ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2014 р.
Справа № 923/1514/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Александрової Л.І. при
секретарі Кудак М.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Херсонського державного
університету, м. Херсон

до публічного акціонерного товариства
"Херсонгаз", м. Херсон

про зобов'язання змінити договір
шляхом укладання додаткової угоди

за участю представників сторін:

від позивача - Ліхтей М.В.,
юрисконсульт, доручення №48-24/2469 від
08.10.2014 року; Парасочкіна К.В., заст. нач.
юр. відділу, доручення № 01-24/1292 від
12.05.2014 року;

від відповідача - Автонагов І.В., нач. юр.
відділу, дов. № 6488/08 від 30.12.2013 року.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення після
закінчення розгляду справи.

Херсонський державний університет
(позивач) звернувся до господарського
суду Херсонської області з позовом до
публічного акціонерного товариства
"Херсонгаз" (відповідач) про
зобов'язання публічного акціонерного
товариства "Херсонгаз" змінити договір
№ 1-207Б на постачання природного газу за
регульованим тарифом від 27.12.2013 року
шляхом укладення з Херсонським
державним університетом додаткової
угоди з постачання природного газу.

В обґрунтування позовних вимог позивач
з урахуванням додаткових пояснень до
позову від 07.11.2014 р. посилається на
положення ст.ст. 1, 2, 12, 54, 57
Господарського процесуального кодексу
України, ст. 188 Господарського кодексу
України, ст.ст. 4, 6, 127 Житлового кодексу
Української РСР, ст. 19 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги",
постанови Національної комісії
регулювання електроенергетики України
від 13.07.2010 р. № 813 та ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Ухвалою суду від 15.10.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 29.10.2014 р. Ухвалою суду
від 29.10.2014 р. відкладено розгляд справи
на 10.11.2014 р.

Представники позивача підтримують
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі та просить суд їх задовольнити
повністю з зазначених у позовній заяві
та додаткових поясненнях підстав.

Представник відповідача проти позову
заперечує, просить суд відмовити
позивачу в його задоволенні, з підстав,
які вказано у відзиві на позов.

Заслухавши пояснення учасників
судового процесу, що прибули в судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

27.12.2013 р. між публічним акціонерним
товариством «Херсонгаз» (далі
-«Херсонгаз») та Херсонським державним
університетом (далі - Університет) було
укладено договір № 1-207Б на постачання
природного газу за регульованим
тарифом (далі - Договір).

Згідно умов вказаного Договору (п. 1.1.)
«Херсонгаз» постачає природний газ
Університету в обсягах i порядках,
передбачених Договором для
забезпечення потреб вищого
навчального закладу, а Університет
оплачує «Херсонгазу» вартість газу i
наданих послуг у розмірах, строках,
порядку та на умовах, передбачених
Договором.

Постачання забезпечується через
мережу комерційних вузлів, перелік
яких надано у Додатку № 1 до Договору.

Одним з таких вузлів є дахова котельня
(Котел КОЛВІ 550, комерційний вузол № 4)
згідно Переліку комерційних вузлів
обліку газу та газоспоживного
обладнання, викладеному у Додатку № 1
до Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки
за реалізований Університету газ
здійснюються за цінами, що
встановлюються національною комісією,
яка здійснює державне регулювання у
сфері енергетики.

Керуючись даним пунктом, «Херсонгаз»
нараховує вартість оплати за спожитий
вказаною даховою котельнею природний
газ на piвні цін для установ та
організацій, що фінансуються з
державного i місцевих бюджетів.

3 даною позицею «Херсонгазу»
Університет не погоджується, вважає її
такою, що не відповідає чинному
законодавству та порушує права та
інтереси вищого навчального закладу
через наступне.

Вказаний комерційний вузол (котел
КОЛВІ 550) використовується для
забезпечення опалення гуртожитків №№
3, 4 Університету.

Згідно норм ст.ст. 4, 6, 127 Житлового
кодексу Української РСР гуртожитки
входять до складу приміщень, що
віднесені до житлового фонду, який
призначений для проживання громадян,
зокрема, студентів, що навчаються.

3 урахуванням вищенаведеного,
гуртожитки Університету є об'єктами
житлового фонду, призначені для
проживання людей. Відповідно,
розрахунки за спожиті мешканцями
гуртожитків комунальні послуги мають
здійснюватися за тарифами,
встановленими для населення.

Відповідно до положень ст. 19 Закону
України «Про житлово-комунальні
послуги» учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник,
балансоутримувач, управитель.

У даних відносинах Університет є
балансоутримувачем гуртожитків.
Мешканці гуртожитків є фактичними
споживачами.

Як вбачається з роз'яснення
Національної комісії регулювання
електроенергетики України, наданого у
листі від 10.11.2003 року № 05-39-14/4260 у
випадку коли котельня підприємства
здійснює теплопостачання гуртожитку,
природний газ використовується для
виробництва теплової енергії, яка
задовольняє комунальні потреби
мешканців гуртожитку
(тепловодопостачання). У цьому випадку
газопостачальна організація повинна
відпускати підприємству на зазначені
цілі (при умові встановлення окремого
приладу обліку) природний газ за ціною,
передбаченою для підприємств
комунальної теплоенергетики.

Оплата послуг з опалення гуртожитків
та гарячого водопостачання
проводиться за рахунок коштів
спеціального фонду кошторису вищого
навчального закладу. Згадані кошти
надходять від мешканців гуртожитків в
якості оплати за проживання.

Таким чином, розрахунки за спожитий
природний газ повинні проводитися за
окремим тарифом, встановленим для
суб'єктів господарювання, які
використовують дахові котельні з метою
надання послуг населенню з опалення та
гарячого постачання.

Зазначеним тарифом, згідно постанови
Національної комiciї регулювання
електроенергетики України від 13.07.2010 р.
№ 813, є 1309,20 грн. за 1000 м3.

Позивач вважає, що всупереч цьому,
«Херсонгаз» стягує оплату з
Університету за постачання природного
газу до вказаної дахової котельні за
цінами, які затверджені для установ та
організацій, що фінансуються з
державного i місцевих бюджетів.

Відповідно до викладеного існуючий
порядок розрахунків, встановлений
Договором, є неприпустимим i підлягає
негайній зміні.

На виконання положень ст. 188
Господарського кодексу України
Університетом 03.10.2014 р. за вих. № 48-23/2452
на адресу відповідача було надіслано
пропозицію щодо зміни Договору шляхом
укладення додаткової угоди з наданням
її відповідно проекту.

Як зазначає позивач у позові, даною
додатковою угодою пропонувалося
визначити ціну за постачання
природного газу до дахової котельні
(комерційний вузол № 4 згідно Переліку
комерційних вузлів обліку газу та
газоспоживного обладнання,
викладеному у Додатку № 1 до Договору)
на piвні цін, встановлених національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики, для
суб'єктів господарювання, які
виробляють теплову енергію, у тому
числі блочних (модульних) котелень,
установлених на дахові та
прибудованих. А також привести у
відповідність вказаній ціні речення №
3 пункту 4.5. Договору шляхом перерахунку
загальної суми вартості договору.

10.10.2014 р. ПАТ "Херсонгаз" за вих. № 141010/16
з/14 було надано відповідь на вказаний
лист Університету, якою вищому
навчальному закладу у задоволенні
пропозиції щодо укладання додаткової
угоди було відмовлено.

Згідно ст. 188 ГК України зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускається, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди
щодо зміни (розірвання) договору або у
разі неодержання відповіді у
встановлений строк з урахуванням часу
поштового обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на
вирішення суду.

Таким чином між сторонами виник спір
щодо внесення змін до договору на
постачання природного газу, у зв'язку з
цим позивач звернувся до суду з
відповідним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, зокрема, послався на ч. 2 ст. 652
ЦК України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
огляду на наступне.

Підстави зміни або розірвання
договору, встановлені статтею 651
Цивільного кодексу України та статтею
188 Господарського кодексу України. Так,
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

У відповідності до вимог статті 525
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до частини 2 статті 651
Цивільного кодексу України, договір
може бути змінено або розірвано за
рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або
законом.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 652
Цивільного кодексу України у разі
істотної зміни обставин, якими сторони
керувалися при укладенні договору,
договір може бути змінений або
розірваний за згодою сторін, якщо інше
не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо
приведення договору у відповідність з
обставинами, які істотно змінились, або
щодо його розірвання, договір може бути
розірваний, а з підстав,
встановлених частиною четвертою цієї
статті, - змінений за рішенням суду
на вимогу заінтересованої сторони за
наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони
виходили з того, що така зміна
обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами,
які заінтересована сторона не могла
усунути після їх виникнення при всій
турботливості та обачності, які від неї
вимагалися;

3) виконання договору порушило б
співвідношення майнових інтересів
сторін і позбавило б заінтересовану
сторону того, на що вона розраховувала
при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового
обороту не випливає, що ризик зміни
обставин несе заінтересована сторона.

Позивачем не доведено наявності
одночасно чотирьох зазначених умов.
Натомість, як встановлено в ході
судового розгляду справи, на момент
укладання сторонами 27.12.2013 р. Договору
№ 1-206Б ціна на природний газ за даним
договором визначалась постановами
НКРЕ України № 658 від 31.05.2013 р., № 332 від
28.03.2013 р., тобто були чинними.

Отже, на момент укладення договору
позивач був обізнаний про наявність
диференціації цін на природний газ, а
саме:

- ціни, встановлені для установ та
організацій, фінансуються з державного
і місцевих бюджетів;

- ціни для суб'єктів господарювання, які
виробляють теплову енергію, у тому
числі блочних (модульних) котелень,
установлених на дахові та
прибудованих.

Проте, уклав з відповідачем договір про
постачання природного газу за
регульованим тарифом за цінами,
затвердженими НКРЕ на природний газ
для установ та організацій, що
фінансуються з державного і місцевих
бюджетів.

Крім того, згідно ст. 1 Закону України
"Про нафту і газ" газ є товарною
продукцією. Для забезпечення усіх
споживачів Херсонської області
природним газом, крім тих, що
виробляють теплову енергію, ПАТ
"Херсонгаз" купує природний газ у НАК
"Нафтогаз України" згідно з Укладеними
договорами.

У відповідності до приписів п. 22 ч. 1 ст. 1
Закону України "Про основи
функціонування ринку природного газу"
споживачем є юридична особа або
фізична особа-підприємець, який
отримує природний газ у відповідності
до договору про поставку природного
газу та використовує його як паливо або
сировина.

Враховуючи те, що позивач по справі є
юридичною особою, між ним та
відповідачем укладено договір на
поставку природного газу по
регульваному тарифу.

Статтею 117 Конституції України
передбачено, що Кабінет Міністрів
України в межах своєї компетенції
видає постанови та розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Постановою КМУ № 705 від 25.07.2012 р. "Про
визначення гарантованих
постачальників природного газу" прямо
визначено, що гарантованим
постачальником природного газу для
підприємств, які здійснюють
виробництво теплової енергії, є
Національна компанія "Нафтагаз
Україна", яка у встановленому порядку
отримала ліцензію на поставку
природного газу.

Отже, відповідач не є гарантованим
постачальником для суб'єктів
господарювання, які виробляють теплову
енергію, у тому числі блочних
(модульних) котельних, встановлених на
дахах та виробляючих теплову енергію.
Даной категорією споживачів укладені
договори на поставку газу
безпосередньо з НАК "Нафтогаз України".

Укладення таких договорів з ПАТ
"НАК"Нафтогаз України" можливо лише при
умові наявності підтверджуючих
документів, які посвідчують реєстрацію
гуртожитків у відповідності до вимог
діючого законодавства. Ведення
окремого приладного та
бухгалтерського обліку тепла та
гарячої води, які використовуються
населенням, що мешкає в гуртожитку, що
підтверджується листом НКРЕ від 07.10.2011
року № 7621/24/17-11.

Для забезпечення усіх категорій
споживачів Херсонської області
природним газом, крім тих, що виробляє
теплову енергію, ПАТ "Херсонгаз"
закуповує його обсяги у НАК "Нафтогаз
України" із зазначенням ціни,
встановленої постановами НКРЕ для
кожної із категорій.

Згідно умовам договору, укладеного між
ПАТ "Херсонгаз" та ПАТ "НАК"Нафтогаз
України" та додатковій угоді до нього
(додані до матеріалів справи а.с. 70-74)
вартість газу для його подальшої
реалізації установам та організаціям,
що фінансуються із державного і
місцевих бюджетів складає 4874 грн. без
врахування ПДВ. За цією ж ціною
відповідач продає газ позивачу, тобто
вигоди від вартості поставленого
позивачу газу не отримує, так як доходи
отримує від тарифів на поставку та
транспортировку газу, а тому вони не
залежать від ціни самого газу.

Слід також зазначити, що відповідно до
ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який
вчиняє юридична особа, підписується
особами, уповноваженими на це її
установчими документами, довіреністю,
законом або іншими актами цивільного
законодавства, та скріпляється
печаткою.

Згідно ч. 3 ст. 180 ГК України укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому році погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

Позивач, вважаючи за необхідно внести
зміни до договору, надіслав
відповідачу свої пропозиції, викладені
у формі додаткової угоди (а.с. 17).

Проте, в порушення вимог чинного
законодавства дана додаткова угода не
підписана зі сторони позивача та не
скріплена печаткою.

Крім того, пропонуючи змінити 3 речення
п. 4.5 договору, що стосується "загальної
суми вартості договору", позивач не
зазначив цю суму, тобто не визначив
ціну договору.

За таких обставин у задоволенні позову
має бути відмовлено.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 17.11.2014 р.

Суддя
Л.І. Александрова