ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" жовтня 2014 р.
Справа № 918/1287/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу
С.Ю.,

розглянувши матеріали справи за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Рівненський
радіотехнічний завод"

до відповідача Публічного
акціонерного товариства "Рівневтормет"

про стягнення заборгованості в сумі 15
587 грн. 50 коп.

за участі представників:

від позивача: Терещук О.В. (ліквідатор);

від відповідача: Панасюк Я.М.(голова
правління), Сива І.М. (довіреність №234-06
від 05.03.14 р.).

Статті 20, 22, 91 Господарського
процесуального кодексу України
сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Обставини справи: У вересні 2014 року
публічне акціонерне товариство
"Рівненський радіотехнічний завод"
(далі ПАТ "РРЗ") звернулось до
господарського суду Рівненської
області з позовною заявою до
публічного акціонерного товариства
"Рівневтормет" (далі Товариство) про
стягнення заборгованості, яка виникла
внаслідок неналежного виконання
відповідачем зобов'язань за договором
купівлі-продажу №22-Р від 21.02.2012 року в
сумі 15 587 грн. 50 коп.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 10.09.2014 року
порушено провадження у справі, розгляд
якої призначено на 07.10.2014 року.

07.10.2014 року від позивача надійшла заява
вих.№02-10/04/61 від 01.10.2014 року про
повернення переплаченого судового
збору в сумі 609,00 грн., сплаченого згідно
квитанції №58/81 від 30.08.2014 року.

У судовому засіданні 07 жовтня 2014 року
оголошувалась перерва до 21 жовтня 2014
року, про що сторони повідомлялись під
розписку в протоколі судового
засідання.

20.10.2014 року відповідачем через відділ
канцелярії суду подано відзив на
позовну заяву, відповідно до якого
останній зазначав, що свої зобов'язання
за договором №22-Р від 21.02.2012 року
відповідач не виконав, проте в 2012 році
Товариство виконувало роботи з
демонтування теплотраси підвальних
приміщень та підготовки до
відвантаження, на що були затрачені
кошти в сумі 7 827,38 грн. та
підтверджується актом від 05.04.2012 року.
Однак, вказані обставини позивачем при
поданні позову не враховані, тому
Товариство просить позов ПАТ "РРЗ"
задоволити частково в сумі 7 760,12 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні 21 жовтня 2014 року підтримав
позов з підстав зазначених в позовній
заяві, та наполягав на його
задоволенні. Відповідач проти
задоволення позову заперечив з підстав
наведених у відзиві.

Вивчивши подані письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2012 року між Товариством
(Покупець) та ПАТ "РРЗ" (Продавець) було
укладено договір на купівлю-продаж
брухту та відходів чорних і кольорових
металів №22-Р (далі Договір, а.с. 12),
відповідно до умов якого продавець
зобов'язався відвантажувати покупцю у
міру накопичення брухт та відходи
чорних металів згідно з ДСТУ 4121-2002 та
брухт кольорових металів згідно з ДСТУ
3211-95 (ГОСТ 1639-93). Заготівельні ціни на
металобрухт встановлюються на рівні
ринкових цін, які діють на момент здачі
брухту. На партію брухту понад 10 тонн за
погодженням сторін може бути
встановлена вища ціна яка фіксується в
приймально-здавальному акті Ф-19 (п. п. 1.1,
2.1 Договору).

Договір скріплений підписами
повноважних представників Продавця та
Покупця та скріплений відбитками
печаток вказаних юридичних осіб.

Відповідно до пунктів 2.3 - 2.5 Договору
покупець розраховується за
поставлений металобрухт шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок продавця протягом 15
календарних днів після отримання
партії брухту і при умові оформлення
приймально-здавального акту Ф-19 та
податкової накладної. За узгодженням
сторін покупець може здійснювати
попередню оплату за брухт. Крім
грошових розрахунків, за згодою
продавця, покупець може
розраховуватись за поставлений
металобрухт матеріальними цінностями,
що є в наявності, а також проводити інші
розрахунки, які не суперечать чинному
законодавству.

Згідно з пунктами 3.3, 3.4 Договору
доставка металобрухту може
здійснюватись транспортом як покупця,
так і продавця. Вартість послуг з
підрізки та навантаження металобрухту
включається в ціну металобрухту.

Договір вступає в силу з дня підписання
і діє до 31 грудня 2012 року (п. 5.1 Договору).

Судом встановлено, що на виконання умов
Договору позивач передав відповідачу
товар (металобрухт) на загальну суму 15
587,50 грн., що підтверджується
приймально-здавальними актами на брухт
та відходи чорних металів Ф-19 №0020, №0021
та №0022 від 26.03.2012 року, (а.с. 14-16) та
податковою накладною від 26.03.2012 року
(а.с. 70).

Правовідносини сторін є
господарськими, що виникли з договору
купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і оплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ст.692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

З наявних в матеріалах справи
документів вбачається, що відповідач
товар (металобрухт) на загальну суму 15
587,50 грн. отримав без жодних застережень
щодо якості, кількості чи ціни
останнього, однак вартість його не
оплатив, заборгувавши ПАТ "РРЗ"
вищезазначену суму.

Що стосується посилань відповідача у
відзиві, суд зазначає, що описані
Товариством обставини не стосуються
предмету спору у даній справі, а тому не
приймаються судом до уваги.

Таким чином, наявність заборгованості
у розмірі 15 587,50 грн. за переданий
позивачем за Договором купівлі-продажу
металобрухт, відповідачем не
спростована та підтверджена
матеріалами справи, а тому суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог повністю.

Судовий збір, на підставі ч.1 ст. 49 ГПК
України покладається на відповідача в
сумі 1 827,00 грн.

Крім того, суд відмовляє позивачу у
задоволенні заяви вих.№02-10/04/61 від
01.10.2014 року про повернення
переплаченого судового збору в сумі
609,00 грн. з огляду на наступне.

Згідно частини другої статті 45
Бюджетного кодексу України,
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору, визначає Закон України
"Про судовий збір".

Частиною першою статті 7 Закону України
"Про судовий збір" визначено, що
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у
справі;

4) залишення заяви або скарги без
розгляду (крім випадків, що такі заяви
або скарги залишені без розгляду у
зв'язку з повторним неприбуттям
позивача або за його клопотанням);

5) закриття провадження у справі.

Тож у разі виникнення підстав,
визначених статтею 7 Закону України
"Про судовий збір", судовий збір
повертається судом шляхом винесення
відповідної ухвали.

Вищевказана норма стосується судового
збору сплаченого у встановленому
порядку.

Проте, як вбачається з матеріалів даної
справи, зокрема, з квитанції №58/81 від
30.08.2014 року, позивачем сплачено судовий
збір в сумі 609,00 грн., який останній
просить повернути, за невірними
реквізитами на інший рахунок, тобто не
за місцем розгляду господарським судом
Рівненської області справи.

Суд зазначає, що у разі виникнення
інших підстав, які не перераховані у ст.
7 Закону України "Про судовий збір", і
відповідно відсутності підстав для
ухвалення судового рішення з питання
повернення судового збору, кошти
повертаються відповідно до Порядку
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів (далі Порядок),
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 03.09.2013 року N 787.

Вказаний Порядок визначає процедури
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до державного та
місцевих бюджетів, а саме: податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджету, коштів від повернення
до бюджетів бюджетних позичок,
фінансової допомоги, наданої на
поворотній основі, та кредитів, у тому
числі залучених державою (місцевими
бюджетами) або під державні (місцеві)
гарантії.

Тому ПАТ "РРЗ" не позбавлений права
звернутися з заявою про повернення
помилково сплачених коштів до органу
визначеного Порядком, або з вимогою про
повернення коштів до отримувача таких
помилково сплачених коштів.

За таких обставин, суд вважає за
необхідне відмовити ПАТ "РРЗ" в
задоволенні заяви вих.№02-10/04/61 від
01.10.2014 року за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 49, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "Рівневтормет" (33013, вулиця
Хасевича, будинок 35, місто Рівне, ) на користь публічного
акціонерного товариства "Рівненський
радіотехнічний завод" (33027, вулиця
Д.Галицького, будинок 25, місто Рівне,
) заборгованість в сумі
15 587 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот
вісімдесят сім) грн. 50 коп. та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "27" жовтня 2014
року.

Суддя

Пашкевич І.О.