м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/6568/14 10.11.14
За позовомЗакритого акціонерного
товариства «Центрбудінвест»до1.
Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Київ Анімейшн» 2.
Акціонерної компанії з обмеженою
відповідальністю «Сімолтана
Інвестментс Лтд» (Simoltana Investments Ltd.) 3.
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс» 4.
Головного управління юстиції в місті
Києві в особі Відділу державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Шевченківського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції в місті
Києвіпровизнання недійсним договору
купівлі-продажу корпоративних прав та
визнання права власності Судді
Васильченко Т.В. (головуючий)
в присутності представників сторін:
від позивача Виговський О.І.,
довіреність б/н від 24.04.2014; Соловйов Є.О.,
довіреність б/н від 16.10.2014;від
відповідача-1не з'явилися;від
відповідача-2не з'явилися;від
відповідача-3Ляшенко А.В., довіреність
б/н від 01.05.2014;від відповідача-4не
з'явилися. Суть спору: Закрите
акціонерне товариство
«Центрбудінвест» звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Київ Анімейшн»,
Акціонерної компанії з обмеженою
відповідальністю «Сімолтана
Інвестментс Лтд.» (Simoltana Investments Ltd),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
(далі - товариство) про визнання
недійсним договору № 22/07-08 від 22.07.2008
купівлі-продажу корпоративних прав;
визнання права власності на частку в
статутному капіталі товариства;
визнання позивача єдиним учасником
товариства; визнання недійсними рішень
загальних зборів учасників товариства,
визнання недійсними змін до статуту
товариства, скасування державної
реєстрації змін до статуту товариства,
скасування всіх реєстраційних дій та
записів в ЄДР стосовно товариства,
проведені державним реєстратором
після 12.01.2010, зобов'язання товариства
вжити заходів до приведення статуту та
відомостей ЄДР у відповідність до
прийнятого судового рішення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
договір № 22/07-08 від 22.07.2008
купівлі-продажу корпоративних прав не
відповідає вимогам ч. 3 ст. 147 Цивільного
кодексу України, ч. 4 ст. 53 Закону
України «Про господарські товариства»,
оскільки частка в статутному капіталі
товариства була відчужена до її повної
сплати учасником товариства та від
імені позивача, як продавця, договір
укладено головою правління з
порушенням положень п. 12.5.26 Статуту ЗАТ
«Центрбудінвест», без отримання згоди
Наглядової ради на припинення участі в
юридичних особах шляхом відчуження
належних товариству часток у статутних
капіталах, акцій чи інших
корпоративних прав. Також позивач
зауважує на тому, що загальні збори
учасників ТОВ «Центрбудсервіс», на
яких прийняті рішення про прийняття до
складу учасників товариства ТОВ «Київ
Анімейшн», вихід позивача зі складу
учасників ТОВ «Центрбудсервіс» та
затвердження статуту ТОВ
«Центрбудсервіс» у новій редакції,
відбулися 28.12.2009, тобто на два дні
раніше переходу права власності на
частку в статутному капіталі
товариства згідно акту
приймання-передачі частки від 30.12.2009, а
отже нова редакція статуту товариства
була підписана представником особи,
яка ще не набула прав учасника
26.05.2014 відповідач-3 через відділ
діловодства суду подав відзив на
позовну заяву, в якому проти позовних
вимог заперечив посилаючись на те, що
статутний капітал був сформований
повністю до моменту підписання акта
прийому передачі корпоративних прав,
що свідчить про відсутність порушень
ст. 147 ЦК України та ст. 53 Закону України
«Про господарські товариства». Також
відповідач-3 зауважив на тому, що
позивач не спростував факту подальшого
схвалення спірного договору
купівлі-продажу, яке полягає у
прийнятті загальними зборами
акціонерів позивача рішень про
затвердження річних балансів та звітів
товариства з врахуванням усіх
показників фінансово-господарської
діяльності (в тому числі щодо майнових
прав), оскільки загальні збори
акціонерів позивача мають право
приймати рішення з усіх питань
діяльності позивача.
В судовому засіданні 10.06.2014 суд дійшов
висновку про призначення
колегіального розгляду даної справи.
Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 10.06.2014 призначено
колегіальний розгляд справи №910/6568/14 у
наступному складі суду: Головуючий
суддя: Васильченко Т.В., судді: Любченко
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.06.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
ГПК України, справу №910/6568/14 прийнято до
провадження колегією суддів у
наступному складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Любченко М.О.,
Ломака В.С. та призначено до розгляду.
25.06.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав заперечення на відзив
відповідача-3, в яких наголосив на тому,
що правочин вважається схваленим,
зокрема у разі, якщо особа, яку він
представляє, вчинила дії, що свідчать
про прийняття його до виконання і таке
схвалення, має відбуватися у формі
рішення компетентного органу
управління про схвалення даного
конкретного правочину, але не у формі
рішення загальних зборів акціонерів
про затвердження річних балансів та
звітів товариства за рік. Втім, жодного
документу, який би підтверджував
схвалення спірного правочину, ТОВ
"Центрбудсервіс" надано не було, а отже,
факт схвалення на який посилається ТОВ
"Центрбудсервіс" у відзиві на позовну
заяву, є недоведеним.

14.07.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав пояснення в яких вказав, що
набувач відповідної частки у
статутному капіталі ТОВ
«Центрбудсервіс» повинен був знати про
наявність перешкод до вчинення
оспорюваного договору, а саме -
відсутність належних повноважень у
голови правління ЗАТ «Центрбудінвест»
на підписання договору, що, на думку
позивача, свідчить про
недобросовісність набувача і є
підставою для задоволення даного
позову. Крім того, наголосив на тому, що
той факт, що розмір статутного капіталу
ТОВ «Центрбудсервіс» на сьогодні
складає 1575000 грн., не означає
наявності у товариства активів на цю
суму, а тому збільшення статутного
капіталу не означає підвищення
вартості предмета оспорюваного
договору.

14.07.2014 відповідач-3 через відділ
діловодства суду подав клопотання про
витребування доказів у позивача.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 14.07.2014 справу
№910/6568/14 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді:
Любченко М.О., Босий В.П. у зв'язку з
перебуванням судді Ломаки В.С. на
лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.07.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
ГПК України, справу №910/6568/14 прийнято до
провадження колегією суддів у
наступному складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Любченко М.О.,
Босий В.П. та призначено до розгляду.

04.08.2014 відповідач-3 через відділ
діловодства суду подав клопотання про
витребування доказів (доповнене та
уточнене).

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.09.2014 залучено до участі у
справі в якості відповідача-4 - Головне
управління юстиції міста Києва в особі
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Шевченківського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві та
відкладено розгляд справи.

17.10.2014 відповідач-3 через відділ
діловодства суду подав додаткові
письмові пояснення в яких вказав, що
позивач вже у 2009 році був
неплатоспроможним, а отже, виконання
договору купівлі-продажу не створило
умов для доведення боржника до
банкрутства та не чинило перешкод у
відновленні платоспроможності
боржника.

Також, 17.10.2014 Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
подало письмову заяву про застосування
до позовних вимог позовної давності,
так як строк позовної давності
розпочав свій перебіг від дати
укладення спірного договору та
відповідно закінчився 22.07.2011, при цьому,
зміна арбітражного керуючого
(розпорядника майна, ліквідатора,
керуючого санацією) позивача не є
підставою для переривання, зупинення,
поновлення перебігу строку позовної
давності, оскільки Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
не містить спеціальних норм про
позовну давність (у тому числі для
звернення до суду ліквідатора з
позовом про визнання недійсними угод
боржника).

10.11.2014 позивач через відділ діловодства
суду подав пояснення відносно заяви
відповідача-3 про застосування
наслідків пропуску строку позовної
давності, в яких наголосив на тому, що
арбітражний керуючий Щербань О.М., яким
подано позов від імені позивача,
призначений ліквідатором ЗАТ
«Центрбудінвест» постановою
господарського суду міста Києва 09.08.2014,
а отже вчинити дії для захисту прав та
охоронюваних законом інтересів
позивача міг лише після цієї дати.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 10.11.2014 справу
№910/6568/14 передано на розгляд колегії
суддів у складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді:
Любченко М.О., Івченко А.М. у зв'язку з
перебуванням судді Босого В.П. у
відпустці.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.11.2014, на підставі ст.ст. 65, 86
ГПК України, справу №910/6568/14 прийнято до
провадження колегією суддів у
наступному складі: Головуючий суддя:
Васильченко Т.В., судді: Любченко М.О.,
Івченко А.М.

Розглянувши в судовому засіданні 10.11.2014
клопотання відповідача-3 про
витребування доказів, суд прийшов до
висновку про відмову в їх задоволенні,
з огляду на їх невідповідність вимогам
ст. 38 ГПК України.

В судовому засіданні 10.11.2014
представники позивача позовні вимоги
підтримали в повному обсязі, просили
задовольнити.

В свою чергу, представник відповідача-3
в судовому засіданні проти позовних
вимог заперечив.

Відповідачі-1, 2, 4 в судове засідання
своїх представників не направили, про
причини неявки суду не повідомили, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлені своєчасно та належним
чином, заяв чи клопотань до суду не
подали.

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників
відповідачів-1, 2, 4 не перешкоджає
всебічному, повному та об'єктивному
розгляду всіх обставин справи, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами.

При цьому, судом враховано, що п.а ст.10
Конвенції про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах,
укладеної 15.11.1965 в м. Гаага, встановлено
можливість надсилання судових
документів безпосередньо поштою
особам, які перебувають за кордоном у
разі, якщо запитувана Держава не
заперечує.

Згідно із повідомленням від 10.07.1980
Договірна Держава за
місцезнаходженням відповідача 2 не
заперечувала проти способу передання
документів, визначеного ст.10 Конвенції
про вручення за кордоном судових та
позасудових документів у цивільних або
комерційних справах (згідно офіційного
веб-сайту Гаазької конференції з
міжнародного приватного права (ГКМПП),
на якому розміщена офіційна інформація
щодо статусу конвенцій, прийнятих
державами-членами ГКМПП, зокрема даної
Конвенції).

Відтак, приймаючи до уваги приписи п.а
ст.10 Конвенції про вручення за кордоном
судових та позасудових документів у
цивільних або комерційних справах,
враховуючи приєднання Договірної
Держави за місцезнаходженням
відповідача-2 до вказаного
нормативного акту міжнародного права
та відсутність її заперечень проти
застосування положень ст.10 Конвенції,
надсилання процесуальних документів у
справі №910/6568/14 здійснювалося
безпосередньо на адресу відповідача-2
засобами поштового зв'язку, з
урахуванням строку поштового перебігу.

В судовому засіданні 10.11.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників позивача та
відповідача-3, які приймали участь під
час розгляду справи, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, та оцінивши докази,
які мають значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

27.05.2008 було прийняте рішення про
створення товариства з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»
(далі за текстом - Товариство), єдиним
засновником (учасником) якого став
позивач (протокол № 1 установчих зборів
ТОВ «Центрбудсервіс» від 27.05.2008). Як
юридична особа ТОВ «Центрбудсервіс»
зареєстроване 12.06.2008 (номер запису у
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
0030257).

Відповідно до протоколу № 1 установчих
зборів Товариства від 27.05.2008 прийняте
рішення щодо формування статутного
капіталу Товариства за рахунок вкладів
учасників Товариства у розмірі 500000 грн.
00 коп., що становить 100% статутного
капіталу Товариства.

06.06.2008 позивач частково оплатив свою
частку в статутному капіталі
товариства на суму 250000 грн. 00 коп., що
підтверджується випискою з
банківського рахунку.

Згідно п.п. 3.5, 3.6.1 статуту,
затвердженого рішенням загальних
зборів учасників, оформленим
протоколом № 6 від 01.07.2009 статутний
капітал товариства створюється в
розмірі 2000000,00 грн. - частка учасника ЗАТ
«Центрбудінвест» в розмірі 2000000,00 грн.
становить 100% статутного капіталу.

22.07.2008 позивач в особі голови правління
Колмакова В.М. уклав договір
купівлі-продажу корпоративних прав №
22/07-08 (далі за текстом - спірний договір)
з товариством з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Київ Анімейшн»,
відповідно до умов якого позивач
продав ТОВ з іноземними інвестиціями
«Київ Анімейшн» корпоративні права, а
саме частку у статутному капіталі
Товариства у розмірі 100%.

Відповідно до умов пункту 2.1 спірного
договору ціна корпоративних прав
складає 900000 грн. 00 коп.

Згідно з п. 2.2 спірного договору
покупець сплачує продавцю грошову суму
в розмірі вказаної вище ціни
корпоративних прав протягом одного дня
з моменту підписання акту
приймання-передачі корпоративних прав
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок продавця, або
у інший спосіб, передбачений чинним
законодавством України.

При цьому, право власності продавця на
корпоративні права переходить до
покупця відповідно в день підписання
акта приймання-передачі корпоративних
прав (п. 2.3 договору).

Відповідно до пункту 3.1.4 договору
продавець зобов'язаний підписати
протокол загальних зборів учасників
Товариства, який затверджуватиме:
зміну складу учасників шляхом продажу,
звільнення Генерального директора,
головного бухгалтера, призначення
нового директора, затвердження нової
редакції статуту Товариства.

15.07.2009 ЗАТ «Центрбудінвест» та ТОВ з
іноземними інвестиціями «Київ
Анімейшн» укладено додаткову угоду № 1
до договору, відповідно до пункту 1 якої
сторони дійшли згоди викласти пункт 2.2
договору у новій редакції та
встановили, що в якості розрахунків за
договором покупець передає (уступає)
продавцеві всі права за договором
уступки права вимоги № 21/09 від 09.04.2009,
які полягають у праві на одержання від
ВАТ КБ «Надра» грошових вкладів на
загальну суму 1303996 грн. 00 коп. за
відповідними договорами депозиту.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 29.07.2009 порушено провадження у
справі №44/443-б про банкрутство
Закритого акціонерного товариства
«Центрбудінвест».

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.08.2009 визнано розмір
кредиторської заборгованості боржника
- Закритого акціонерного товариства
"Центрбудінвест" на суму 256392701
грн., призначено у справі № 44/443-б
розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого Кізленка
Вадима Андрійовича.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 15.12.2009 у справі № 44/443-б
відсторонено від посади голову
правління Закритого акціонерного
товариства "Центрбудінвест" Колмакова
Віталія Михайловича та покладено
виконання обов'язків голови правління
Закритого акціонерного товариства
"Центрбудінвест" на розпорядника майна
Закритого акціонерного товариства
"Центрбудінвест" - арбітражного
керуючого Кізленка Вадима Андрійовича.

На виконання спірного договору, за
актом приймання-передачі, ЗАТ
«Центрбудінвест» передало, а ТОВ з
іноземними інвестиціями «Київ
Анімейшн» прийняло частку, що складає
100% в статутному капіталі Товариства,
номінальною вартістю 2000000,00 грн. за
ціною 900000,00 грн.

Матеріали реєстраційної справи
Товариства містять нотаріально
засвідчену копію акта приймання -
передачі частки у статутному капіталі
(фонді) ТОВ «Центрбудсервіс» від 30.12.2009,
що підписаний директором ТОВ з
іноземними інвестиціями «Київ
Анімейшн» Медведь А.Г. та розпорядником
майна - виконуючим обов'язки Голови
правління Товариства Кізленко В.А. При
цьому, нотаріальне засвідчення
фотокопії вказаного акту приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_10 здійснено
28.12.2009, що дає підстави для висновку про
його підписання сторонами не пізніше
дати засвідчення - 28.12.2009 та спростовує
доводи позивача про підписання акту
саме 30.12.2009.

28.12.2009 відбулися загальні збори
учасників Товариства, на яких, зокрема,
прийняте рішення про прийняття до
складу учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Київ
Анімейшн», вихід зі складу учасників
Товариства ЗАТ «Центрбудінвест» та
затвердження статуту Товариства у
новій редакції (протокол № 8 загальних
зборів учасників Товариства від 28.12.2009).

12.01.2010 здійснена державна реєстрація
змін до статуту Товариства - номер
запису 8030257.

Відповідно до пункту 3.5 статуту
Товариства у редакції від 28.12.2009
статутний капітал становить 2000000 грн. 00
коп., при цьому частка ТОВ з іноземними
інвестиціями «Київ Анімейшн»
становить 2000000 грн. 00 коп., що складає 100%
статутного капіталу Товариства.

В подальшому, на підставі договору
купівлі-продажу корпоративних прав №
03/02/10 від 03.02.2010, укладеного між ТОВ з
іноземними інвестиціями «Київ
Анімейшн» та громадянином України
ОСОБА_11, відбувся перехід права
власності на частку у статутному
капіталі Товариства у розмірі 100%. Зміни
у складі учасників Товариства
затверджені протоколом загальних
зборів учасників Товариства № 10 від
03.02.2010.

20.10.2011 прийнято рішення загальних
зборів, оформлене протоколом №15, про
зменшення статутного капіталу
Товариства до 1575000,00 грн., у зв'язку з чим
затверджено та зареєстровано 24.10.2011
(номер запису 6030257) нову редакцію
статуту.

13.04.2012 рішенням загальних зборів
учасників Товариства, оформленим
протоколом № 16, задоволено заяву
ОСОБА_11 про вихід зі складу учасників
Товариства та передачу належної йому
частки у розмірі 100% статутного
капіталу Товариства на користь ОСОБА_12,
а також затверджено статут Товариства
у новій редакції.

20.08.2012 рішенням загальних зборів
учасників Товариства, оформленим
протоколом № 17, задоволено заяву
ОСОБА_12 про вихід зі складу учасників
та передачу належної йому частки у
розмірі 100% статутного капіталу на
користь ОСОБА_13, до складу учасників
Товариства введено ОСОБА_13, статут
Товариства затверджено у новій
редакції.

22.07.2013 рішенням загальних зборів
учасників Товариства задоволено заяву
ОСОБА_13 про вихід зі складу учасників
та передачу належної їй частки у
статутному капіталі Товариства у
розмірі 1575000 грн. 00 коп. на користь
Акціонерної компанії з обмеженою
відповідальністю «Сімолтана
Інвестментс ЛТД», статут Товариства
затверджено у новій редакції (протокол
загальних зборів учасників Товариства
№ 19 від 22.07.2013).

Отже, з 22.07.2013 і на даний час єдиним
учасником Товариства з часткою у
статутному капіталі в розмірі 100% є
акціонерна компанія з обмеженою
відповідальністю «Сімолтана
Інвестментс ЛТД».

Постановою господарського суду міста
Києва від 09.08.2011 у справі № 44/443-б
визнано банкрутом Закрите акціонерне
товариство «Центрбудінвест»,
припинено процедуру розпорядження
майном боржника та повноваження
розпорядника майна боржника, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Щербаня О.М.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 09.07.2013 у справі № 44/443-б
продовжено строк ліквідаційної
процедури та повноваження ліквідатора
Закритого акціонерного товариства
«Центрбудінвест» арбітражного
керуючого Щербаня О.М. на шість місяців.

Ліквідатор Товариства вважаючи, що
спірний договір не відповідає вимогам
ч. 3 ст. 147 ЦК України, ч. 4 ст. 53 Закону
України «Про господарські товариства»,
п. 4.5 статуту товариства, а також
укладений головою правління позивача з
перевищенням повноважень, без
отримання згоди наглядової ради на
відчуження корпоративних прав,
звернувся до суду з даним позовом.

Товариство, в свою чергу, подало заяву
про застосування до спірних
правовідносин позовної давності, строк
якої сплив 22.07.2011, в той час як позов
подано до суду у квітні 2014 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 626 Цивільного
кодексу України (ЦК України) договором
є домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За загальним правилом, договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Предметом
договору купівлі-продажу можуть бути
майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав (ст.ст.
655, 656 ЦК України).

Аналіз змісту оспорюваного договору,
який за своєю правовою природою є
договором купівлі-продажу
корпоративних прав, дає підстави для
висновку, що він містить предмет
договору (частка в статутному капіталі
товариства), також сторони обумовили
його ціну (900000,00 грн.) та інші істотні
умови договору.

Тобто, з огляду на зазначені положення
Цивільного кодексу України та зміст
оспорюваного договору, між сторонами
укладено договір купівлі-продажу в
розумінні ст. 655 ЦК України, в якому
наявні істотні умови, які є необхідними
для даного виду договорів.

Згідно із роз'ясненнями, наведеними в п.
7 постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009 № 9 "Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними"
правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом, та
із застосуванням наслідків
недійсності, передбачених законом.

Отже, в кожній справі про визнання
правочину недійсним суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання
правочину недійсним і настання певних
юридичних наслідків.

Так, загальні підстави визнання
недійсними угод і настання відповідних
правових наслідків встановлені ст. ст.
215, 216 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього
Кодексу, відповідно до яких, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності;
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі; правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про
господарські товариства» (в редакції
станом на дату укладення спірного
договору) у товаристві з обмеженою
відповідальністю створюється
статутний (складений) капітал, розмір
якого повинен становити не менше суми,
еквівалентної 100 мінімальним
заробітним платам, виходячи із ставки
мінімальної заробітної плати, діючої
на момент створення товариства з
обмеженою відповідальністю. До моменту
реєстрації товариства з обмеженою
відповідальністю кожен з учасників
зобов'язаний внести до статутного
(складеного) капіталу не менше 50
відсотків вказаного в установчих
документах вкладу. Внесення до
статутного (складеного) капіталу
грошей підтверджується документами,
виданими банківською установою.

Частинами 1, 2 статті 53 Закону України
«Про господарські товариства»
визначено, що учасник товариства з
обмеженою відповідальністю має право
продати чи іншим чином відступити свою
частку (її частину) у статутному
капіталі одному або кільком учасникам
цього товариства. Відчуження учасником
товариства з обмеженою
відповідальністю своєї частки (її
частини) третім особам допускається,
якщо інше не встановлено статутом
товариства.

Втім, частка учасника товариства з
обмеженою відповідальністю може бути
відчужена до повної її сплати лише в
тій частині, в якій її уже сплачено (ч. 4
ст. 53 Закону України «Про господарські
товариства» та ч. 3 ст. 147 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи,
єдиним учасником Товариства в момент
укладення спірного договору було
Закрите акціонерне товариство
«Центрбудінвест» з часткою в розмірі
100% статутного капіталу, що становив
2000000,00 грн.

Згідно з витягами з банківського
рахунку Товариства підтверджується
факт формування статутного капіталу
Товариства шляхом внесення грошових
коштів на розрахунковий рахунок
Товариства 06.06.2008 - 250000,00 грн., 20.02.2009 -
250000,00 грн., 26.02.2009 - 574500,00 грн.

Тобто, станом на дату укладення
спірного договору (22.07.2008), позивач
оплатив свою частку в статутному
капіталі товариства лише на суму, що
складає 250000,00 грн., в той час як
предметом спірного договору сторони
визначили корпоративні права, які
розуміються як частка, що складає 100%
(сто відсотків) в статутному капіталі
Товариства.

Отже, сторони уклали договір про
відчуження частки в розмірі 100 % у
статутному капіталі Товариства, яка не
була оплачена продавцем в повному
обсязі, що суперечить ч. 3 ст. 147 ЦК та ч. 4
ст. 53 Закону України «Про господарські
товариства» та свідчить про
обґрунтованість посилань позивача, як
на підставу недійсності оспорюваного
договору, на суперечність змісту
правочину актам цивільного
законодавства (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

Крім цього, відповідно до положень ст. 92
ЦК України юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і здійснює
їх через свої органи, які діють
відповідно до установчих документів та
закону. Порядок створення органів
юридичної особи встановлюється
установчими документами та законом. У
випадках, встановлених законом,
юридична особа може набувати цивільних
прав та обов'язків і здійснювати їх
через своїх учасників. Орган або особа,
яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Виконавчим органом акціонерного
товариства, який здійснює керівництво
його поточною діяльністю, є правління
або інший орган, визначений статутом.
Виконавчий орган вирішує всі питання
діяльності акціонерного товариства,
крім тих, що віднесені до компетенції
загальних зборів і наглядової ради
товариства (ст. 161 ЦК України).

Відповідно до положень статуту
позивача виконавчий орган товариства -
голова правління вирішує всі питання
діяльності товариства, крім тих, що
віднесені цим статутом та/або іншими
внутрішніми нормативними документами
Товариства до компетенції інших
органів управління Товариства. Голова
правління Товариства вправі без
довіреності здійснювати дії від імені
товариства з урахуванням обмежень,
встановлених цим статутом та діючим
законодавством (п.п. 13.1, 14.1).

З матеріалів справи вбачається, що
установчими документами позивача
визначений особливий порядок набуття,
володіння та користування
корпоративними правами щодо інших
юридичних осіб.

Так, статутом позивача визначено
компетенцію Наглядової (спостережної)
Ради Товариства, а саме: відповідно до
п. 12.5.26 статуту до компетенції
Наглядової (спостережної) Ради
Товариства належить прийняття рішення
про створення Товариством (в тому числі
- про участь Товариства в якості
співзасновника) інших юридичних осіб,
прийняття участі (збільшення частки
участі) у вже створених юридичних
особах, включаючи господарські
товариства (шляхом придбання частки в
статутному капіталі, акцій чи інших
корпоративних прав), а також про
припинення участі (зменшення частки
участі) в юридичних особах шляхом
відчуження належних Товариству часток
у статутних капіталах, акцій чи інших
корпоративних прав.

Згідно із п. 12.6 статуту ЗАТ
«Центрбудінвест» питання, віднесені
цим статутом до компетенції Наглядової
(спостережної) Ради, пп. пп. 12.5.6, 12.5.12 та
12.5.23 - 12.5.29 відносяться до виключної
компетенції Наглядової (спостережної)
Ради й не можуть бути передані для
вирішення виконавчому органу
Товариства.

Як вбачається зі змісту оспорюваного
договору, його було підписано зі
сторони позивача - ЗАТ
«Центрбудінвест» - головою правління
Колмаковим Віталієм Михайловичем на
підставі статуту ЗАТ «Центрбудінвест».

Втім, будь-яких доказів на
підтвердження прийняття рішення
Наглядовою (спостережною) Радою про
відчуження частки у статутному
капіталі ТОВ «Центрбудсервіс»
матеріали справи не містять.

Таким чином, укладаючи спірний договір
без рішення Наглядової (спостережної)
Ради про відчуження частки у
статутному фонді Товариства на користь
третьої особи, голова правління ЗАТ
«Центрбудінвест» порушив господарську
компетенцію та діяв з перевищенням
повноважень в порушення ст. 92, ч. 2 ст.
203 ЦК, а також п. 12.5.26 статуту ЗАТ
«Центрбудінвест».

Викладене свідчить про
обґрунтованість позовних вимог в
частині визнання договору
купівлі-продажу корпоративних прав від
22.07.2008 № 22/07-08 недійсним.

Разом з тим, 17.10.2014 третім відповідачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Центрбудсервіс»,
подано письмову заяву про застосування
до позовних вимог про визнання
недійсним спірного договору позовної
давності.

Позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Відповідно до статті 257 ЦК України
позовна давність установлюється
тривалістю в три роки і перебіг
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК
України).

Статтею 92 ЦК України визначено, що дії
органу або особи, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені, у
відносинах із третіми особами
розглядаються як дії самої юридичної
особи.

Відтак, для юридичної особи (суб'єкта
підприємницької діяльності) як сторони
правочину (договору) днем початку
перебігу строку позовної давності слід
вважати день вчинення правочину
(укладання договору), оскільки він
збігається із днем, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права.

Частиною сьомою статті 261 ЦК України
передбачено, що винятки з правила
частини першої цієї статті можуть бути
встановлені законом.

Постановою господарського суду міста
Києва від 09.08.2011 у справі № 44/443-б
визнано банкрутом Закрите акціонерне
товариство «Центрбудінвест»,
припинено процедуру розпорядження
майном боржника та повноваження
розпорядника майна боржника, відкрито
ліквідаційну процедуру та призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Щербаня О.М., що, на думку,
позивача свідчить про наявність
підстав для визнання поважними причини
пропуску строку позовної давності, так
як арбітражний керуючий Щербань О.М. не
міг дізнатися про будь-які обставини,
які свідчать про порушення прав
позивача, раніше дати свого
призначення.

Втім, Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції, що
діяла на момент виникнення спірних
правовідносин) спеціальних норм про
позовну давність (у тому числі для
звернення до суду арбітражного
керуючого із заявою про визнання
недійсними угод боржника) не
встановлено.

При цьому, пунктом 4.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
роз'яснено, що якщо порушення права
мало місце до призначення
ліквідаційної комісії, а позов
подається у процесі ліквідації
юридичної особи, перебіг позовної
давності починається з моменту, коли
про порушене право чи про особу, що його
порушила, стало відомо чи мало стати
відомо правовласникові, а не
ліквідаційній комісії. У зв'язку з
наведеним господарськими судами не
можуть братися до уваги доводи
новопризначеного (новообраного)
керівника підприємства, установи,
організації про те, що він дізнався про
порушене право очолюваної ним
юридичної особи лише з часу свого
призначення (обрання), оскільки позовна
вимога заявляється про захист прав
саме юридичної особи, а не прав її
керівника.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
19.08.2014 у справі №5013/492/12.

Позивач є стороною спірної угоди, а
отже початок перебігу строку позовної
давності є днем її підписання, а саме
22.07.2008.

За таких обставин, строк позовної
давності для звернення до суду з
вимогою про визнання недійсною угоди,
укладеної 22.07.2008, сплив 22.07.2011.

Втім, до суду з даним позовом
ліквідатор позивача звернувся лише
10.04.2014, тобто з пропуском встановленого
законом трирічного строку позовної
давності, без надання жодних доказів
наявності поважних причин його
пропуску.

Статтею 267 Цивільного кодексу України
передбачена можливість застосування
позовної давності, у тому числі й
спеціальної, лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення рішення
судом і сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного вище суд
приходить до висновку про пропуск
позивачем у справі строку позовної
давності для звернення з вимогою про
визнання недійсним спірного договору,
що є підставою для відмови у позові в
повному обсязі, оскільки вимоги про
визнання за позивачем права власності
на частку у розмірі 100% у статутному
капіталі Товариства; визнання
закритого акціонерного товариства
«Центрбудінвест» єдиним учасником
Товариства з усіма правами і
обов'язками, які має учасник товариства
з обмеженою відповідальністю
відповідно до законодавства; визнання
недійсними рішень загальних зборів
учасників Товариства від 28.12.2009,
оформлених протоколом № 8 загальних
зборів учасників товариства з
обмеженою відповідальністю
«Центрбудсервіс» від 28.12.2009; визнання
недійсними зміни до Статуту
Товариства, затверджених рішенням
загальних зборів учасників Товариства
від 28.12.2009, оформленим протоколом № 8
загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю
«Центрбудсервіс» від 28.12.2009,
зареєстрованих державним реєстратором
12.01.2010; скасування державної реєстрації
змін до статуту Товариства,
затверджених рішенням загальних
зборів учасників Товариства від 28.12.2009
(номер запису у Державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців 8030257), що були
оформлені шляхом викладення статуту
Товариства у новій редакції;
скасування усіх реєстраційних дій та
записів у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців стосовно Товариства,
проведені державними реєстраторами
після реєстраційної дії щодо державної
реєстрації змін до статуту Товариства
12.01.2010 та зобов'язання Товариства вжити
заходів щодо приведення статуту та
відомостей про Товариство, що
містяться у Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, у відповідність до
прийнятого судового рішення, фактично
заявлені як наслідок визнання
недійсним договору купівлі-продажу
корпоративних прав.

При цьому, судом також враховано, що
корпоративні права - це права особи,
частка якої визначається у статутному
фонді (майні) господарської
організації, що включають
правомочності на участь цієї особи в
управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами (ст. 167 Господарського
кодексу України).

Втім, позивач не має статусу учасника
Товариства на час прийняття рішення зі
спору у даній справі.

З урахуванням викладеного вище, суд
прийшов до висновку про відмову в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі з покладенням витрат по сплаті
судового збору відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України на позивача.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33,34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.11.2014.

Головуючий суддя
Т.В.Васильченко

судді М.О.Любченко

ОСОБА_2