КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р. Справа№ 910/23535/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

відповідача: Валько І.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Розумний
дім»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014р.

у справі №910/23535/13 (суддя Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Розумний дім»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «УкрДахБуд»

про стягнення 208 609,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Розумний дім»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УкрДахБуд» про
стягнення суми боргу в розмірі 150 465,42
грн., пені в розмірі 11 099,91 грн., 36% річних
від простроченої суми невиконаного
зобов'язання в розмірі 47 044,15 грн., а
також про стягнення судових витрат у
розмірі 4 172,19 грн.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014р. у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Розумний дім»
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
вказане рішення повністю та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована
невідповідністю обставинам справи
висновків суду першої інстанції,
неправильним застосування норм
матеріального права та порушенні норм
процесуального права.

При цьому апелянт зазначає, що
наявність на акті виконаних робіт та
довідки про вартість виконаних робіт
печатка відповідача є свідченням
прийняття робіт, зафіксованих у даних
документах, а тому, як вказує апелянт,
має бути стягнута з відповідача сума
боргу, пеня та 36% річних за порушення
строків оплати виконаних робіт.

Відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «УкрДахБуд», не
скористався правом, наданим ст. 96 ГПК
України, та не направив до апеляційного
суду письмового відзиву на апеляційну
скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.08.2014р.
колегією суддів у складі головуючий
суддя Шевченко Е.О., судді Алданова С.О.,
Зеленін В.О. було прийнято до
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Розумний дім» та
призначено її до розгляду на 22.09.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014р.
продовжено строк розгляду апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Розумний дім» на
п'ятнадцять днів.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду Андрієнка В.В. від
27.10.2014р., у зв'язку з перебуванням судді
Алданової С.О. на навчанні по
підвищенню кваліфікації у
Національній школі суддів України,
вирішено здійснити розгляд справи
№910/23535/13 у складі головуючий суддя
Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О., Синиця
О.Ф.

Справа слухалась з оголошеними в
судових засіданнях 22.10.2014р., 13.10.2014р.,
27.10.2014р. перервами на підставі ст. 77 ГПК
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Правовідносини між позивачем, як
виконавцем, та відповідачем, як
замовником, виникли на підставі
Договору підряду №000236 від 03.09.2012р., за
умовами якого за дорученням замовника
виконавець зобов'язується з власних
матеріалів виконати роботи по монтажу
систем кабельного електрообігріву
крайки покрівлі і воронок зливостоків
відповідно до Додатку №1 до цього
Договору на об'єкті: «Стадіон до
ЄВРО-2012» на території у районі вул.
Стрийської-Кільцевої
дороги-проектованої вул. Вернадського
у м. Львові» відповідно до умов цього
Договору, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити їх.

Згідно з п. 2.1. Договору підряду всі
відомості щодо об'єкту, складу та
обсягів робіт, що виконує виконавець,
визначені у Додатку №1 до даного
Договору, що є невід'ємною частиною
цього Договору. Виконавець має право
самостійно визначати способи
виконання робіт. Склад та обсяги робіт
можуть бути переглянуті та змінені в
процесі виконання робіт за письмовою
згодою сторін. Перелік матеріалів, що
використовуються при виконанні роботи,
викладені в Додатку №1 до Договору.

У відповідності до пунктів 4.1. та 4.2.
Договору підряду договірна ціна
визначається відповідно до Додатку №1
до цього Договору. Замовник здійснює
оплати вартості робіт у розмірі та в
строки згідно Додатку №1 до цього
Договору.

Відповідно до п. 5.1. Договору підряду
роботи, передбачені даним Договором,
повинні бути початі протягом 10 робочих
днів після здійснення замовником
оплати згідно п. 4.2. даного Договору.
Термін, строк та умови виконання робі,
викладені в Додатку №1 до Договору.

Стаття 6 Договору підряду визначає, що
виконавець письмово попереджає
замовника про закінчення робіт за 3
робочих дні та надає акт виконаних
робіт в день їх закінчення.
Приймання-передача робіт, зазначених у
Договорі, здійснюється протягом 3-х
робочих днів з дня закінчення всіх
робіт і завершуються підписанням
сторонами акта виконаних робіт. У разі
непідписання акта виконаних робіт
замовником, останній повинен письмово
надати мотивовану відмову протягом
п'яти робочих днів з моменту отримання
акту. У випадку неотримання
мотивованої відмови замовника
виконавцем у вказаний термін акт
виконаних робіт вважається підписаним,
роботи вважаються такими, що прийняті,
і підлягають обов'язковій оплаті
замовником.

Предметом розгляду у даній справи є
вимоги про стягнення заборгованості у
розмірі 150 465,42 грн. згідно Договору
підряду №000236 від 03.09.2012р., у зв'язку з
невиконанням, на думку позивача, умов
щодо оплати виконаних робіт, а також
стягнення пені та відсотків через
прострочення грошового зобов'язання.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України передбачено, що однією із
підстав виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

На підтвердження своїх вимог та
доводів позивачем надані в матеріали
справи Довідка про вартість виконаних
будівельних робіт за листопад на суму
150 465,42 грн. та Акт приймання виконаних
будівельних робіт за листопад 2012р. на
суму 150 465,42 грн.

Дані документи скріплені початковою
відповідача та біля проставленого в
Акті та Довідці підпису зазначено:
замовник, прізвище та ініціали особи:
ОСОБА_4

У зв'язку з тим, що при розгляді даної
справи в суді першої інстанції
відповідачем заперечувався факт
проставлення підпису директором
підприємства відповідача на Актів
приймання виконаних робіт,
господарським судом була призначена
судова почеркознавча експертиза.

За наслідками проведення судової
експертизи отримано Висновок
експертів від 30.05.2014р. №2350/2351/14-32, яким
встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4
у акті б/н приймання виконаних
будівельних робіт за листопад 2012р. від
30.11.2012р. та довідці про вартість
виконаних будівельних робіт/та витрати
за листопад 2012р. від 30.11.2012р. виконаних
не ОСОБА_4, а іншою (ими) особою (ами).

Таким чином, оскільки належним доказом
виконання будівельних робіт є акт
виконання таких робіт, а наданий
позивачем акт не підписаний
уповноваженою особою відповідача, а
також враховуючи те, що інших належних
доказів на підтвердження цих обставин
позивачем в матеріали справи не надано,
судова колегія апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що момент оплати за Договором підряду
не настав, а тому права позивача
порушені не були. Оскільки судом
встановлено, що момент оплати
відповідачем вартості виконаних робіт
не настав фактично, то позовні вимоги
про стягнення пені та 36% річних також не
підлягають задоволенню, так як мають
похідний характер.

При цьому, господарський суд правильно
вказав про те, що інформація, яку
позивач заявляв до витребування у
Міністерства доходів та зборів України
про віднесення відповідачем суми ПДВ у
розмірі 25 077,57 грн. до податкового
кредиту, не має безпосереднього
значення для вирішення питання про
стягнення коштів за виконані роботи на
підставі Договору підряду, оскільки
витребувана інформація не є первинною
документацією, згідно з якою суд
визначає наявність чи відсутність
підстав для задоволення такого позову,
а є такою, що визначається та подається
суб'єктами господарювання самостійно,
на власний розсуд, а тому знаходиться
поза господарськими відносинами
виключно між позивачем та відповідачем
щодо реального (фактичного) виконання
робіт та їх прийняття.

Також судовою колегією апеляційного
господарського суду враховані докази,
надані відповідачем, які свідчать про
те, що роботи, які є предметом Договору
підряду, були виконані самим
відповідачем (проект ТОВ "УкрДахБуд"
"Жорстка покрівля. Вузли і відомість
матеріалів (1056-01-АС/101.С), Проект ТОВ
"Арніка" "Покрівля" (1056-01-АР).

Натомість позивачем не надано
відповідних доказів на підтвердження
фактичного виконання робіт.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, і
встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК
України. Розподіл тягаря доказування
визначається предметом спору. За
загальним правилом обов'язок (тягар)
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. При цьому доказування
полягає не лише в поданні особами
доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частина 2 ст. 34 ГПК України містить
відомий процесуальному праву принцип
допустимості доказів (засобів
доказування). Допустимість доказів
означає, що у випадках, передбачених
нормами матеріального права, певні
обставини повинні підтверджуватися
певними засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Позивачем не доведено належними
засобами доказування фактів та
обставин, викладених у позовній заяві,
з огляду на що в позові слід відмовити.

У даній справі відповідачем було
заявлено про застосування строку
позовної давності до пред'явлених
вимог.

Так, згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу
України позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України позовна
давність застосовується судом лише за
заявою сторони у спорі, зробленою до
винесення ним рішення. Сплив позовної
давності, про застосування якої
заявленою стороною у спорі, є підставою
для відмови у позові.

В п. 2.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів»
вказано, що за змістом частини першої
статті 261 Цивільного кодексу України
позовна давність застосовується лише
за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, порушено право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Виходячи із зазначеного та з огляду на
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, вимога відповідача про
застосування до спірних правовідносин
строків позовної давності колегією
суддів не розглядається.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що рішення Господарського суду
міста Києва від 21.07.2014р. у даній справі є
таким, що відповідає нормам
матеріального і процесуального права,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, у зв'язку з чим підстави для
його скасування та задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.
99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Розумний
дім» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 21.07.2014р. у справі №910/23535/13
залишити без змін.

3. Справу №910/23535/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця