ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
УХВАЛА

"18" листопада 2014 р.
Справа № 907/1117/14

Суддя господарського суду Л.М. Якимчук,

Розглянувши заяву Публічного
акціонерного товариства „Дочірній
банк Сбербанку Росії", м. Київ у справі

За позовом Публічного акціонерного
товариства „Дочірній банк Сбербанку
Росії", м.Київ

До відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю „Мукачівський
консервний завод", м. Мукачево

Третя особа, яка не заявляє самостійні
вимоги на предмет спору на стороні
відповідача Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю ім. Шевченка, с.
Софіївка, Черкаський район

Про стягнення 1 137 317 197,02 рос. руб. та 39 461
834,23 грн., що еквівалентно сумі 430 312 262,16
грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
„Дочірній банк Сбербанку Росії", м.
Київ звернулося до суду до Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Мукачівський консервний завод", м.
Мукачево про стягнення суми 1 137 317 197,02
рос. руб. та 39 461 834,23 грн., що
еквівалентно сумі 430 312 262,16 грн., за
участі третьої особи, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору на
стороні відповідача
Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю ім.
Шевченка, с.Софіївка, Черкаський район.

Разом з позовною заявою позивач подав
заяву про забезпечення даного позову
шляхом накладення арешту на грошові
кошти, що належать відповідачеві -
Товариству з обмеженою
відповідальністю „Мукачівський
консервний завод", у межах розміру
позовних вимог, а саме у сумі 1 137 317 197,02
рос. руб. та 39 461 834,23 грн., що
еквівалентно сумі 430 312 262,16 грн.

Суд дійшов висновку про відмову у
забезпеченні позову з наступним
обґрунтуванням.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Відповідно до ст. 67 зазначеного Кодексу
одним із заходів забезпечення позову,
який суд вправі застосувати є, зокрема,
накладення арешту на грошові суми, що
належать відповідачеві.

Відповідно до пункту 1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 16 „Про
деякі питання практики застосування
заходів до забезпечення позову" у
вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має
здійснювати оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності їх
вжиття з урахуванням, зокрема,
розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін та інших учасників
судового процесу; наявності зв'язку між
конкретним видом заходів до
забезпечення позову та предметом
відповідної вимоги; імовірності
утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

За приписами пункту 3 вказаної
Постанови Пленуму достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Однак, позивач у своїй заяві належним
чином не обґрунтував необхідність
накладення арешту на грошові суми,
належних доказів суду не надав, а тому
суд не знаходить правових підстав для
задоволення заяви позивача про вжиття
заходів до забезпечення позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
66, 67, 86 Господарського процесуального
кодексу України, Постановою Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року N 16 „Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову", суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства „Дочірній
банк Сбербанку Росії", (01034, м. Київ, вул.
Володимирська, 46) про забезпечення
позову шляхом накладення арешту на
грошові кошти, належні Товариству з
обмеженою відповідальністю
„Мукачівський консервний завод" (89600, м.
Мукачево, вул. Ужгородська буд. 192) у
межах розміру позовних вимог, а саме у
сумі 1 137 317 197,02 рос. руб. та 39 461 834,23 грн.,
що еквівалентно сумі 430 312 262,16 грн.
відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її
винесення.

Суддя
Л. М.Якимчук