ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2014 року
Справа № 904/4664/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Джихур О.В.
(доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Лисенко О.М.

секретар судового засідання: Ситникова
М.Ю.

представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце судового
засідання повідомлені належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО-КАПІТАЛ", м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська область

на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2014 року у справі № 904/4664/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ
ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД", м.
Мелітополь, Запорізька область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРО-КАПІТАЛ", м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 107 135,83 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2014 року(суддя Колісник І.І.)
позов задоволено частково, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро -Капітал" на
користь Приватного акціонерного
товариства "Мелітопольський
олійноекстракційний завод" 88 618 грн. 00
коп. основного боргу, 4 685, 08 грн. пені, 1
437, 49 грн. 3% річних, 8 497, 99 грн.
інфляційних втрат, 2 064, 77 грн.
судового збору. У решті позову
відмовлено.

Також з позивача стягнуто в дохід
державного бюджету України судовий
збір в сумі 0, 02 грн.

Рішення господарського суду
мотивовано неналежним виконанням
відповідачем умов договору №01М-113 від 04
листопада 2013 року, №02М -14 від 02 січня 2014
року в частині оплати поставленого
позивачем шраму соняшникового, ст.ст.526,
530, 692 Цивільного кодексу України.

Господарський суд визнав правомірним
нарахування пені та 3% річних, проте
здійснив перерахунок заявлених
санкцій і встановив, що загальна сума
пені за договором - 1 складає 2 572, 68
грн., за договором -2 -2 112, 4 грн.
загальна сума 3% річних складає за
договором-1 533, 50 грн., за договором-2 та
відповідно до накладних №П-00000035 від 03
січня 2014 року та №П-00000053 від 05 січня 2014
року 1 437, 49 грн. 3% річних.

Заявлені до стягнення на підставі ст.625
Цивільного кодексу України інфляційні
втрати також господарським судом
перераховані і в загальному розмірі
складають 8 497, 99 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням
відповідач його оскаржує на предмет
невідповідності нормам матеріального
права.

Скаржник посилається на те, що частина
зобов'язань за договором №1 на суму 19
530 грн. виконана позивачем неналежним
чином, товар у кількості 2 180 кг
взагалі не поставлений у зв'язку з чим
на підставі п.7.3 договору -1 позивач має
сплатити Товариству з обмеженою
відповідальністю "Агро -Капітал" 498 грн.
15 коп. пені.

Оскільки позивач не виконав свої
зобов'язання за договором -1 Товариство
з обмеженою відповідальністю "Агро
-Капітал" скористалося правом,
передбаченим ч.3 ст.538 Цивільного
кодексу України і зупинило виконання
свого обов'язку за договором -1.

Відповідач стверджує, що поставка
товару за договором -2 у кількості 20 170
кг на суму 42 357 грн. була здійснена із
порушенням строку поставки,
передбаченого специфікацією №1,
замість 02 січня 2014 року 03 січня 2014 року.

За порушення строків поставки за
договором-2 позивач повинен сплатити
штраф у розмірі 42, 36 грн.

Скаржник вважає, що поставка шроту
соняшникового у кількості 19 930 кг на
суму 41 853 грн. здійснювалася не на
умовах договору- 2, а тому вважає
необґрунтованим нарахування на
вказану суму неустойки, 3% річних та
інфляційних втрат.

Скаржник просить скасувати рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 09 вересня 2014 року, в
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 30
жовтня 2014 року задоволено клопотання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро -Капітал",
ухвалено судове засідання у даній
справі провести в режимі відео
конференції, проведення якої
забезпечити господарському суду
Харківської області.

20 листопада 2014 року о 11:50 до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агро
-Капітал" надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи на іншу
дату через хворобу повноважного
представника.

Судове засідання 20.11.2014р. розпочалося в
режимі відеоконференції, проте
господарський суду Харківської
області повідомив, що представник
ТОВ"Агро -Капітал" в судове засідання
не з'явився. Не з'явився в судове
засідання й представник позивача.

У зв'язку з неявкою в судове засідання
представників, судова колегія вирішила
проведення судового засідання в режимі
відеоконференції недоцільним. Судове
засідання проведено у звичайному
режимі за допомогою фіксування
технічними засобами.

Порадившись на місці судова колегія
вирішила відмовити в задоволенні
вказаного клопотання, у зв'язку з тим,
що клопотання про відкладення розгляду
справи відповідач по даній справі
заявляє вдруге, крім того розгляд
справи №904/4664/14 вже відкладався в
судовому засіданні 30 жовтня 2014 року на
підставі клопотання Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АГРО-КАПІТАЛ", доказів поважності
причин неможливості з'явитися в судове
засідання свого представника
відповідач не надав. Справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Матеріали справи свідчать, що 04.11.2013
року між Приватним акціонерним
товариством "МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ
ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ ЗАВОД"
(постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"АГРО-КАПІТАЛ" (покупець) було укладено
договір № 01М-113 поставки шроту
соняшникового (далі договір-1).

Відповідно до пункту 1.1. договору-1
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця шрот соняшниковий
(далі - товар), а покупець зобов'язується
прийняти та оплатити товар згідно з
умовами цього договору.

За змістом пункту 1.2. договору-1 право
власності на набутий товар переходить
покупцю з моменту поставки товару.

Кількість товару - 300 000 (триста тонн)
+/-10%. Загальна вартість товару, який
поставляється згідно з цим договором
становить 630 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20%
- 105000,00 грн. +/-10% від фактично
поставленого товару (пункти 3.2., 3.4.
договору-1 у редакції додаткової угоди
№ 00001 від 17.12.2013 року).

Ціна однієї тонни товару, який
поставляється згідно з цим договором,
складає 2100,00 грн., у тому числі ПДВ 20% -
350,00 грн. (п. 3.3. договору-1).

Згідно з пунктом 4.2. договору-1
кількість товару, передбачену пунктом
3.2. цього договору, постачальник
зобов'язується поставити до 30.12.2013 року.

Зобов'язання постачальника: по строкам
поставки та кількості товару
вважаються виконаними з моменту
підписання видаткової накладної
представниками постачальника та
покупця, за якістю - за наданням
сертифікату якості товару покупцю
(пункт 4.3. договору-1).

Цей договір набуває чинності з моменту
підписання його сторонами та діє до
31.12.2014 року, але у будь-якому разі до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань за цим договором (пункт 9.1.
договору-1).

У період з листопада 2013 року по січень
2014 року позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 562 422, 00 грн., що
підтверджується видатковими та
товарно - транспортними накладними.

На підставі п.5.2 договору -1 позивач
виставив відповідачу для оплати
рахунки, які оплачені відповідачем
частково в сумі 538 014, 00 грн., що
підтверджується наданими позивачем
банківськими виписками.

Залишок основного боргу за договором 1
становить 24 408, 00 грн.

Доказів оплати вказаного боргу
відповідачем не надано.

02 січня 2014 року між Приватним
акціонерним товариством
"МЕЛІТОПОЛЬСЬКИЙ ОЛІЙНОЕКСТРАКЦІЙНИЙ
ЗАВОД" (постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"АГРО-КАПІТАЛ" (покупець) було укладено
договір поставки шроту соняшникового
гранульованого № 02М-14 (далі - договір-2).

Відповідно до пункту 1.1. договору-2
постачальник зобов'язується передати у
встановлений строк товар згідно зі
специфікацією, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар згідно з умовами цього договору.

Пункт 1.2. договору-2 передбачає, що товар
поставляється партіями. Найменування
товару, його кількість, вартість за
одиницю, а також загальна вартість
товару в кожній поставленій партії,
згідно з цим договором, вказується у
специфікаціях до договору, які
набувають чинності з моменту
підписання сторонами, і які є
невід'ємною частиною договору

Згідно з пунктом 1.3. договору-2 право
власності на товар переходить від
постачальника до покупця під час його
отримання та підтверджується
передачею останньому видаткової
накладної.

Право власності на переданий покупцю
товар зберігається за постачальником
до повної оплати товару покупцем (пункт
1.4. договору-2).

Відповідно до пункту 3.1. договору
вартість товару становить грошову
суму, яка виражена в національній
валюті України, вказану в специфікації
на відповідну партію товару. Загальна
сума договору формується згідно з
доданими до нього специфікаціями.

Умови поставки товару узгоджуються
окремо за кожною партією товару та
вказуються у специфікації (пункт 4.1.
договору-2).

Відповідно до специфікації № 1 від
02.01.2014 року до договору-2 сторони
узгодили поставку шроту соняшникового
на загальну суму 46200,00 грн. з ПДВ за
ціною 2100,00 грн. з ПДВ за одиницю товару.
Срок поставки товару - 02.01.2014 року.

Укладений між сторонами договір-2
набуває чинності з моменту його
підписання та діє до 31.12.2014 року, але у
будь-якому разі до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за цим
договором (пункт 7.1 договору-2).

На підставі договору-2 позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 84 210,00 грн., що
підтверджується наступними
видатковими накладними:

- № П-00000035 від 03.01.2014 року на суму 42 357,00
грн. (а.с. 63 том 1);

- № П-00000053 від 05.01.2014 року на суму 41 853,00
грн. (а.с. 65 том 1).

Пунктами 3.2, 3.3. договору-2 передбачено,
що умовами оплати є 100% оплата за
фактично завантажений товар, на
підставі наданих рахунків. Можливі
додаткові умови, які зазначаються у
специфікації. Оплата здійснюється
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок
постачальника, вказаний у цьому
договорі.

За пунктом 4 специфікації № 1 від 02.01.2014
року до договору-2 оплата за
поставлений товар здійснюється до
10.01.2014 року.

Станом на 18.06.2014 року відповідач за
отриманий товар розрахувався частково
у сумі 20 000,00 грн., що підтверджується
відповідними банківськими виписками
за період з 11.03.2014 року по 01 квітня 2014
року (а.с. 121, 122, 124, 126 том 1). Несплаченою
залишився товар на суму 64 210,00 грн. (84 210,00
- 20 000,00 = 64 210,00).

Таким чином, загальний розмір
заборгованості за поставлений за
договорами №01-М-113 від 04 листопада 2013
року і №02М-14 від 02 січня 2014 року
становить 88 618, 00 грн.

Згідно до частин 1, 2 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно статті 179 Господарського
кодексу України, майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 693 Цивільного
кодексу України, якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі - продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу .

Матеріалами справи встановлено
порушення відповідачем зобов'язання з
оплати основного боргу.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу в сумі 88 618
грн. є обґрунтованими і правомірно
задоволені господарським судом.

За частиною першою статті 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою,
притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.2. договору-1 у
випадку несвоєчасної оплати товару
згідно з умовами цього договору,
покупець сплачує постачальнику
неустойку у вигляді пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла у період за який вона
нараховується від загальної вартості
несплаченої партії товару за кожний
день прострочення.

Відповідно до пункту 5.4. договору-2 за
порушення грошових зобов'язань
покупець сплачує постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення від суми
заборгованості.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення за
несвоєчасну оплату товару за
договором-1 пеня та 3% річних
розраховані ним у загальній сумі 2 703,31
грн. та 563,68 грн. відповідно (а.с. 12-13, 16-18
том 1).

За договром-2 позивачем до стягнення за
несвоєчасну оплату товару за
договором-1 пеня та 3% річних
розраховані ним у загальній сумі 4 657,91
грн. та 906,72 грн. відповідно (а.с. 12-13, 16-17
том 1).

Господарський суд здійснив перевірку
розрахунку пені та 3% річних і з'ясував,
що він здійснено невірно, оскільки день
фактичної сплати суми заборгованості
не включається в період часу, за який
здійснюється стягнення інфляційних
втрат та пені, про що зазначено в п.1.9
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №14 від 17
грудня 2013 року "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань".

В результаті перерахунку розмір пені
за договором -1 складає 2 572, 68 грн., за
договором -2 -2 122, 40 грн., 3% річних за
договором -1 становить 533, 50 грн., за
договором -2 -903, 99 грн., усього пеня 4 678,
99 грн., 3% річних -1 437, 49 грн.

Судова колегія погоджується з
висновками господарського суду та
перерахунком в частині визначення
розміру пені та 3% річних.

Також господарським судом здійснено
перерахунок інфляційних втрат в межах
заявлених позовних вимог із
врахуванням положень листа Верховного
Суду України від 03 квітня 1997 року №62-97р
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ", який може
застосовуватися для розрахунку
інфляції (пункт 3.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань".

При цьому слід враховувати, що індекс
інфляції розраховується не на кожну
дату місяця, а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс за період
прострочення платежу, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

В результаті перерахунку
господарським судом встановлено, що
інфляційні втрати за договором-1
становлять 2 302, 66 грн., за договором -2
-6 195, 33 грн., усього 8 497, 99 грн.

Судова колегія також погоджується з
висновками господарського суду та
встановленим господарським судом
розміром інфляційних втрат, що
підлягають стягненню.

Доводи скаржника до уваги не
приймаються з наступних підстав.

Стягнення пені за непоставку або
несвоєчасну поставку товару повинно
здійснюватися в установленому порядку
шляхом пред'явлення позову до
постачальника. Процесуальним
законодавством не передбачено залік
одних позовних вимог іншими.

Стягнення пені за несвоєчасну поставку
товару за договором-1 та штрафу по
договору -2 не було предметом розгляду
господарського суду. Ухвалою від 12
серпня 2014 року господарський суд
Дніпропетровської області відмовив
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Агро -Капітал" у
прийнятті зустрічного позову до
Приватного акціонерного товариства
"Мелітопольський олійноекстракційний
завод" про стягнення 540, 51 грн. (а.с.139, т.1).

Посилання скаржника, що відповідно до
ст.594 Цивільного кодексу України він
мав право здійснити притримання
грошових коштів належних до виплати
позивачу за договором до моменту
виконання останнім обов'язків боржника
не відповідає цивільному
законодавству України.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу
України притримання є одним із видів
забезпечення виконання зобов'язання.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Слід зазначити, що договором -1 не
передбачено забезпечення виконання
зобов'язання у вигляді притримання.

При тлумаченні ст.538 Цивільного кодексу
України вирішальним є те, що обов'язки в
зобов'язальних правовідносинах мають
взаємний (зустрічний) характер, обидві
сторони мають виконати свої обов'язки
одночасно.

Проте, договорами -1,2 не встановлено
одночасне виконання обов'язків
продавцем та покупцем, а тому
застосування вказаної статті
Цивільного кодексу України до даних
правовідносин не є можливим.

Твердження скаржника, що поставка 05
січня 2014 року шроту соняшникового у
кількості 19 930 кг на суму 41 852 грн.
здійснювалась не на умовах договору -2
суперечить фактичним обставинам
справи.

У видатковій накладній №П-00000053 від 05
січня 2014 року як на підставу поставки
шроту у кількості 19 930 кг на суму 41
853 грн. мається посилання на договір
№02М-14 від 02 січня 2014 року.

Представник відповідача Літвіненко
Л.О. прийняв цю партію товару, від якої
не відмовився, що свідчить про те, що
сторони узгодили поставку за договором
№02-М-14 від 02 січня 2014 року в кількості
більшої, ніж передбачено специфікацією
№1 до цього договору.

З врахуванням викладеного, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 09 вересня 2014 року
відповідає діючому законодавству,
підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.49, 99, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 09
вересня 2014 року у справі № 904/4664/14
залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"АГРО-КАПІТАЛ", м. Кривий Ріг,
Дніпропетровська область залишити без
задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку у двадцятиденний
строк до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
О.В. Джихур

Суддя
О.М. Виноградник

Суддя
О.М. Лисенко

(Дата підписання постанови в
повному обсязі 24.11.14 р.)