ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2014 р.Справа № 916/2834/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕКА"

до відповідача Акціонерного банку
"Південний"

про припинення дій та стягнення
72935,24грн.

Суддя Гут
С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Топор І.В., довіреність
від 10.07.2014р.;

Від відповідача: Возікова Н.В.,
довіреність №333 від 10.10.2014р.

В судовому засіданні 14.10.14р. по справі
було оголошено перерву до 30.10.14р. о
10:00хв., та в судовому засіданні 30.10.2014р.
по справі було оголошено перерву до
17.11.2014р. о 10:00хв., в порядку ст. 77 ГПК
України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "ТЕКА",
звернувся до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
відповідача Акціонерного банку
"Південний" про припинення дій
відповідача по нарахуванню та списанню
0,5 % річних з позивача за кредитним
договором №14/1 від 22.01.2007р. та кредитним
договором №781 від 23.05.2007р. на підставі
абзацу 2 п.1.1 кредитних договорів №781
від 23.05.2007р., №14/1 від 22.01.2007р., та
стягнення 53823,56грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.07.2014р. порушено
провадження у справі №916/2834/14.

17.09.2014р. від позивача надійшла заява
(вх.№2-3971/14 від 17.09.2014р.) про збільшення
розміру позовних вимог, згідно якої
оскільки за час розгляду справи
заборгованість яку позивач просить
стягнути з відповідача збільшилась на
суму 19838,15грн., що підтверджується
меморіальними ордерами: №3927 від
01.08.2014р., №3951 від 01.08.2014р., №16463 від
01.08.2014р., згідно яких було незаконно
списано відсотки за користування
кредитом, просить суд стягнути з
відповідача 72935,24грн.

Приймаючи до уваги перебування судді
Оборотової О.Ю. з 17.09.2014р. на
лікарняному, розпорядженням керівника
апарату господарського суду Одеської
області №719 від 17.09.2014р., призначено
повторний автоматичний розподіл
справи №916/2834/14, та справу було
розподілено судді господарського суду
Одеської області Гут С.Ф.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.09.14р. прийнято справу
№916/2834/14 до провадження судді Гут С.Ф.

Відповідач проти позову заперечує, та
просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, з підстав викладених у відзиві
на позов(вх.№26898/14 від 14.10.14р.). Так в
обґрунтування відзиву зазначає про те,
що списання сум 0,5% річних з рахунків
позивача є правомірним, здійснено на
підставі пунктів 1.1 кредитних
договорів, у зв'язку з тим, що ТОВ "ТЕКА"
не виконано у повному обсязі обов'язки
із забезпечення виконання зобов'язань,
що передбачені у пунктах 1.3 кредитних
договорів.

30.10.2014р. від позивача надійшли
додаткові пояснення(вх.№28519/14 від
30.10.2014р.), згідно яких підтримує позовні
вимоги у повному обсязі та просить суд
їх задовольнити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

22.01.2007р. між Акціонерним банком
"Південний"(Банк) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ТЕКА"(Позичальник) було укладено
Кредитний договір №14/1, відповідно до
умов якого, Банк зобов'язався надати
позичальнику кредит, а Позичальник
зобов'язався повернути кредит 20.01.2012р.
та сплатити проценти за користування
кредитом у розмірі 14,6% річних.

Відповідно до п.1.4. договору, сума
зобов'язань Позичальника по кредиту
може збільшуватись при акцепті банку
наступних заявок, які не перевищують
максимальну суму 5000000,00грн.

До кредитного договору від 22.01.2007р. №14/1
між сторонами було укладено додаткові
угоди, а саме від: 16.08.2013р., та від 30.01.2014р.

Додатковою угодою від 16.08.2013р. до
кредитного договору від 22.01.2007р. №14/1
викладено у новій редакції розділи 1-6
договору, зокрема, й пункт 1.3.

30.01.2014р. між Позичальником та Банком
укладено додаткову угоду до Кредитного
договору від 22.01.2007р. №14/1, п.1.1 якого
викладено в наступній редакції: „Банк
зобов'язується надати Позичальнику
кредитну лінію, а Позичальник
зобов'язується повернути кредит не
пізніше 30 січня 2015р. згідно графіку
зниження ліміту кредитної лінії,
зазначеної в п.2.6 даного договору, з
можливістю щорічного подовження
строку погашення кредиту на умовах,
вкладених у п.п.2.6.2.-2.6.3. даного договору
з максимальним терміном користування
кредитом до 31 січня 2018р. включно та
сплатити проценти за користування
кредитом у розмірі 15,5% процентів
річних.".

23.05.2007р. між Акціонерним банком
"Південний"(Банк) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"ТЕКА"(Позичальник) було укладено
Кредитний договір №781, відповідно до
умов якого, Банк зобов'язався надати
позичальнику кредит частинами, а
Позичальник зобов'язався повернути
кредит 12.03.2012р. та сплатити проценти за
користування кредитом у розмірі 14,6%
річних.

До кредитного договору від 23.05.2007р. №781
між сторонами було укладено додаткові
угоди, а саме від: 16.08.2013р., від 29.11.2013р.,
від 30.12.2013р., та від 31.01.2013р.

Додатковою угодою від 16.08.2013р. до
кредитного договору від 23.05.2007р. №781
викладено у новій редакції розділи 1-6
договору, зокрема, й пункт 1.3.

30.01.2014р. між Позичальником та Банком
укладено додаткову угоду №30 до
Кредитного договору від 23.05.2007р. №781, та
додаткову угоду до договору №14/1 від
22.01.2007р., п.1.1 викладено в наступній
редакції: „Банк зобов'язується надати
Позичальнику кредитну лінію, а
Позичальник зобов'язується повернути
кредит не пізніше 30 січня 2015р. згідно
графіку зниження ліміту кредитної
лінії, зазначеного в п.2.6 даного
договору, з можливістю щорічного
подовження строку погашення кредиту на
умовах, вкладених у п.п.2.6.2.-2.6.3. даного
договору з максимальним терміном
користування кредитом до 31 січня 2018р.
включно та сплатити проценти за
користування кредитом у розмірі 15,5%
процентів річних.".

Також п.1.1 Кредитних договорів в
редакції додаткової угоди від 30.01.2014р.
містить абз.2 такого змісту „В разі
невиконання Позичальником свого
зобов'язання по укладанню договорів
іпотеки (застави) та додаткових угод до
договорів іпотеки, застави,
обумовленого п.1.3 Кредитного договору,
розмір процентної ставки збільшується
на 0,5 процентів річних, починаючи з
наступного робочого дня, що слідує за
днем невиконання вказаного
зобов'язання. У подальшому, при
виконанні Позичальником зобов'язання,
обумовленого в п.1.3 Кредитного
договору, процентна ставка знижується
на 0,5 процентів річних, починаючи з 1-го
числа місяця, наступного за місяцем
повного виконання зобов'язання, при
цьому максимальне зниження можливе до
рівня процентної ставки, вказаної в
першому абзаці даного пункту
Кредитного Договору".

В п.1.3 Кредитних договорів вказано
перелік угод (поруки, застави, іпотеки),
якими забезпечується виконання
зобов'язання Позичальника перед
Банком.

Як вбачається з матеріалів справи,
Банком здійснено списання грошових
коштів Позичальника в загальній сумі
51945,82грн., що обліковувались на рахунку
у АБ „Південний", в зв'язку з
донарахуванням 0,5% річних на підставі
абз.2 п.1.1 Кредитних договорів, а саме:
12.05.2014р. списано 16410,40грн. за кредитним
договором №781 (меморіальний ордер
№30514); 12.05.2014р. - 301,64грн. за кредитним
договором №141/1 (меморіальний ордер
№28208); 12.05.2014р. - 1192,38грн. за кредитним
договором №14/1 (меморіальний ордер
№28202); 02.06.2014р. - 282,84грн. за кредитним
договором №14/1 (меморіальний ордер
№11537); 02.06.2014р. - 16910,63грн. за кредитним
договором №781 (меморіальний ордер
№23135); 02.06.2014р. - 1233,50грн. за кредитним
договором №14/1 (меморіальний ордер
№11520); 01.07.2014р. - 15350,44грн. за кредитним
договором №781 (меморіальний ордер
№30000); 01.07.2014р. - 263,99грн. за кредитним
договором №14/1 (меморіальний ордер
№5713).

Крім того банком здійснено списання
грошових коштів Позичальника також
01.08.2014р. у сумі 320,56грн., що
підтверджується меморіальним ордером
№3951 по кредитному договору №14/; у сумі
18119,62грн., що підтверджується
меморіальним ордером №16463 по
кредитному договору №781; та у сумі
1397,97грн., що підтверджується
меморіальним ордером №3927 по
кредитному договору 14/1.

Ці суми списані відповідачем у зв'язку
із нарахуванням збільшення процентної
ставки на 0,5 процентів річних на
підставі пункту 1.1 кредитних договорів
№14/1 від 22.01.2007р. та №781 від 23.05.2007р.,
через невиконання позичальником своїх
зобов'язання по укладанню договорів
іпотеки (застави) та додаткових угод до
договорів іпотеки, застави,
обумовлених у пункті 1.3 вказаних
кредитних договорів.

Так в порядку виконання умов Кредитних
договорів щодо укладення додаткових
угод до договорів іпотеки Товариство з
обмеженою відповідальністю "ТЕКА"
листами зверталось до Банку "Південний"
з метою узгодження редакції додаткових
угод, що підтверджується листами
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕКА" за вих. №133 від
27.01.2014р., №167 від 17.03.2014р., №168 від 17.03.2014р.,
№170 від 20.03.2014р., №173 від 21.03.2014р. , №174 від
21.03.2014р., №176 від 24.03.2014р., №230 від 25.04.2014р.,
№273 від 06.05.2014р., №295 від 03.06.2014р., №309 від
04.07.2014р. направлених на адресу Банку в
яких ТОВ "ТЕКА" вказувало на не
співпадіння раніше узгоджених
редакції окремих пунктів Договорів.

Незважаючи на чисельні звернення до
Банку "Південний" відповіді Товариство
з обмеженою відповідальністю "ТЕКА" не
отримало.

Вважаючи проведене списання
порушенням умов укладених Кредитних
договорів та приписів чинного
законодавства, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТЕКА" звернулося до
суду з даною позовною заявою, та
уточненням до неї.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7
ст.193 ГК України, в яких визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом; не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до частини першої статті 11
Цивільного кодексу України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною першою статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Кредитор має право не приймати від
боржника виконання його обов'язку
частинами, якщо інше не встановлено
договором, актами цивільного
законодавства або не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту (стаття 529 Цивільного кодексу
України).

За порушення господарських зобов'язань
до суб'єктів господарювання та інших
учасників господарських відносин
можуть застосовуватися
оперативно-господарські санкції -
заходи оперативного впливу на
правопорушника з метою припинення або
попередження повторення порушень
зобов'язання, що використовуються
самими сторонами зобов'язання в
односторонньому порядку. До суб'єкта,
який порушив господарське
зобов'язання, можуть бути застосовані
лише ті оперативно-господарські
санкції, застосування яких передбачено
договором (стаття 235 Господарського
кодексу України).

Перелік оперативно-господарських
санкцій, встановлений у частині першій
статті 236 Господарського кодексу
України, не є вичерпним. Сторони можуть
передбачити у договорі також інші
оперативно-господарські санкції
(частина друга статті 236
Господарського кодексу України).

У пункті 1.1 кредитних договорів №14/1 від
22.01.2007р. та №781 від 23.05.2007р.,
застосування оперативно-господарської
санкції у вигляді збільшення
процентної ставки на 0,5 процентів
річних, пов'язано із невиконанням
зобов'язання по укладанню договорів
іпотеки (застави) та додаткових угод до
договорів іпотеки, застави,
обумовленого у пунктах 1.3 договорів.
Тобто, підставою для застосування
вказаної оперативно-господарські
санкції є невиконання належним чином
зобов'язання з укладення всієї
сукупності правочинів із забезпечення
виконання за кредитними договорами,
зокрема, й передбачених у підпункті 1.3.3,
підпунктах 1.3.4.1, 1.3.4.2, 1.3.4.3 підпункту 1.3.4
пункту 1.3 цих договорів. При цьому,
часткове виконання не може вважатись
належним, оскільки пунктом 1.1 вказаних
кредитних договорів не передбачено
можливості звільнення від
застосування оперативно-господарської
санкції у випадку часткового виконання
зобов'язання, встановленого у пункті 1.3
договорів. А відтак, збільшення
відповідачем процентної ставки на 0,5
процентів річних у випадку неналежного
часткового виконання зобов'язання,
обумовленого у пунктах 1.3 кредитних
договорів №14/1 від 22.01.2007р. та №781 від
23.05.2007р., є правомірним, а позовна вимога
про стягнення з відповідача грошових
коштів, списаних на сплату
донарахованих 0,5% річних, з урахуванням
індексу інфляції і 3% річних, у розмірі
72935,24грн. не підлягає задоволенню.

Тобто, відповідачем правомірно
нараховані та списані суми збільшення
процентної ставки на 0,5 процентів
річних на підставі пункту 1.1 кредитних
договорів №14/1 від 22.01.2007р. та №781 від
23.05.2007р.

Суд не приймає доводи позивача про те,
що невиконання ним умов пункту 1.1
кредитних договорів №14/1 від 22.01.2007р. та
№781 від 23.05.2007р., сталося не з його вини,
а у зв'язку із діями відповідача щодо
внесення змін у погоджені редакції
додаткових угод до договорів іпотеки, з
огляду на наступне. По-перше, надані
позивачем копії листів Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТЕКА" за
вих. №133 від 27.01.2014р., №167 від 17.03.2014р., №168
від 17.03.2014р., №170 від 20.03.2014р., №173 від
21.03.2014р. , №174 від 21.03.2014р., №176 від
24.03.2014р., №230 від 25.04.2014р., №273 від 06.05.2014р.,
№295 від 03.06.2014р., №309 від 04.07.2014р.
свідчать лише про не завершення
процесу погодження змісту додаткових
угод до договорів іпотеки, а не про
ухилення від підписання відповідачем
вже погоджених редакцій. А, по-друге,
відповідно до частини третьої статті 235
Господарського кодексу України
оперативно-господарські санкції
застосовуються незалежно від вини
суб'єкта, який порушив господарське
зобов'язання.

Не підлягає задоволенню й позовна
вимога про припинення дій відповідача
по нарахуванню та списанню 0,5 % річних з
позивача за кредитними договорами №14/1
від 22.01.2007р. та №781 від 23.05.2007р., оскільки
підставою для звернення до
господарського суду є захист порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів (стаття 1
Господарського процесуального кодексу
України), право на позов у особи виникає
лише після порушення відповідачем її
права, тобто захисту підлягає вже
порушене право, а не таке, яке може бути
порушено у майбутньому і щодо якого
невідомо, буде воно порушено чи ні.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

З огляду на вищевикладене, уточнені
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕКА", не
обґрунтовані, матеріалами справи не
підтверджені, тому задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У позові відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Повний текст рішення складено 24.11.2014р.

Суддя
С.Ф. Гут