РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"25" листопада 2014 р.
Справа № 918/1155/14

Рівненський апеляційний
господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя
Грязнов В.В.

суддя
Мельник О.В. ,

суддя
Гудак А.В.

секретар судового засідання Карпович
О.В.,

за участі представників сторін:

позивача - Шевчишин І.З.
(довіреність №НЮ-15 від 01.01.2014р.);

відповідача - Мороз В.П.
(посвідчення №5509 від 19.06.2014р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Відповідача-Державного підпри-ємства
«Рокитнівське лісове господарство» на
рішення господарського суду
Рівненської області від 21.10.2014р. у
справі №918/1155/14

за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця»

в особі Відокремленого
підрозділу «Львівська дирекція
залізничних

перевезень»

до Державного
підприємства «Рокитнівське лісове
господарство»

про стягнення 22 895 грн. штрафу,-

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст.ст.22, 28 ГПК
Украї-ни. Клопотання про здійснення
технічної фіксації судового процесу
заявлено не було. Заяви про відвід
суддів не надходило.

Рішенням господарського суду
господарського суду Рівненської
області від 21.10.2014р. у справі №918/1155/14
(суддя Пашкевич І.О.) задоволено позов
Державного територіально-галузе-вого
об'єднання «Львівська залізниця» в
особі Відокремленого підрозділу
«Львівська дирекція за-лізничних
перевезень» (надалі в тексті -
Залізниця) до Державного підприємства
«Рокитнівське лі-сове господарство»
(надалі в тексті - Підприємство) про
стягнення 22 895 грн. штрафу.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що проведення
згідно телеграми станції Здолбунів
контрольного зважування вантажу на
станції призначення Клепарів
Львівської залізниці вагону №67844860, що
прибув зі станції Рокитно-Волинське
Львівської залізниці (відп-равлений за
накладною №36040749) здійснене у
відповідності до Статуту. За
результатами вказа-ного зважування
виявилась невідповідність даних
вказаних у накладній фактичній масі
деревини, яка перевозилася. Тому, з
Відповідача-вантажовідправника
підлягає стягненню штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення відповідно до
ст.ст.24, 118, 122 Статуту залізниць
України.(арк.справи 125-130).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Відповідач подав скаргу до
Рівненського апеля-ційного
господарського суду, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Рівненської області від 21.10.2014 р. у
даній справі та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.(арк.справи 135-147).

Скаржник зазначає, що судом неповно
з'ясовано обставини справи, а рішення
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Вказує, що суд першої інстанції
помил-ково визнав положення Статуту
залізниць України, як такі, що можуть
слугувати для притягнення до
відповідальності вантажовідправників,
вантажоодержувачів та залізниці. Крім
того, Скаржник вказує, що у
мотивувальній частині рішення судом не
надано належної оцінки Листу
начальника головного комерційного
управління Державної адміністрації
залізничного транспорту України
«Укрзалізниця» від 16.03.2007р. №ЦМКО-1/242, в
якому йдеться, що у разі встановлення
невідпо-відності маси вантажу, яка
визначалася умовно, фактичній масі,
вагон відправляється за призна-ченням
без оформлення відповідних документів
для стягнення штрафу згідно ст.122
Статуту за-лізниць України.

Також апелянт вважає, що оскільки
контрольне зважування вантажу та
складання комер-ційного акту було
здійснено по прибутті вагона на
станцію призначення - суд першої
інстанції дій-шов помилкового висновку
про підставність притягнення
Підприємства до відповідальності за
не-правильне зазначення у перевізних
документах маси вантажу, а вказаний
штраф мав бути стягну-тий з
вантажоодержувача відповідно до ст.125
Статуту залізниць України та те, що
комерційний акт не є належним доказом у
справі, оскільки зважування мало б
проводитися таким же способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення.(арк.справи 143,145,146).

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду від 12.11.2014р. у даній
справі апеляційну скаргу Відповідача
прийнято до провадження, справу
призначено до слухання на 25.11. 2014р. у
складі колегії суддів: головуючий
суддя Грязнов В.В., суддя Мельник О.В.,
суддя Розіз-нана І.В.(арк.справи 133).

Разом з тим, розпорядженням голови суду
від 24.11.2014р. внесено зміни до складу
колегії суддів, окрім заміни
головуючого судді, у зв'язку із
перебуванням у відпустці судді
Розізнаної І.В. Визначено колегію
суддів у складі: головуючий суддя
Грязнов В.В., суддя Мельник О.В., суддя
Гудак А.В.(арк.справи 158).

Напередодні судового засідання через
канцелярію суду Позивач подав відзив
на апеляцій-ну скаргу, в якому вказує,
що рішення суду першої інстанції
прийняте з дотриманням усіх
уста-новлених норм чинного
законодавства та просить залишити його
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення, оскільки вважає її мотиви
безпідставними та
необґрунтованими.(арк.справи 159-161).

У день судового засідання Відповідач
подав через канцелярію апеляційного
суду додаткові пояснення до
апеляційної скарги, в яких підтримує
апеляційну скаргу в повному обсязі з
підстав. (арк.справи 163-175).

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції 25.11.2014р. представник Позивача
підтри-мав доводи апеляційної скарги,
надав пояснення в обґрунтування своєї
правової позиції. Предс-тавник
Позивача заперечив проти доводів та
вимог апеляційної скарги та надав
пояснення в обґ-рунтування своєї
правової позиції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
вивчивши ма-теріали справи, наявні в
ній докази, перевіривши правильність
застосування судом першої інстан-ції
норм матеріального та процесуального
права, Рівненський апеляційний
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Державне підприємство «Рокитнівське
лісове госпо-дарство»-відправник
05.02.2014р. згідно залізничної накладної
№36040749 на вагон №67844860 відправило
вантаж лісоматеріалів фанерних зі
станції Рокитно-Волинське Львівської
залізниці на адресу
одержувача-Товариства з обмеженою
відповідальністю «Язьм» до станції
призначення Кле-парів Львівської
залізниці, загальна маса вантажу 58 000
кг.(арк.справи 9).

Згідно вказаної залізничної накладної
вартість перевезення складає 4 579 грн. 00
коп.

Накладна підписана представником
відправника Кириловцем П.М.

По прибутті вантажу на станцію
призначення Клепарів Львівської
залізниці 07.02.2014р. на підставі
телеграми станції Здолбунів від
06.02.2014р. №52 було проведене зважування
вагону № 67844860 на тензометричній вазі,
яка пройшла держповірку 08.05.2013р.

Матеріалами справи стверджено, що за
результатами зважування вагону №67844860
з ван-тажем на 150-тонних вагонних вагах
ст.Клепарів, перевізником був
складений комерційний акт від 07.02.2014р.
за №АА06215215, який підписали агент
комерційний Колодій І.М., ДСЗМ Гладун
В.В., агент комерційний Скалецька М.І. та
представник вантажоотримувача-ТзОВ
«Язьм» Мель-ник Ю.О. Встановлено: у
документі значиться вантаж
лісоматеріали фанерні, кількість місць
4 шта-беля, брутто не вказано, тара 23 100,
нетто 58 000.

Фактично виявлено: вантаж
лісоматеріали фанерні, кількість місць
без повного виванта-ження вантажу із
вагона перерахувати неможливо, шапка
вагона завантажена в 4 штабеля, брутто -
85 000 кг, тара з документа 23 100 кг, нетто
61 900 кг, що перевищує зазначений у
документі показник на 3 900 кг.
Вантажопідйомність 69 000 кг, що не
перевищує вантажопідйомність ва-гона.
Спосіб визначення маси згідно
документа - умовно. Вагон прибув у
технічному та комерцій-ному стані
справний.(арк.справи 8-зворот).

Згідно комерційного акту №АА06215215 та на
підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць
України Позивач нарахував 22 895 грн.
штрафу за невірне зазначення маси
вантажу в накладній.

Перевіривши дотримання місцевим судом
вимог чинного законодавства при
ухваленні ос-каржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга безпідставна і не підлягає
за-доволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.173 Господарського
кодексу України (надалі в тексті - ГК
України) - гос-подарський договір є
однією з підстав виникнення
господарських зобов'язань і є
обов'язковим для виконання сторонами.
Аналогічно врегульовано підстави
виникнення господарського
зобов'язан-ня у ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України (надалі в тексті - ЦК
України).

Господарські зобов'язання, відповідно
до ст.174 ГК України, можуть виникати,
зокрема, із господарського договору та
інших угод, передбачених законом, а
також з угод, не передбачених законом,
але таких, які йому не суперечать.

Оскільки сторони спірних
правовідносин є суб'єктами
господарювання, то зобов'язання, що
виникли між ними суд першої інстанції
вірно визначив як господарські
договірні у сфері перевезення вантажу
залізничним транспортом.

Господарські договори між суб'єктами
господарювання укладаються за
правилами встанов-леними Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених
Господарським кодексом України, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.(ст.ст. 173, 179 ГК
України).

Згідно з ч.5 ст.306 ГК України, загальні
умови перевезення вантажів, а також
особливі умови перевезення окремих
видів вантажів (вибухових речовин,
зброї, отруйних, легкозаймистих,
Радіо-активних та інших небезпечних
речовин тощо) визначаються цим
Кодексом і виданими відповідно до
нього транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Договір перевезення вантажу
укладається в письмовій формі.
Укладення договору переве-зення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коно-самента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
ванта-жовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
пере-везень. Умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'-єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспорт-ними статутами та іншими
нормативно-правовими актами. Сторони
можуть передбачити в догово-рі також
інші умови перевезення, що не
суперечать законодавству, та додаткову
відповідальність за неналежне
виконання договірних зобов'язань.(ст.307
ГК України).

Аналогічні положення містить і ст.908 ЦК
України.

Предметом даного спору є стягнення
залізницею штрафу за неправильне
зазначення у нак-ладній маси вантажу.

Приписами ст.920 ЦК України встановлено,
що у разі порушення зобов'язань, що
виплива-ють із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сто-рін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (ста-тутами). Учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за пра-вопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.(ч. 1 ст.216 ГК України).

Згідно зі ст.3 Закону України «Про
залізничний транспорт», законодавство
про залізничний транспорт загального
користування складається з Закону
України «Про транспорт», цього Закону,
Статуту залізниць України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України, та інших актів зако-нодавства
України.

Статут залізниць України (надалі -
Статут залізниць) затверджено
постановою Кабінету Мі-ністрів України
від 06.04.1998р. №457. Статут залізниць
чинний із змінами і доповненнями.

Стаття 5 Статуту залізниць відносить до
компетенції Міністерства транспорту
України зат-вердження нормативних
документів на підставі цього Статуту,
які є обов'язковими для всіх юри-дичних
і фізичних осіб на території України.

Накладна, згідно ст.6 Статуту залізниць
- основний перевізний документ
встановленої фор-ми, оформлений
відповідно до цього Статуту та Правил і
наданий залізниці відправником разом з
вантажем. Накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення ван-тажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача. Накладна одночасно є
договором на заставу вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення.

Під час здавання вантажів для
перевезення відправник повинен
зазначити їх масу у наклад-ній -
основному перевізному документі, який
підтверджує укладення договору
перевезення ван-тажу (ст.37 Статуту
залізниць). За правилами ст.24 Статуту
залізниць, залізниці надано право
пері-одично перевіряти кількість та
масу вантажу, зазначених
вантажовідправником у накладній, а ст.
122 Статуту залізниць установлено
відповідальність вантажовідправника у
вигляді штрафу за не-правильне
зазначення в накладній маси вантажу.

Наказом Міністерства транспорту
України №644 від 21.11.2000р. затверджено
Правила оформлення перевізних
документів. Наказом Міністерства
інфраструктури України від 08.06.2011р. №138
«Про внесення змін до деяких
нормативно-правових актів» - внесено
зміни до Правил офор-млення перевізних
документів, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
21.11. 2000р. №644 та викладено їх в новій
редакції.

Так, згідно п.1.2 Правил, оформлення
перевізних документів, затверджених
Наказом Мініс-терства транспорту
України 21.11.2000р. №644 (надалі - Правила),
накладна є обов'язковою дво-сторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором застави вантажу
для забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за пере-везення. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу разом з вантажем.
Для підтвердження приймання вантажу до
перевезення один примірник накладної в
паперовому вигляді з присвоєним їй
номером і датою приймання ван-тажу
надається відправнику. Порядок
підтвердження приймання вантажу до
перевезення за елект-ронною накладною
(із накладенням ЕЦП) визначається
договором між вантажовласником і
заліз-ницею. Заповнення накладної
здійснюється відправником, залізницею,
одержувачем згідно з пояс-неннями,
наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Виникнення між сторонами у даній
справі господарських договірних
відносин у сфері пе-ревезення вантажу
залізничним транспортом стверджується
перевізним докуменом - накладною від
05.02.2014р. №36040749. Як вірно встановив
місцевий господарський суд, накладна
як основ-ний перевізний документ
повинна відповідати вимогам,
встановленим Правилами оформлення
пе-ревізних документів.

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення
перевізних документів, на кожне
відправлення ва-нтажу, порожніх
власних, орендованих вагонів та
контейнерів відправник надає станції
відправ-лення перевізний документ
(накладну) за формою, наведеною у
додатку 1 до цих Правил. У разі
пред'явлення до перевезення вантажу
груповою відправкою або маршрутом
відправник додає до накладної
відомість вагонів (додаток 2 до цих
Правил) або відомість вагонів і
контейнерів, що пе-ревозяться
маршрутом (групою) за накладною
(додаток 4 до Правил перевезення
вантажів в уні-версальних контейнерах,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 20.08.2001р. №542,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 10.09.2001р. за №798/5989).

Обов'язок відправника зазначати у
накладній відповідні реквізити, в т.ч.
масу вантажу, ус-тановлено п.п. 2.1, 2.2, 2.3
Правил оформлення перевізних
документів. Вантажовідправником
запо-внюється, зокрема, графа накладної
«маса вантажу в кг, визначена
відправником», де вказується маса
вантажу у кілограмах. У разі визначення
маси на вагонних вагах у відповідних
графах заз-начається маса брутто, тари
вагона і нетто вантажу. Відправником
також заповнюються графи: «Спосіб
визначення маси», де зазначається, яким
способом визначено масу вантажу. При
зважу-ванні вантажу необхідно
зазначити тип ваг: «на товарних вагах»,
«на вагонних вагах
вантажопід-йомністю...т», «на
елеваторних вагах» чи інших вагах;
«Навантаження засобами» - зазначається
«відправника», якщо навантаження
здійснюється відправником. У графі 55
«Правильність внесе-них відомостей
підтверджую» представник відправника
вказує свою посаду, розписується,
засвід-чуючи правильність відомостей,
указаних ним у перевізному документі.
Представник відправника повинен мати
довіреність на оформлення перевезення.

Маса вантажу вважається правильною,
якщо різниця між фактично виявленою
масою і заз-наченою в перевізних
документах не перевищує 0,2%.(п.2.6 Правил
оформлення перевізних доку-ментів).

Якщо під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправи-льне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі ст.118 Статуту
залізниць України. При цьому,
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли. Цей факт зас-відчується актом
загальної форми, якщо за цим фактом не
складався комерційний акт.(п.5.5 Пра-вил
оформлення перевізних документів).

Частиною 1 ст.26 Закону України «Про
залізничний транспорт» передбачено, що
обставини, які можуть слугувати
підставою для майнової
відповідальності перевізників,
відправників і одер-жувачів вантажу,
багажу, вантажобагажу, пасажирів -
засвідчуються актами. Аналогічну норму
містить ст.129 Статуту залізниць -
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відпові-дальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного пе-ревезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, складеними
станція-ми залізниць. За правилами цієї
статті комерційний акт складається,
зокрема, для засвідчення
не-відповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу даним, заз-наченими у
транспортних документах. Вищевказаною
статтею передбачено, що порядок
складан-ня комерційних актів та актів
загальної форми встановлюється
Правилами. Правила складання ак-тів
затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 28.05.2002р. №334.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та вбачається з
матеріалів справи, ко-мерційним актом
від 07.02.2014р. за №АА06215215 стверджується
перевантаження вагона № 67844860 на 3 900 кг
від маси вказаної у накладній на
перевезення.

Застосовуючи ст.ст.118, 122 Статуту
залізниць апеляційний суд враховує, що
штраф підля-гає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
порушень, незалежно від того, чи
завдано залізниці у зв'язку з цим
збитків. Такої ж думки дотримується
Вищий господарський суд України, що
знайшло відображення у постанові від 14
10.2014 року у справі №918/493/14.

Статтею 37 Статуту залізниць
встановлено, що під час здавання
вантажів для перевезення відправником
має бути зазначена у накладній їх маса.
Маса окремих вантажів може визначатися
розрахунковим методом, за обміром або
умовно (нафтопродукти в цистернах,
тварини, лісоматеріа-ли тощо). Маса
вантажів визначається відправником.
Спосіб визначення маси зазначається у
нак-ладній.

Пункт 22 Правил видачі вантажів,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 21.11.2000р. №644 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000р. за №862/ 5083 (надалі в
тексті - Правила видачі вантажів)
передбачає, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. Зважування вантажів на
вагонних вагах провадиться в порядку,
передбаче-ному Правилами приймання
вантажів до перевезення, затверджених
наказом Міністерства транс-порту
України від 21.11.2000р. №644 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 року за №861/5082 (надалі в
тексті - Правила приймання вантажів до
перевезення).

Однак, саме зважування є найбільш
точним способом визначення маси
вантажу. Аналогіч-на правова позиція
викладена в п.3.18 Роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002р. №04-5/601 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, що
виникають з пере-везення вантажів
залізницею».(надалі в тексті -
Роз'яснення).

Можливість визначення маси певних
вантажів умовно не виключає можливість
її встанов-лення шляхом зважування.
Вантажовідправник у такому разі має
можливість обирати той чи інший спосіб
визначення маси на власний розсуд.
Однак, враховуючи викладені висновки,
залізниця, ко-ристуючись правом,
визначеним ст.24 Статуту залізниць
України під час перевірки на проміжних
станціях не позбавлена права обрати
для цього зручний для себе та більш
точний спосіб.

При цьому, колегія суддів відхиляє
посилання Скаржника, що відповідно до
ст.125 Статуту залізниць - після прибуття
на станцію призначення вантажу всю
відповідальність перед залізни-цею
щодо цього перевезення (в тому числі і
за неправильне зазначення в накладній
маси вантажу) несе одержувач. Вказане
спростовується нормами Статуту
залізниць, згідно з якими накладна є
письмовою формою договору перевезення
вантажу, що укладається
вантажовідправником із залізницею
згідно зі ст.24 Статуту залізниць і
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній, то й відповідачем за
позовами про стягнення штрафу за
неправильно зазначені у накладній
масу, кі-лькість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача є
відправник вантажу.(п.6.3 Роз'яс-нення).

Обов'язок доказування і подання
доказів встановлено статтею 33 ГПК
України.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначе-ному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимо-ги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.(32 ГПК України).

Таким чином, матеріалами справи
спростовуються доводи Скаржника про
неправомірність висновків суду першої
інстанції щодо характеру
правовідносин сторін, змісту
зобов'язань Відпо-відача і
вмотивованості висновку про
обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім пе-реконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції повно з'ясував обставини
справи і дав їм правильну юридичну
оцінку. Порушень чи неправильного
застосування норм матеріального чи
процесуального права при розгляді
спору судом першої інстанції, судовою
колегією не встановле-но, тому мотиви, з
яких подана апеляційна скарга не
можуть бути підставою для скасування
прий-нятого у справі рішення, а
наведені в ній доводи не спростовують
висновків суду.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Рокитнівське лісове
господарство» на рі-шення
господарського суду Рівненської
області від 21.10.2014р. у справі №918/1155/14
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу №918/1155/14 повернути до
господарського суду Рівненської
області.

Головуючий суддя
Грязнов В.В.

Суддя
Мельник О.В.

Суддя
Гудак А.В.