ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року Справа № 917/1118/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів :

головуючого Овечкіна
В.Е.,суддівЧернова Є.В., Цвігун В.Л.,за
участю представників:позивача -не
з'явились,відповідача-не
з'явились,розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
ТОВ "УПСК Діамент"на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 23.09.2014у
справі№917/1118/14 за позовом ТОВ "Автодом
Харків"доТОВ "УПСК Діамент"про
стягнення 9308,62 грн.
заборгованостівстановив:

Рішенням господарського суду
Полтавської області від 14.08.2014 (суддя
Киричук О.А.), залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.09.2014 (судді:
Черленяк М.І., Камишева Л.М., Шепітько
І.І.), позов задоволено повністю у
зв'язку з обґрунтованістю позовних
вимог.

ТОВ "УПСК Діамент" в поданій касаційній
скарзі просить рішення та постанову
скасувати, прийняти нове рішення про
відмову в позові, посилаючись на
порушення та неправильне застосування
судами норм матеріального та
процесуального права, а саме ст.1003 ЦК
України та ст.43 ГПК України. Зокрема,
скаржник вважає, що згідно довідки УДАІ
УМВС України в Полтавській області від
16.07.2014 (а.с.84) автомобіль Passat B7 362
(державний номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2), стосовно якого
позивачем 14.10.2013р. та 16.10.2014р. було
виконано роботи з технічного
обслуговування та ремонту, належить на
праві приватної власності колишньому
працівнику ТОВ "УПСК Діамент" ОСОБА_4, а
не товариству, в зв'язку з чим, у
відповідача відсутні правові підстави
оплачувати за ОСОБА_4 вартість цих
робіт згідно п.1.1 договору
№УПСК/АХ/СУ022-13 від 28.01.2013 та умов
довіреності від 28.01.2013, якою обсяг
повноважень повіреного (ОСОБА_4.) було
обмежено вчиненням дій щодо ремонту
лише належних відповідачу автомобілів.

Колегія суддів, перевіривши фактичні
обставини справи на предмет
правильності застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
оскаржувані рішення та постанова -
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду
Полтавської області з наступних
підстав.

Залишаючи без змін первісне рішення
про задоволення позову, апеляційний
господарський суд виходив з того, що:

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.837 ЦК
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

28 січня 2013 року між ТОВ "Автодом Харків"
(виконавець) та ТОВ "УПСК Діамент"
(замовник) було укладено договір
УПСК/АХ/СУ №022-13 про надання послуг з
технічного обслуговування та ремонту
автомобілів (далі - договір) (а.с.7-9).

Відповідно до п.1.1 договору замовник
дає доручення, а виконавець
зобов'язується за плату надати послуги
з технічного обслуговування та ремонту
ДТЗ замовника, а також із встановлення
додаткового обладнання, на станціях
технічного обслуговування виконавця.

Згідно з п.1.2 перелік робіт з технічного
обслуговування та ремонту ДТЗ, та
термін їх виконання, вартість робіт,
перелік складових частин (матеріалів),
використаних виконавцем, а також
наданих замовником виконавцю для
виконання робіт із технічного
обслуговування або ремонту ДТЗ
зазначаються у наряд-замовленні та
рахунку-фактурі.

З наведеного вбачається, що договір
УПСК/АХ/СУ №022-13 про надання послуг з
технічного обслуговування та ремонту
автомобілів від 28.01.2013 року за своєю
правовою природою є договором підряду.

Згідно п.2.2 договору про необхідність
здійснення технічного обслуговування
замовник попереджає виконавця за
один-дві дні. Для здійснення технічного
обслуговування замовник звертається
до виконавця з відповідною заявкою.
Якщо інтереси замовника представляє
його представник (працівник, довірена
особа), останній передає виконавцю
оригінал відповідної довіреності, у
якій крім інших повноважень повинно
бути зазначено: повноваження на
складання та підписання заявки на
здійснення технічного обслуговування
та ремонту ДТЗ і акту прийому-передачі
автомобілю у ремонт, повноваження на
здійснення технічного обслуговування
та ремонту ДТЗ і акту прийому-передачі
автомобілю у ремонт, повноваження на
приймання виконаної роботи та
підписання наряд-замовлення і акту
прийому-передачі автомобілю із
ремонту, інші повноваження, необхідні
для здійснення прав та обов'язків за
цим договором.

Відповідачем на ім'я ОСОБА_4 було видано
довіреність на представництво
інтересів ТОВ "УПСК Діамент" перед ТОВ
"Автодом Харків" за договором
№УПСК/АХ/СУ від 28.01.2013, пов'язаних з
технічним обслуговуванням
автомобілів, що належать відповідачу.
Для виконання даного доручення ОСОБА_4
було наділено повноваженнями
здійснювати замовлення від імені ТОВ
"УПСК Діамент" на технічне
обслуговування, заміну та ремонт
обладнання, встановлення додаткового
обладнання та інших робіт згідно
вищевказаного договору. В зв'язку з
виконанням даного доручення,
пов'язаного з договором №УПСК/АХ/СУ від
28.01.2013, ОСОБА_4 уповноважений
підписувати всі необхідні документи
від імені ТОВ "УПСК Діамент", отримувати
документи від ТОВ "Автодом Харків" для
передачі їх відповідачу (а.с.10).

Згідно з ч.4 ст.882 ЦК України передання
робіт підрядником і прийняття їх
замовником оформляється актом,
підписаним обома сторонами.

Відповідно до п.2.9 договору факт
надання послуг з технічного
обслуговування оформляється
наряд-замовленням, який підписується
представниками виконавця та замовника.
Наряд-замовлення має статус акту
виконаних робіт.

Матеріали справи свідчать, що 14 жовтня
2013 року позивач на замовлення
відповідача виконав роботи з
технічного обслуговування автомобілю
Passat B7 362, державний номерний знак
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, на
загальну суму 3392,74 грн., що
підтверджується нарядом-замовленням
№АДЗН046996 від 14.10.2013 (а.с.35). 16 жовтня 2013
року позивач на замовлення відповідача
виконав роботи з технічного
обслуговування автомобілю Passat B7 362,
державний номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, на загальну суму 5915,88
грн., що підтверджується
наряд-замовленням №АДЗН047079 від 16.10.2013
(а.с.37). Вказані наряди-замовлення були
підписані уповноваженими
представниками обох сторін.

Таким чином, позивач належним чином та
в повному обсязі виконав свої
зобов'язання, передбачені умовами
договору УПСК/АХ/СУ №022-13 про надання
послуг з технічного обслуговування та
ремонту автомобілів від 28.01.2013.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України у разі,
якщо договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Умовами п.3.1 договору встановлено, що
замовник оплачує виконавцю послуги з
технічного обслуговування та ремонту
ДТЗ шляхом відстрочення оплати. Оплата
здійснюється протягом п'яти днів з
моменту підписання наряду-замовлення.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Як стверджує позивач, відповідач не
сплатив вартість виконаних позивачем
робіт за договором УПСК/АХ/СУ №022-13 про
надання послуг з технічного
обслуговування та ремонту автомобілів
від 28.01.2013, в зв'язку з чим, позивач
направив відповідачу претензію №238 від
27.12.2013, в якій вимагав негайно сплатити
суму основного боргу 9308,62 грн. на його
поточний рахунок (а.с.51).

Відповідач листом №42 від 15.01.2014 надав
відповідь на зазначену претензію
позивача, в якій зазначив, що
автомобіль Passat B7 362, державний номерний
знак НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, не
належить відповідачу, а належить на
праві приватної власності ОСОБА_4, який
з 31.12.2013 року звільнений з посади
керівника проектів та програм ТОВ "УПСК
Діамент", тому підстави для оплати
ремонту цього автомобіля відсутні
(а.с.53).

Апеляційна інстанція не погодилася з
твердженнями відповідача з тих
мотивів, що автомобіль Passat B7 362,
державний номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2, неодноразово
обслуговувався позивачем, роботи
приймались представником відповідача
ОСОБА_4 та оплачувалися відповідачем у
повному обсязі, що підтверджується
нарядами-замовленнями та виписками з
рахунків позивача (а.с.11-34,41-49).

Крім того, п.2.2 договору УПСК/АХ/СУ №022-13
про надання послуг з технічного
обслуговування та ремонту автомобілів
від 28.01.2013 передбачено, що всі дії
(передача ДТЗ на технічне
обслуговування, отримання ДТЗ з
технічного обслуговування та ін.),
вчинені представником замовника на
підставі діючої довіреності,
породжують права та обов'язки для
такого замовника. У випадку, якщо
замовник відмовляться від свого
представника, він повинен у той самий
день повідомити про це виконавця та
відізвати довіреність.

Матеріали справи не містять доказів
відмови відповідача від ОСОБА_4 як
свого представника, а також доказів
повідомлення позивача про такий факт
та відкликання його довіреності.

Статтею 239 ЦК України передбачено, що
правочин, вчинений представником,
створює, змінює, припиняє цивільні
права та обов'язки особи, яку він
представляє.

Отже, дії представника ТОВ "УПСК
Діамент" ОСОБА_4 щодо замовлення на
технічне обслуговування автомобіля
Passat B7 362, державний номерний знак
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, та
прийняття ним виконаних позивачем 14 та
16 жовтня 2013 року робіт шляхом
підписання нарядів-замовлень №АДЗН046996
від 14.10.2013 та №АДЗН047079 від 16.10.2013,
відповідають як умовам договору, так і
вимогам чинного законодавства, в
зв'язку з чим, породжують у відповідача
обов'язок з оплати таких робіт. До того
ж, представника відповідача ОСОБА_4
було звільнено з ТОВ "УПСК Діамент" 31
грудня 2013 року, а замовлення на
технічне обслуговування автомобілю
Passat B7 362, державний номерний знак
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, та
прийняття ним робіт, було здійснено 14
та 16 жовтня 2013 року, тобто ще до моменту
його звільнення.

Касаційна інстанція погоджується з
висновком апеляційного суду про те, що
укладений між сторонами договір
№УПСК/АХ/СУ022-13 від 28.01.2013 за своєю
правовою природою є договором підряду.

Однак, колегія не може погодитися з
передчасними висновками судів про
наявність підстав для стягнення 9308,62
грн. в якості заборгованості
відповідача за цим договором, з огляду
на таке.

Судами попередніх інстанцій помилково
залишено поза увагою те, що відповідно
до ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Згідно приписів ст.526, ч.1 ст.627, ч.1 ст.628
ЦК України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. Сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.180 ГК України
зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Судами не надано належної правової
оцінки пункту 1.1 договору
№УПСК/АХ/СУ022-13 від 28.01.2013, за змістом
якого сторони визначили предметом
цього договору надання виконавцем
(позивачем) платних послуг з технічного
обслуговування та ремонту автомобілів,
належних замовнику (відповідачу).

Таким чином, предмет договору
№УПСК/АХ/СУ022-13 від 28.01.2013 не охоплює
виконання позивачем робіт з технічного
обслуговування та ремонту автомобілів,
які належать працівникам ТОВ "УПСК
Діамент" чи будь-яким іншим особам на
праві власності, за винятком випадків
оренди останніх відповідачем та їх
експлуатації в якості службового
автотранспорту.

Відтак, зобов'язання по оплаті позивачу
вартості технічного обслуговування та
ремонту автомобілів, які не належать
відповідачу, виходять за межі предмета
правового регулювання договору
№УПСК/АХ/СУ022-13 від 28.01.2013, укладеного
між сторонами.

Проте, з матеріалів справи не
вбачається, судами не встановлено та
сторонами не доведено знаходження
приватного автомобіля Passat B7 362
(державний номерний знак НОМЕР_1, номер
кузова НОМЕР_2) станом на 14-16.10.2013р. у
користуванні ТОВ "УПСК Діамент" на
умовах договору оренди, укладеного з
ОСОБА_4, чи на інших законних підставах.

В зв'язку з цим, з врахуванням приписів
ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України не виключається
наявність достатніх підстав вважати,
що відповідач не може бути примушений
до дій по оплаті замість ОСОБА_4
вартості робіт з технічного
обслуговування та ремонту
вищевказаного автомобіля, який станом
на 14-16.10.2013р. не належав ТОВ "УПСК
Діамент" на праві власності, оренди чи
інших законних засадах.

Адже, відповідно до ч.1 ст.528 ЦК України
виконання обов'язку може бути
покладено боржником на іншу особу, якщо
з умов договору, вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства
або суті зобов'язання не випливає
обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто. У цьому разі
кредитор зобов'язаний прийняти
виконання, запропоноване за боржника
іншою особою.

Судами не з'ясовано та не встановлено,
чи в жовтні 2013 року існувала між ТОВ
"УПСК Діамент" та ОСОБА_4 окрема
домовленість про покладання на
відповідача обов'язку ОСОБА_4 по оплаті
вартості ремонту власного автомобіля
Passat B7 362 (державний номерний знак
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2), оскільки
договір №УПСК/АХ/СУ022-13 від 28.01.2013
відповідних умов не містить.

Натомість згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Колегія вважає, що оформлене
оскаржуваними судовими рішеннями
стягнення з ТОВ "УПСК Діамент" вартості
послуг, наданих позивачем стосовно
приватного автомобіля, належного
ОСОБА_4, свідчить про безпідставне
збереження останнім своїх коштів за
рахунок іншої особи.

Крім того, відповідно до ст.1003 та ч.1
ст.1004 ЦК України у договорі доручення
або у виданій на підставі договору
довіреності мають бути чітко визначені
юридичні дії, які належить вчинити
повіреному. Дії, які належить вчинити
повіреному, мають бути правомірними,
конкретними та здійсненними. Повірений
зобов'язаний вчиняти дії відповідно до
змісту даного йому доручення.
Повірений може відступити від змісту
доручення, якщо цього вимагають
інтереси довірителя і повірений не міг
попередньо запитати довірителя або не
одержав у розумний строк відповіді на
свій запит. У цьому разі повірений
повинен повідомити довірителя про
допущені відступи від змісту доручення
як тільки це стане можливим.

Як встановлено судами, відповідачем на
ім'я ОСОБА_4 було видано довіреність на
представництво інтересів ТОВ "УПСК
Діамент" перед ТОВ "Автодом Харків" за
договором №УПСК/АХ/СУ від 28.01.2013,
пов'язаних з технічним обслуговуванням
автомобілів, які належать відповідачу.

За таких обставин, не можна не
погодитися з твердженням скаржника про
те, що обсяг повноважень повіреного
(ОСОБА_4А.) по вчиненню від імені
довірителя (ТОВ "УПСК Діамент") дій в
рамках виконання умов договору
№УПСК/АХ/СУ від 28.01.2013 був обмежений
технічним обслуговуванням та ремонтом
автомобілів, належних довірителю.

При цьому, судами попередніх інстанцій
не досліджено, чи міг повірений,
відступаючи 14 та 16 жовтня 2013 року від
змісту доручення в інтересах
довірителя, попередньо запитати
довірителя про це, або у разі, якщо
повірений не мав такої можливості, чи
повідомив він в подальшому довірителя
про допущені відступи від змісту
доручення.

В порушення приписів ст.43,84,101,105 ГПК
України місцевий та апеляційний
господарські суди також не з'ясували
тих істотних обставин, чи протягом
жовтня 2013р. або в попередній період
часу автомобіль Passat B7 362 (державний
номерний знак НОМЕР_1, номер кузова
НОМЕР_2) використовувався його
власником (повіреним) зі службовою
метою в інтересах довірителя (службові
відрядження, виконання доручень
керівництва тощо) та чи отримував
роботодавець від цього певний
соціально-економічний ефект, що могло б
слугувати підставою для допущення
відступів від змісту довіреності від
28.01.2013 та передачі вказаного
транспортного засобу в ремонт за
рахунок довірителя з подальшим
повідомленням останнього.

Разом з тим, відповідно до імперативних
вимог ч.3 ст.238 ЦК України представник не
може вчиняти правочин від імені особи,
яку він представляє, у своїх інтересах
або в інтересах іншої особи,
представником якої він одночасно є, за
винятком комерційного представництва,
а також щодо інших осіб, встановлених
законом.

Виходячи з неповно встановлених судами
обставин справи, касаційна інстанція
не виключає наявність підстав вважати,
що повірений, відступаючи від змісту
доручення, своїми юридично значимими
діями по здачі в ремонт власного
автомобіля за кошти довірителя
фактично вчинив правочин від імені
відповідача (довірителя), але виключно
з метою реалізації своїх власних
інтересів, що суперечить приписам ч.3
ст.238 ЦК України.

Колегія враховує, що наведеної
правової позиції дотримується
Верховний Суд України при здійсненні
перегляду рішень господарських судів у
справах, пов'язаних із застосуванням ч.3
ст.238 ЦК України (постанова ВСУ від
23.09.2014 у справі №911/3556/13).

В зв'язку з цим, колегія визнає
помилковим посилання апеляційного
суду в обґрунтування підстав
задоволення позову на те, що автомобіль
Passat B7 362, державний номерний знак
НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, раніше (в
квітні, травні, липні та серпні 2013р.)
неодноразово обслуговувався
позивачем, роботи приймались
представником відповідача ОСОБА_4 та
оплачувалися відповідачем у повному
обсязі. Тим більше, що такі дії
відповідача, які свідчили про
попереднє схвалення дій свого
представника, вчинених за межами
предмета договору №УПСК/АХ/СУ від
28.01.2013, не означають як автоматичного
схвалення довірителем дій повіреного,
вчинених 14 та 16 жовтня 2013 року, так і не
породжують покладання на довірителя
виконання обов'язку повіреного в
порядку ч.1 ст.528 ЦК України.

Відтак, при вирішенні даного спору суди
дійшли передчасного висновку про
наявність підстав для стягнення 9308,62
грн. в якості заборгованості
відповідача за договором №УПСК/АХ/СУ
від 28.01.2013, не надавши належної правової
оцінки умовам цього договору та змісту
довіреності від 28.01.2013.

Відповідно до п.3 ст.1119 ГПК України
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право
скасувати рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції і
передати справу на новий розгляд, якщо
суд припустився порушень норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Справа
направляється на новий розгляд до суду
апеляційної інстанції, якщо порушення
норм процесуального права, які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення справи, допущені
тільки цим судом. У всіх інших випадках
справа направляється до суду першої
інстанції.

З огляду на те, що вищезгадані
порушення норм процесуального права
(ст.ст.43,84,101,105 ГПК України), які
унеможливили встановлення фактичних
обставин, що мають значення для
правильного вирішення спору, допущені
судами попередніх інстанцій та їх
неможливо усунути на стадії
касаційного перегляду справи в силу
недопустимості виходу за межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, колегія вбачає правові
підстави для часткового задоволення
скарги шляхом скасування рішення та
постанови з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду
Полтавської області.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115,1117-11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "УПСК Діамент"
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Полтавської області від 14.08.2014 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 23.09.2014 у справі
№917/1118/14 скасувати з передачею справи
на новий розгляд до господарського
суду Полтавської області.

Головуючий, суддя

В.Овечкін

Судді:

Є.Чернов

В.Цвігун