ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Справа № 916/3860/14

Господарський суд Одеської області у
складі :

судді
Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві
П.В.

за участю представників сторін :

від позивача: Глущенко М.М. за
довіреністю № 11 від 31.12.2013р.;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 916/3860/14:

За позовом: Комунального підприємства
"Київтранспарксервіс";

До відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "АЛАНУР БІЛДІНГ";

про стягнення 2788,7 грн., -

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство
„Київтранспарксервіс" (далі - Позивач)
звернулось до товариства з обмеженою
відповідальністю „АЛАНУР БІЛДІНГ"
(далі - Відповідач) із позовом про
стягнення 2788,70 грн., посилаючись на
наступне.

01.04.2011 р. між сторонами у справі
укладено договір № 1.1-19.11 про надання в
експлуатацію фіксованих місць для
денного паркування (далі - Договір).

Згідно пункту 1.1 Договору Позивач
зобов'язався надати відповідачеві
право на експлуатацію 2 (двох)
фіксований місць для щоденного
паркування автотранспортних засобів
за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 20, а
Відповідач зобов'язався належним чином
здійснювати експлуатацію та
облаштування цих місць для паркування
і своєчасно та в повному обсязі
сплачувати кошти Позивачу за надані
послуги.

Пунктом 3.1 Договору Сторони
погодили, що загальна вартість послуг
на використання 2 (двох) фіксованих для
паркування автотранспортних засобів
складає 1200 грн. на місяць.

Листом від 20.03.2014 р. № 418 Позивач
проінформував Відповідача, що станом
на 11.03.12013 р. сума боргу складає 2400 грн.

Пунктом 4.3 Договору передбачено,
що за несвоєчасне перерахування плати,
зазначеної в п.3.1 Договору відповідач
сплачує Позивачеві пеню в розмірі
подвійної облікової ставки Нацбанку
України, що діяла на момент
прострочення за кожний день
прострочення від суми несплати.

На вказану суму боргу - 2400 грн.
відповідачеві за період з 16.09.2011 р. по
02.03.2011р. та з 16.01.2011 р. по 01.04.2012 р.
нараховано пені в сумі 177,50 грн.
(розрахунок у матеріалах справи).

Також, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК
України на вказану суму боргу - 2400 грн.,
відповідачеві нараховано 3% річних за
період з 16.09.2011 р. по 05.09.2014 р. в сумі 211,20
грн. (розрахунок у матеріалах справи).

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 180, 193 Господарського
кодексу України, ст. ст. 525. 526, 530
Цивільного кодексу України, позивач
просить позов задовольнити та стягнути
з відповідача вказані суми.

Відповідач в засіданні суду 13.10.2014
р. надав відзив на позов, у якому
зазначив, що позивач у порушення п.6.1
Договору, не провівши переговори з
відповідачем, подав до суду даний
позов. Акти приймання - передачі
наданих послуг та рахукни фактури ним
не отримано, як того вимагає п.3.4
Договору. Також відповідач зазначає, що
ним виконувались умови договору в
частині оплати за надані послуги
регулярно після отримання актів
виконаних послуг та рахунків фактур.

Наданий розрахунок стягнення
пені не відповідає п.1 ч.1 ст. 258 ЦК
України - на стягнення пені
встановлюється спеціальна річна
позовна давність.

На підставі викладеного,
керуючись нормами ЦПК України
відповідач просить у позові відмовити.

Відповідач в засідання суду 17.11.2014
р. не з'явився, був повідомлений
належним чином про час та місце
розгляду справи (розписка у справі).

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши та проаналізувавши надані
докази, вислухавши представника
позивача, проаналізувавши приписи
законодавства, що регулюють
правовідносини по даному спору,
господарський суд прийшов до
наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються
письмовими і речовими доказами.

Як свідчать матеріали справи, між
сторонами у справі укладений
вищевказаний Договір.

Також, позивачем надані копії
акту звірки взаєморозрахунків між
сторонами від 31.12.2013 р., посвідчений
печаткою позивача, копії
рахунків-фактур № СФ-0003767 від 01 жовтня
2011 р. на суму 1200 грн. та № СФ-0003128 на суму
1200 грн., акти здачі - приймання робіт
(надання послуг) № КП-0016495 від 30.09.2011 р.
та № КП-0018727 від 31.10.2011 р., копія опису
вкладеного в цінний лист на адресу
відповідача: листа без № та дати та
вказані акти та рахунки фактури, без
відтиску поштового штемпеля.

Відповідно до п.3.4 Договору
Сторона -1 ( Позивач) щомісячно не
пізніше 3-го числа місяця, наступного
за звітним, надає Стороні-2
(Відповідачеві) в двох примірниках Акт
приймання передачі наданих послуг.

Згідно п.3.5 Договору Сторона -2
протягом 2-х календарних днів з дня
отримання Акту приймання - передачі
наданих послуг зобов'язана підписати
його та повернути стороні-2 один
примірник акту.

Як випливає із копії вказаного
опису в поштове вкладення, на ньому не
міститься відбитку поштового штемпелю
(час відправлення) та немає підпису
особи яка перевірила вкладення у
цінний лист. Приведене, на думку суду,
унеможливлює встановити факт та час
відправлення вказаних документів
відповідачеві, відповідно до п.3.4
Договору.

Оригінали вказаних документів
судом витребувались тричі: ухвалами
суду від 22.09.2014 р., 13.10.2014 р. та 29.10.2014 р.
для огляду у засіданні суду.

Представник позивача не надав
оригінали вказаних документів. Таким
чином, вважати, що позивач відправив
відповідачеві вказані документи
згідно п.3.4 Договору, на думку суду
неможна.

З приведеного випливає, що
оскільки позивач не надав докази
відправлення відповідачеві вказаних
актів та рахунків, то останній був
позбавлений можливості отримати їх та
сплатити, відповідно до умов Договору.

Таким чином, говорити про
порушення умов договору з боку
відповідача, на думку суду, у даному
випадку неможна.

В засіданні суду 17.11.2014 р.
позивачем надана довідка банку
„Хрещатик" № 43-65/405 від 10.07.2014 р., за якою
відповідачем сплачено за надані
послуги у квітні, червні та серпні 2011 р.
6000 грн. згідно рахунків виставлених
позивачем.

Вказана довідка, на думку суду,
підтверджує заперечення відповідача,
що виставлені позивачем рахунки ним
сплачувались регулярно.

З огляду на викладене суд вважає,
що позивачем не доведені позовні
вимоги і тому позов задоволенню не
підлягає.

При цьому, перевіривши розрахунок
стягнення суд приймає його до уваги та
вважає правильним.

Заперечення відповідача щодо
звернення позивача до суду без
попередніх переговорів з ним суд
відхиляє, так як згідно чинного
законодавства України сторона не
позбавлена можливості звернутись до
суду за захистом свого порушеного
права без попереднього мовлення з
іншою стороною.

Щодо зазначення про застосування
спеціальних строків позовної давності
про стягнення пені в порядку п.1 ч.2 ст. 258
ЦК України суд зазначає таке.

Дійсно, п.1 ч.2 ст. 2 58 Цивільного
кодексу України позовна давність в
один рік, зокрема, застосовується к
вимогам про стягнення неустойки
(штрафу, пені).

При цьому згідно з ч. 3 ст. 267 цього
ж кодексу, позовна давність
застосовується судом лише по заяві
сторони у спорі, зробленому до
винесення ним рішення.

Таким чином, застосування строків
позовної давності можливо лише за
заявою сторони, зробленою до винесення
судом рішення.

Із змісту заперечень відповідача,
на думку суду, не випливає, що
відповідач зробив таку заяву. На думку
суду відповідач просто послався на
вказану статтю ЦК України, при цьому не
надав свого контррозрахунку стягнення
пені.

Заперечення відповідача про не
отримання ним від позивача Акту
приймання передачі наданих послуг,
відповідно до п.3.4 Договору суд приймає
до уваги, виходячи з приведеного, що
позивач не надав докази відправлення
відповідачеві вказаних актів та
рахунків, отже останній був
позбавлений можливості отримати їх та
сплатити, відповідно до умов Договору.

Підсумовуючи викладене,
господарський суд вважає вимоги
позивача не законними, не
обґрунтованими і тому, не підлягаючими
задоволенню.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України
при задоволенні позову судові витрати
покладаються на сторони пропорційно
розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.32,33,43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову
Комунального підприємства
"Київтранспарксервіс" - відмовити
повністю.

Повний текст рішення складено та
підписано 19.11.2014р.

Суддя
М.І.
Никифорчук