ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2014 р.
Справа № 914/3406/14

за позовом: Львівської обласної
державної телерадіокомпанії, м.Львів

до відповідача: Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення в особі ЛФ Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення, м. Львів

про: стягнення 170 650,92 грн.

Суддя Король М.Р.

За участю представників:

від позивача: Мудрак І.І. - представник
(довіреність від 27.05.2014 року);

від відповідача: Кузьменко Н.В. -
представник (довіреність від 13.10.2014
року);

В судовому засіданні 11.11.2014 р.
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору:

Позов заявлено Львівською обласною
державною телерадіокомпанією (м.Львів)
до Концерну радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення в особі ЛФ
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення (м.Львів) про стягнення
170 650,92 грн.

Ухвалою суду від 26.09.2014 року порушено
провадження у справі. Розгляд справи
призначено на 16.10.14р. Вимоги до сторін
по підготовці справи до розгляду в
судовому засіданні висвітлено в
зазначеній ухвалі, в тому числі
визнано обов'язковою участь
повноважних представників сторін в
судове засідання.

В судове засідання 16.10.2014 року позивач
участь повноважного представника
забезпечив, вимоги ухвали суду від
26.09.2014 р. виконав. Через відділ обліку
та документального забезпечення суду
подав клопотання (вх.№ 4950/14 від 16.10.2014
року) про заміну відповідача у справі
на належного - Концерн радіомовлення,
радіозв'язку та телебачення в особі ЛФ
Концерну радіомовлення, радіозв'язку
та телебачення, враховуючи відсутність
статусу юридичної особи у ЛФ Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення. Суд задоволив вказане
клопотання та замінив первісного
відповідача належним.

Розгляд справи відкладено на 06.11.2014
року.

В судове засідання 06.11.2014 року позивач
участь повноважного представника
забезпечив, позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач участь повноважного
представника в судове засідання
забезпечив, проти позову заперечив, з
підстав, викладених у відзиві на
позовну заяву (вх.№ 45728/14 від 27.10.2014 року.

В судовому засіданні оголошено перерву
до 11.11.2014 року.

В судове засідання 11.11.2014 року сторони
участь повноважних представників
забезпечили. Позивач позовні вимоги
підтримує, відповідач проти позову
заперечує.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно та об'єктивно дослідивши
докази в їх сукупності, суд встановив
наступне.

29.11.2011 року Львівська обласна державна
телерадіокомпанія (орендар згідно
договору, позивач у справі) та Концерн
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення в особі (суборендар згідно
договору, відповідач у справі) уклали
договір суборенди нежитлових
приміщень № 241/Г, відповідно до п.1.1
якого орендар передає, а суборендар
приймає в строкове платне користування
нежитлові приміщення (надалі-об'єкт
суборенди), що знаходиться за адресою:
м. Львів, вул. Кн. Романа, 6 загальною
площею 301,7 кв.м. Відповідно до п.7.1
договору, договір укладено строком з
29.11.2011 року по 31.07.2018 року включно.

Згідно п. 1.3 договору суборенди, орендар
володіє об'єктом на правах орендаря на
підставі договору оренди №Г - 6453-8 від
04.08.2008 р.

Приміщення передано згідно акту
прийому-передачі від 29.11.2011 року, копію
якого долучено до матеріалів справи.

Під час проведення Державною
фінансовою інспекцією у Львівській
області ревізії
фінансово-господарської діяльності
Львівської обласної державної
телерадіокомпанії за період з 01.03.2011 р.
по 31.05.2013р. було виявлено що в період з
березня по листопад 2011 року Львівська
філія КРРТ, в порушення ст.ст. 67,179 ГК
України та ст.. 2 ЗК "Про оренду
державного та комунального майна" від
10.04.1992 року використовувала частину
орендованих позивачем приміщень без
оформлених договірних відносин
суборенди, про що складено акт від
30.07.2013 року.

Вищенаведеним актом встановлено, що
Львівська ОДТРК, згідно договору
оренди від 04.08.2008 р. №Г-6453-8, укладеного з
управлінням комунальної власності
департаменту економічної політики
Львівської міської ради, орендує
приміщення загальною площею 1657,6 кв. м
по вул. Кн. Романа, 6, термін дії
договору: до 04.08.2018 р. Проведеним в ході
ревізії оглядом орендованих приміщень
встановлено, що приміщення
телекомпанії по вул. Кн. Романа, 6 площею
416,5 кв.м фактично займає ЛФ Концерну
радіомовлення, радіозв'язку та
телебачення. Вказаний факт зафіксовано
також і в акті попередньої ревізії КРУ
у Львівській області від 20.05.2011 р.
№03-01-22/11, проведеної у квітні - травні 2011
р. Договір суборенди нежитлових
приміщень укладено Львівською ОДТРК з
Львівською філією КРРТ 29.11.2011 р. Таким
чином, внаслідок неукладення договору
суборенди між Львівською ОДТРК та ЛФ
Концерну РРТ, місцевим бюджетом за
період з березня по листопад 2011 р.
недоотримано доходів від суборенди
приміщень в загальній сумі 170 650,92 грн.,
чим завдано йому шкоди (збитків).

Враховуючи викладене, позивач
звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на користь
Управління комунальної власності
департаменту економічної політики
недоотриманих доходів (збитків) від
суборенди приміщень в загальній сумі 170
650,92 грн.

Оцінивши подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно приписів ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства,
цивільні права та обов'язки можуть
виникати з рішення суду.

Статтею 12 ЦК України унормовано, що
особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд.

За приписами ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа
не може бути примушена до дії, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Як вбачається з положення ч. 1 ст. 627 ЦК
України, відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Згідно положень ст. 759 ЦК України, які
кореспондуються з положеннями ст. 283 ГК
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом, не заперечується
сторонами та підтверджується
матеріалами справи, протягом спірного
періоду (з березня по листопад 2011 року),
за який позивач просить стягнути з
відповідача недоотримані доходи
(збитки) від суборенди приміщень в
загальній сумі 170 650,92 грн., договірних
відносин щодо суборенди нежитлових
приміщень по вул. Кн. Романа, 6 між
сторонами не існувало.

Відсутність договірних зобов'язань між
сторонами протягом березня - листопада
2011 року унеможливлює стягнення з
відповідача суборендної плати за
вказаний період.

Відшкодування збитків, як один із
способів захисту цивільних, а в даному
випадку господарських, прав та
інтересів особи передбачено ст. 22 ЦК
України та ст. 224 ГК України, за
приписами яких учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною. Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі (ч. 3 ст. 22 ЦК України).

Окрім того, цей спосіб захисту має
місце за наявності складу цивільного
(господарського) правопорушення, яке
включає в себе протиправну поведінку
заподіювача шкоди, наявність
негативних наслідків (шкоди), причинний
зв'язок між протиправною поведінкою та
наслідками, а також вину
правопорушника.

Позивачем не надано доказів того, що
протиправною поведінкою відповідача
йому завдано шкоди у вигляді
неодержаних доходів в сумі 170 650,92 грн.

Відтак, відсутність хоча б одного
елементу складу цивільного
правопорушення є підставою для відмови
в позові про стягнення збитків.

Розмір недоотриманих доходів позивач
просить стягнути на користь Управління
комунальної власності департаменту
економічної політики з тих мотивів, що
орендоване згідно договору оренди від
04.08.2008 р. №Г-6453-8 майно належить до
комунальної власності.

Однак, згідно ст. 1 ГПК України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Норми ГПК України не містять правових
підстав звернення до суду
господарюючого суб'єкта в інтересах
іншої юридичної особи за захистом її
порушених або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами у відповідності до ст. 43 ГПК
України.

Враховуючи наведене, суд вважає
позовні вимоги необгрунтованими,
безпідставними та такими, що не
підлягають до задоволення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
4, 43, 33, 34, 35, 44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя
Король М.Р.