ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.Справа № 922/4712/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Інте Т.В.

при секретарі судового засідання
Федоровой К.О.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків до
Управління Державної автомобільної
інспекції ГУМВС України в Харківській
області, м. Харків про стягнення
коштів за участю представників сторін:

позивача - Оганян Л.А., дов. № 01-42юр/8643
від 29.09.14 р.,

Калініна О.О., дов. № 01-42юр/9520
від 04.11.14 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерна компанія
"Харківобленерго", звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом, в якому просить
стягнути з відповідача - Управління
Державної автомобільної інспекції
ГУМВС України в Харківській області
пеню в сумі 3147,87 грн., інфляційні втрати
в сумі 986,87 грн., 3% річних в сумі 266,46 грн.
та судові витрати по справи, мотивуючи
свої вимоги неналежним виконанням
відповідачем його грошових зобов'язань
за договором про постачання
електричної енергії №9369 від 16.11.05 р.

Представник позивача в судовому
засіданні 18.11.14 р. позовні вимоги
підтримав в повному обсязі, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, 18.11.14 р. через
канцелярію суду надав письмовий
відзив, в якому проти задоволення
позову заперечував та зазначив, що
заборгованість виникла внаслідок
затримки бюджетного фінансування. У
зв'язку з викладеним, відповідач просив
скасувати 100% штрафних санкцій, в тому
числі пеню, інфляційні втрати та 3%
річних. Крім того, відповідач просив
розглядати справи за відсутністю його
представника.

Враховуючи надання відповідачем
письмового відзиву, беручи до уваги
диспозитивність права сторони на
участь у судовому засіданні, суд вважає
за можливе задовольнити клопотання
відповідача про проведення судового
засідання без участі його
представника.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

Між АК "Харківобленерго" (позивач) та
Управлінням Державної автомобільної
інспекції ГУМВС України в Харківській
області (відповідач) укладено договір
про постачання електричної енергії №
9369 від 16.11.05 року (далі - договір) (а.с.10-15),
відповідно до умов якого, позивач
(постачальник) зобов'язався постачати
електричну енергію, як різновид товару,
в обсягах визначених, відповідно до
розділу 5 договору, з урахуванням
розділів 6, 7 договору, а споживач, у свою
чергу, відповідно до п. 2.2.5 договору
зобов'язаний своєчасно оплачувати
постачальнику вартість спожитої
електричної енергії та інші
нарахування згідно з умовами додатка №
2 "Порядок розрахунків" до договору.

Термін дії договору пролонгований на
2014 рік, на підставі п. 9.11 договору.

На виконання умов договору, позивач, як
постачальник електричної енергії за
договором, здійснив відпуск
електричної енергії відповідачу, що
підтверджується відповідними
відомостями (даними) про витрату
електроенергії, які були підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками підприємств
(а.с. 55-64).

Згідно з п. 1 Додатку № 2 "Порядок
розрахунків" до договору (а.с. 16-17),
відповідачу встановлений
розрахунковий період з 1 числа місяця
до такого ж числа наступного місяця.

Відповідно до п. 5 додатку № 2 "Порядок
розрахунків" до договору, відповідач
протягом 3 днів з дня закінчення
розрахункового періоду повинен
отримати в розрахунковому відділі
відповідного РВЕ рахунок на оплату
електричної енергії. Цей рахунок має
бути оплачений відповідачем протягом 5
банківських днів з дня його отримання.
В разі неявки відповідача для
отримання рахунку позивач направляє
рахунок відповідачу рекомендованим
листом. У такому разі рахунок
вважається отриманим відповідачем з
дня його відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач отримав частину рахунків на
оплату електричної енергії в
розрахунковому відділі відповідного
РВЕ, що підтверджується відповідними
книгами реєстрації видачі рахунків
(а.с. 45-53). Не отримані відповідачем
рахунки, були направлені на адресу
відповідача рекомендованими листами,
що підтверджується відповідними
списками згрупованих поштових
відправлень (а.с. 43-44).

Враховуючи викладене, відповідач
вважається судом таким, що отримав
рахунки на оплату електричної енергії
02.12.13 р., 31.12.13 р., 31.01.14 р., 02.06.14 р., 01.07.14 р.,
01.08.14 р. та 15.09.14 р.

Пунктом 2.3.1 договору передбачений
обов'язок відповідача виконувати його
умови, та пунктом 2.3.3 обов'язок щодо
своєчасної оплати позивачу вартості
електричної енергії та інших
нарахувань згідно з умовами додатку № 2
"Порядок розрахунків".

Проте, відповідач свої зобов'язання з
оплати поставленої позивачем
електричної енергії в обумовлений
сторонами строк не виконав, в зв'язку з
чим позивач звернувся з даним позовом
до господарського суду Харківської
області.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до Закону України "Про
електроенергетику" від 08.06.2000 року
№1812-ІІІ та "Правил користування
електричною енергією", затвердженими
Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 № 28
(далі - Правила), договір про постачання
електричної енергії є основним
документом, який регламентує відносини
між постачальником електричної
енергії за регульованим тарифом і
споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач свої зобов'язання з оплати
поставленої позивачем електричної
енергії в обумовлений сторонами строк
не виконав.

Так, рахунок за листопад 2013 року на суму
36148,02 грн. відповідач отримав 02.12.2013 зі
строком оплати до 10.12.2013 р., який був
сплачений лише 25.12.2013 р. Борг за грудень
2013 - січень 2014 був сплачений 12.02.14 р.,
борг за травень-червень 2014 року
сплачений 22.08.14 р., борг за липень -
серпень 2014 року сплачений 30.09.14 р.

Отже, враховуючи вищевикладене та
приписи п. 5 додатку № 2 до спірного
договору, відповідач визнається судом
таким, що прострочив виконання
зобов'язання з оплати поставленої
позивачем електричної енергії з 10.12.2013
р. за листопад 2013 року, з 12.01.14 р. за
грудень 2013 року, з 08.02.14 р. за січень 2014
року, з 01.07.14 р. за травень 2014 року, з 31.07.14
р. за червень 2014 року, з 31.08.14 р. за липень
2014 року.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно з п. 4.2.1 договору, за внесення
платежів, передбачених пунктом 2.2.5
цього договору, з порушенням термінів,
визначених додатком № 2 "Порядок
розрахунків", відповідач сплачує
позивачу суму боргу з урахуванням пені
у розмірі подвійної облікової ставки
НБУ за кожний день прострочення
платежу, 3% річних та індексу інфляції.
Сума пені нараховується відповідачу з
дати остаточного розрахунку,
зазначеної в в додатку № 2 "Порядок
розрахунків", до дня ліквідації
заборгованості включно та
зазначається з рахунку окремим рядком.

Щодо клопотання відповідача про
скасування штрафних санкцій, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

В статті 83 ГПК України також зазначено,
що господарський суд, приймаючи
рішення, має право, зокрема, зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання (п.
3).

В підпункті 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" роз'яснено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Проте, відповідач жодних доказів в
підтвердження існування виняткових
обставин в розумінні пункту 3 статті 83
ГПК, які можуть стати підставою для
зменшення розміру неустойки, не надав.

Крім того, законом передбачена
можливість зменшення лише неустойки, в
той час коли відповідач просить також
скасувати інфляційні втрати та 3%
річних.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
підстави для задоволення клопотання
відповідача про скасування штрафних
санкцій, відсутні.

Суд також зазначає, що посилання
відповідача на затримку бюджетного
фінансування не можуть бути підставою
для відмови у позові, з огляду на
позицію викладену в постанові
Верховного Суду України від 15.05.2012р. у
справі № 11/446. Так, Верховний Суд
України зазначив, що відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність замовника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання.

Враховуючи викладене, перевіривши
нарахування пені позивачем, суд визнає
вимогу про стягнення з відповідача
пені за період з 10 грудня 2013 року по 30
вересня 2014 року в сумі 3147,87 грн.
законною, обґрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи викладене, перевіривши
нарахування позивача суд визнає вимоги
про стягнення з відповідача
інфляційних втрат в сумі 986,87 грн. та 3%
річних в сумі 677,05 грн. за період з липня
по вересень 2014 року законними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України,
судовий збір відшкодовується за
рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Управління Державної
автомобільної інспекції ГУМВС України
в Харківській області (61013, м. Харків,
вул. Шевченка, 26, ) на
користь Акціонерної компанії
"Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул.
Плеханівська, 149, , п/р
в ПАТ "Мегабанк", МФО 351629) пеню в
сумі 3147,87 грн., інфляційні втрати в сумі
986,87 грн., 3% річних в сумі 266,46 грн. та 1827,00
грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя Т.В. Інте