номер провадження справи 30/93/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про припинення провадження у справі

20.11.2014
справа № 908/4087/14

за позовом: Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",
Відокремлений структурний підрозділ
"Запорізька дирекція залізничних
перевезень" (49600, м.Дніпропетровськ, пр.
Карла Маркса, 108)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кнауф Гіпс Донбас"
(84546, Донецька обл., м. Артемівськ, м.
Соледар, вул. Володарського, 1)

про стягнення 19445,00 грн.,

Суддя Кагітіна
Л.П.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької
області звернулося Державне
підприємство "Придніпровська
залізниця", Відокремлений структурний
підрозділ "Запорізька дирекція
залізничних перевезень", з позовною
заявою про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Кнауф Гіпс
Донбас" штрафу в сумі 19445,00 грн. за
неправильне зазначення відомостей про
масу вантажу.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 15.10.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/4087/14,
присвоєно справі номер провадження №
30/93/14, розгляд якої призначено на 20.11.2014
р. У сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи по суті.

17.11.2014 р. від позивача отримано письмову
заяву № 13-04/430 від 12.11.2014 р., в якій
позивач зазначає про добровільну
сплату відповідачем 19445,00 грн. суми
штрафу та судового збору в сумі 1827,00
грн., просить провадження у справі
припинити.

Сторони процесуальним правом на участь
представників у судовому засіданні не
скористалися.

Позивач про причини неявки
представника у судове засідання суду
не повідомив.

Відповідач на адресу суду направив
письмовий відзив, в якому зазначає про
сплату штрафу та судового збору, а
також просить розглянути справу без
участі представника у судовому
засіданні.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

В даному випадку, ухвала
господарського суду від 15.10.2014 р. про
порушення провадження у справі та
призначення її до розгляду на 20.11.2014 р.
була направлена судом на адреси сторін,
зазначені у позові та які співпадають з
відомостями, зазначеними в ЄДР.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду № 18 від
26.12.2011 р. у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Оскільки про час та місце судового
розгляду сторони були повідомлені
належним чином, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі їх
представників за наявними у справі
матеріалами.

Стаття 75 ГПК України дозволяє суду
розглянути спір за наявними у справі
матеріалами, у випадку, якщо відзив на
позов та витребувані судом документи
не надані.

В судовому засіданні 20.11.2014 р. справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами і прийнято ухвалу.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, суд вважає, що провадження по
даній справі підлягає припиненню на
підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України у зв'язку
із відсутністю предмета спору.

Обставини справи свідчать, у липні 2014
року на станцію Запоріжжя-Вантажне
Придніпровської залізниці зі станції
Деконська Донецької залізниці по
залізничній накладній № 50769066 у вагоні
№ 24589327 відправлено вантаж , відправник
ТОВ «Кнауф Гіпс Донбас». Вантаж прибув
в адресу МЧ-3, яке знаходиться за
адресою: м. Запоріжжя, вул. Базова, 13. Як
вказує позивач, вантажоодержувача з
такою адресою по станції
Запоріжжя-Вантажне Придніпровської
залізниці на акредитовано.

Місцезнаходження вантажовласника
визначається відповідно до його
установчих документів (Статуту
підприємства, довідку з ЄДР), виходячи з
чого, місцезнаходження
вантажовласника за договором: 69063, м.
Запоріжжя, вул. Залізнична, 29.

У зв'язку з встановленою
невідповідністю, вагон було затримано
до з'ясування вантажоодержувача, про що
складено акт загальної форми № 3541 від
12.07.2014 р.

18.07.2014 р. після отримання телеграми № 26
від 18.07.2014 р. зі станції відправлення
Деконська Донецької області, вагон
було видано належному одержувачу - МЧ-3,
адреса: 69063, м. Запоріжжя, вул.
Залізнична, 29, про що складено акт
загальної форми № 3544 від 18.07.2014 р.

На підставі зазначених вище обставин,
позивачем нараховано відповідачу
штраф у розмірі 19445,00 грн. за
неправильно зазначену адресу
вантажоодержувача (п'ятикратному
розмірі провізної плати за вагон).

Згідно з ч. 1 ст. З Закону України «Про
залізничний транспорт» від 04.07.1996 року
№ 273/96-ВР, законодавство про
залізничний транспорт загального
користування складається з Закону
України «Про транспорт», цього Закону,
Статуту залізниць України, який
затверджується Кабінетом Міністрів
України, та інших актів законодавства
України.

Частиною 2 вищезазначеної статті
передбачено, що нормативні документи,
що визначають порядок і умови
перевезень, користування засобами
залізничного транспорту загального
користування, безпеки руху, охорони
праці, забезпечення громадського
порядку, перетину залізничних колій
іншими видами транспорту і
комунікаціями, пожежної безпеки,
санітарні норми та правила на
залізничному транспорті України є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського
кодексу України умови перевезення
вантажів окремими видами транспорту, а
також відповідальність суб'єктів
господарювання за цими перевезеннями
визначаються транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Стаття 2 Статут залізниць України
визначає обов'язки, права і
відповідальність залізниць, а також
підприємств, організацій, установ і
громадян, які користуються залізничним
транспортом. В статті 5 Статуту
зазначено, що на підставі цього Статуту
Мінтранс затверджує Правила
перевезення вантажів(далі Правила) та
інші нормативні документи. Нормативні
документи, що визначають порядок і
умови перевезень, користування
засобами залізничного транспорту,
безпеки руху, охорони праці,
громадського порядку, перетину
залізничних колій іншими видами
транспорту і комунікаціями, пожежної
безпеки, санітарні норми та правила на
залізничному транспорті, є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 6 квітня
1998 р. N 457, накладна - основний перевізний
документ встановленої форми,
оформлений відповідно до цього Статуту
та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором на заставу
вантажу для забезпечення гарантії
внесення належної провізної плати та
інших платежів за перевезення.
Накладна супроводжує вантаж на всьому
шляху перевезення до станції
призначення.

Статтею 23 Статуту та «Правилами
перевезень вантажів» затверджених
наказом Міністерства транспорту
України № 644 від 21.11.2000 року, а саме
«Правилами оформлення перевізних
документів», передбачено що
відправники повинні надати станції
навантаження на кожне відправлення
вантажу заповнену накладну (комплект
перевізних документів).

Відповідно до п. 1.1. «Правил оформлення
перевізних документів», затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21 листопада 2000 р. N 644, На
кожне відправлення вантажу, порожніх
власних, орендованих вагонів та
контейнерів відправник надає станції
відправлення перевізний документ
(накладну) за формою, наведеною у
додатку 1 до цих Правил. У разі
пред'явлення до перевезення вантажу
груповою відправкою або маршрутом
відправник додає до накладної
відомість вагонів (додаток 2 до цих
Правил) або відомість вагонів і
контейнерів, що перевозяться маршрутом
(групою) за накладною (додаток 4 до
Правил перевезення вантажів в
універсальних контейнерах,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України від 20.08.2001 N 542,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 10.09.2001 за N 798/5989).

Частинами 1, 6 п. 1.2. та 1.3. вищенаведених
правил передбачено, що накладна є
обов'язковою двосторонньою письмовою
формою угоди на перевезення вантажу,
яка укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача. Накладна одночасно є
договором застави вантажу для
забезпечення гарантії внесення
належної провізної плати та інших
платежів за перевезення. Накладна
супроводжує вантаж на всьому шляху
перевезення до станції призначення, де
видається одержувачу разом з вантажем.
Заповнення накладної здійснюється
відправником, залізницею, одержувачем
згідно з поясненнями, наведеними у
додатку 3 до цих Правил. Усі відомості,
передбачені формою бланка перевізного
документа, повинні бути внесені
відправником у відповідні графи.
Виправлення не допускаються; у разі
необхідності зміни відомостей,
унесених до перевізного документа,
відправник зобов'язаний заповнити
новий перевізний документ. Зміни, які
вносяться до перевізного документа
залізницею, засвідчуються посадовою
особою залізниці із зазначенням дати
та найменування станції, на якій
внесено зміни.

Згідно з п. 2.1. «Правил оформлення
перевізних документів», затверджених
наказом Міністерства транспорту
України від 21 листопада 2000 р. N 644, на
вантажовідправника покладається
обов'язок заповнити відповідні графи
накладної згідно з додатком 3 до цих
правил.

Відповідно до додатку 3 на
вантажовідправника покладається
обов'язок заповнити такі графи
накладної:

Графа 4 - "Одержувач" - заповнюються у
порядку, передбаченому для графи
"Відправник". Згідно з поясненням до
Графи 1 - Відправник - відправником може
бути одна юридична або фізична особа.
Відомості щодо відправника:
найменування (прізвище, ім'я та по
батькові), код за Єдиним державним
реєстром підприємств та організацій
України (ЄДРПОУ), або реєстраційний
номер облікової картки платника
податків, або серія та номер паспорта
(для фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
офіційно повідомили про це відповідний
орган державної податкової служби і
мають відмітку у паспорті), поштова
адреса (назва міста або населеного
пункту, району, вулиці та номер будинку,
замість повної адреси може бути
вказано номер абонентської поштової
скриньки). За можливості вказуються
номер телефону, факсу, адреса
електронної пошти. Країна вказується у
разі відправки вантажу з-за кордону
(імпорт)

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статут залізниць
України, вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Ч. 2 ст. 24 Статут залізниць
України передбачає, що залізниця має
право перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.

Статтею 129 Статуту передбачено, що
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

За визначенням ст. 10 Закону України
«Про залізничний транспорт»,
розрахунки відправників і одержувачів
вантажу, вантажобагажу і пошти з
підприємствами залізничного
транспорту загального користування за
перевезення, додаткові збори за
вантажні операції і користування
рухомим складом, а також за штрафи,
пеню, неустойки здійснюються в порядку,
передбаченому Статутом залізниць
України, іншими актами законодавства
України та міжнародними договорами.

Пунктом 5.5. «Правил оформлення
перевізних документів» передбачено, що
якщо під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника стягується штраф у розмірі
згідно зі статтею 118 Статуту залізниць
України. При цьому відправник несе
перед залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли. Цей факт
засвідчується актом загальної форми,
якщо за цим фактом не складався
комерційний акт.

Згідно з ст. 122 Статуту, за неправильно
зазначені у накладній масу, кількість
місць & вантажу, його назву, код та
адресу одержувача з відправника,
стягується штраф у розмірі згідно із
статтею 118 цього Статуту. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Стаття 118 Статуту залізниць України
передбачає, що за пред'явлення вантажу,
який заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності за
неправильне зазначення ним відомостей
про масу вантажу є акти загальної
форми, складені у випадках
передбачених ст. 129 Статуту.

Як вбачається з вищенаведеного
вантажовідправником невірно зазначено
адресу вантажоодержувача.

Згідно з накладною № 50769066 сума
провізної плати нарахованої
відправнику по станції відправлення
складає 3889,00 грн. (3889,00 грн. х 5). В зв'язку
з чим розмір нарахованого штрафу
згідно з розрахунком складає 19445, 00 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 19445,00 грн. штрафу було
заявлено обґрунтовано та є такими, що
ґрунтуються на нормах права.

Разом з тим, згідно із наданими
відповідачем доказами (платіжні
доручення № від 06.11.2014 р. на суму
19445,00 грн. та № 1 від 06.11.2014 р. на
суму 1827,00 грн.) сума штрафу була
погашена відповідачем у повному
обсязі, а також було сплачено судовий
збір у розмірі 1827 грн. за подання позову
до суду.

Отже, з матеріалів справи вбачається,
що відповідач сплатив суму штрафу у
розмірі 19445,00 грн. вже після звернення
позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

За таких обставин, провадження у справі
про стягнення з відповідача 19445,00 грн.
підлягає припиненню, у зв'язку із
відсутністю предмету спору, оскільки
зазначена сума була перерахована після
звернення позивача до суду з даним
позовом.

З наданих позивачем документів
вбачається, що відповідачем також було
сплачено на користь позивача суму
судового збору у розмірі 1827 грн. за
подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст. ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України,

УХВАЛИВ:

Провадження по справі № 908/4087/14
припинити.

Копію ухвали надіслати сторонам
у справі.

Суддя
Л.П. Кагітіна