Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20316/14 12.11.14 р.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКФ Амос"

до Аграрного фонду

про стягнення 2 049 606,41 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Гринь Ю.П. за
довіреністю № б/н від 20.05.2014 р.;

від відповідача: Авраменко В.Д. за
довіреністю № 416 від 03.09.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ВКФ Амос»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Аграрного фонду про стягнення 1 807 294,81
грн., з яких 1 411 532,43 грн. заборгованості,
234 942,97 грн. пені, 28 183,42 грн. 3 % річних та 132
635,99 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань
щодо оплати наданих позивачем послуг
за договором складського зберігання
цукру № 1ц від 30.01.2014 р.

Ухвалою від 26.09.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 22.10.2014 р.

16.10.2014 р. від позивача надійшло
клопотання про долучення документів до
матеріалів справи.

У судовому засіданні 22.10.2014 р. від
позивача надійшли додаткові документи
по справі.

Представник відповідача у судовому
засіданні подав клопотання про
продовження строку вирішення спору у
справі.

Ухвалою від 22.10.2014 р. продовжено строк
вирішення спору у справі на 15 днів.

У судовому засіданні 22.10.2014 р.
оголошувалась перерва до 12.11.2014 р.

12.11.2014 р. від позивача надійшло
клопотання про зміну позовних вимог,
відповідно до якого позивач просить
стягнути з відповідача 2 049 606,41 грн.
основного боргу.

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви. Господарський суд не
приймає відмови від позову, зменшення
розміру позовних вимог, визнання
позову відповідачем, якщо ці дії
суперечать законодавству або
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази та подане позивачем клопотання,
суд приймає клопотання про зміну
позовних вимог та здійснює розгляд
справи у відповідності до змінених
позовних вимог.

Від відповідача 12.11.2014 р. надійшов
відзив на позову, у якому останній не
заперечує проти суми основної
заборгованості за Договором у розмірі 2
049 606,41 грн.

У судовому засіданні 12.11.2014 р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги.

Представник відповідача проти
задоволення позову не заперечив.

У судовому засіданні 12.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне.

30.01.2014 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «ВКФ Амос» (надалі -
позивач, 3берігач), та Аграрним фондом
(надалі - відповідач, Поклажодавець)
укладено Договір складського
зберігання цукру № 1ц (надалі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1. - 1.3. Договору,
Поклажодавець передає, а Зберігач
приймає цукор на відповідальне
відокремлене зберігання згідно ДСТУ
4245:2003 за фактичною вагою в кількості 59
278 тонн 655 кг (П'ятдесят дев'ять тисяч
двісті сімдесят вісім тонн шістсот
п'ятдесят п'ять кілограмів), якість
якого відповідає ДСТУ 4623:2006,
упакованого (масою нетто 50,00 кг) в
поліпропіленові мішки з
поліетиленовими або поліпропіленовими
мішками-вкладками, у кількості 1 185 573
(Один мільйон сто вісімдесят п'ять
тисяч п'ятсот сімдесят три) штук, а
також 1 неповний мішок, в якому 5 кг
(надалі - "цукор" у відповідних
відмінках по тексту Договору).
Прийняття цукру на зберігання та
видача його Поклажодавцеві,
посвідчується актом
передавання-приймання, який є
невід'ємною частиною цього Договору.
Фактичне місце зберігання цукру:
Київська область, м. Бровари, вул.
Підприємницька, 22.

Пунктами 4.1. - 4.7. Договору встановлено,
що Розрахунки за надані послуги по
зберіганню проводяться в грошовій
формі (в гривнях) урахуванням податку
на додану вартість шляхом
перерахування на поточний рахунок
Зберігача, вказаний в розділі 11 цього
Договору. Тариф за надання послуг по
зберіганню становить 12,50 грн.
(дванадцять гривень 50 копійок) за 1
тонну в місяць з урахуванням ПДВ.
Поклажодавець сплачує вартість послуг
за зберігання цукру на підставі актів,
підписаних уповноваженими
представниками Сторін та скріплених
печатками. Акти виконаних робіт
надаються Зберігачем протягом 10
робочих днів місяця наступного за
розрахунковим. Поклажодавець сплачує
вартість послуг за зберіганню
складу-зберігачу за рахунок бюджетних
коштів. Ціна договору на 2014 рік
становить 740 983 грн. 19 коп. (Сімсот сорок
тисяч дев'ятсот вісімдесят три грн. 00
коп.), в т.ч. ПДВ (20%) - 123 497,20 гривень. У
разі збільшення/зменшення ціни
договору, вона переглядається
Сторонами, виходячи з фактичної
кількості цукру-піску та тарифу,
визначеного п.4.2. цього Договору, що
оформлюється додатковою угодою.
Терміни сплати коштів за надання
послуг за зберігання - не пізніше 25
числа місяця, наступного за
розрахунковим.

Згідно з п. п. 5.1., 5.2. Договору, строк
зберігання цукру - «до пред'явлення
вимоги Поклажодавцем». Зберігач
зобов'язаний зберігати цукор до
пред'явлення Поклажодавцем вимоги про
його повернення або переоформлення на
визначену Поклажодавцем особу.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509
Цивільного кодексу України, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно ст. 936 Цивільного кодексу
України, за договором зберігання одна
сторона (зберігач) зобов'язується
зберігати річ, яка передана їй другою
стороною (поклажодавцем), і повернути
її поклажодавцеві у схоронності.

Статтею 946 Кодексу встановлено, що
плата за зберігання та строки її
внесення встановлюються договором
зберігання. Якщо зберігання
припинилося достроково через
обставини, за які зберігач не
відповідає, він має право на
пропорційну частину плати. Якщо
поклажодавець після закінчення строку
договору зберігання не забрав річ, він
зобов'язаний внести плату за весь
фактичний час її зберігання.

Згідно зі ст. 957 ЦК України, за договором
складського зберігання товарний склад
зобов'язується за плату зберігати
товар, переданий йому поклажодавцем, і
повернути цей товар у схоронності.
Договір складського зберігання,
укладений складом загального
користування, є публічним договором.
Договір складського зберігання
укладається у письмовій формі.
Письмова форма договору складського
зберігання вважається дотриманою, якщо
прийняття товару на товарний склад
посвідчене складським документом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем надано послуги по зберіганню
переданого відповідачем цукру на
загальну суму 2 049 606,41 грн.

При цьому, відповідачем зобов'язання по
оплаті наданих послуг належним чином
та у встановлений Договором строк не
виконано, що не заперечується останнім.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги обґрунтованими, підтвердженими
наявними в матеріалах справи доказами
та не спростованими належним чином та у
встановленому законом порядку
відповідачем, а відтак такими, що
підлягають задоволенню.

За правилами ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Аграрного фонду (01001, м.
Київ, вул. Б.Грінченка, 1; ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВКФ Амос" (83004, м.
Донецьк, вул. Артема, 138-А; ) 2 049 606 (два мільйони сорок дев'ять
тисяч шістсот шість) грн. 41 коп.
заборгованості та 40 992 (сорок тисяч
дев'ятсот дев'яносто дві) грн. 12 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 14.11.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна