивача,
наведені в обґрунтування позову,
належними доказами не спростував.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку ( ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу
України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Як зазначено в ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського
кодексу України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 231 Господарського
кодексу України визначено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір не
передбачено законом або договором.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України, передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктом 2.5. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. за № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" визначено, що
щодо пені за порушення грошових
зобов'язань застосовується припис
частини шостої статті 232 ГК України.
Даним приписом передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане; законом або укладеним
сторонами договором може бути
передбачено більшу або меншу
тривалість цього періоду. Його перебіг
починається з дня, наступного за
останнім днем, у який зобов'язання мало
бути виконане, і початок такого
перебігу не може бути змінений за
згодою сторін.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що у
випадку прострочення замовником
оплати послуг виконавця згідно даного
договору, замовник виплачує на користь
виконавця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України діючої на момент прострочки,
нараховану на прострочену суму, за
кожен день прострочки. При цьому строк
нарахування пені та строк позовної
давності по її стягненню складає 3 роки.

Перевіривши розрахунок пені
здійснений позивачем господарський
суд визнав його вірним, а вимогу про
стягнення пені за загальний період з 16
червня 2012 року по 31 серпень 2014 року (по
кожному акту окремо) у сумі 2900,36грн.
такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох
відсотків річних та інфляційних втрат
здійснений позивачем за загальний
період з 16 червня 2012 року по 31 серпень
2014 року (по кожному акту окремо)
господарський суд визнав їх вірними, а
вимоги про стягнення 669,33грн. трьох
відсотків річних та 3322,70грн.
інфляційних втрат такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно ст.49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

З урахуванням положень ст.49
Господарського процесуального кодексу
України стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір у
розмірі 1827,00грн.

Щодо клопотання відповідача про
відстрочку виконання рішення суду на
три місяці.

Відповідно до п.7.1.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.12р. за № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України",
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом. Наприклад, відстрочка може
надаватись за рішенням, у якому
господарським судом визначено певний
строк звільнення приміщення,
повернення майна тощо.

Загальновідомою обставиною є
наявність в економіці держави
інфляційних процесів та економічної
кризи, тому господарський суд
враховуючи позиції сторін та приймаючи
до уваги економічні інтереси позивача
і відповідача визнає можливість
частково задовольнити клопотання
відповідача. Господарський суд звертає
увагу, що в неналежному виконанні
відповідачем умов укладеного між
сторонами договору відсутня вина
позивача, а зазначена заборгованість
утворилася внаслідок господарської
діяльності самого відповідача, у
зв'язку з чим враховуючи матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи господарський суд прийняв
рішення відстрочити виконання рішення
суду на два місяці.

Керуючись ст.ст.1,3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", ст.ст.
525, 526, 509, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 629, 901, 903
Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174,
193, 218, 231, 232 Господарського кодексу
України, ст.ст. 1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, 82-85,
115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Марганецького міського
комунального підприємства "Житлове
господарство" (53400, Дніпропетровська
область, м.Марганець, вул.Центральна, 49;
ідентифікаційний код 32944252) на користь
фізичної особи-підприємця Опицко Алли
Федорівни (53400, Дніпропетровська
область, м.Марганець, вул.Маяковського,
буд.7 кв.58; індивідуальний
ідентифікаційний номер ) 28671,31грн.
(двадцять вісім тисяч шістсот сімдесят
одна грн. 31 коп.) - основна
заборгованість; 2900,36грн. (дві тисячі
дев'ятсот грн. 36 коп.) - пеня; 669,33грн.
(шістсот шістдесят дев'ять грн. 33 коп.) -
три відсотки річних; 3322,70грн. (три
тисячі триста двадцять дві грн. 70 коп.) -
інфляційні втрати; 1827,00грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) -
судовий збір, видати наказ.

Відстрочити виконання рішення суду на 2
(два) місяці, тобто до 20.01.2015 року.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

25.11.2014р.

Суддя І.В. Петренко