ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2014 р.
Справа № 914/2765/14

Суддя О.Запотічняк при секретарі
М.Драгус розглянула справу

за позовом: Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Уніка",
м.Київ,

до відповідача1: Дочірнього
підприємства "Львівський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", м.Львів,

до відповідача 2: Служби автомобільних
доріг у Львівській області, м.Львів,

про: стягнення 35496,11 грн.

За участю представників:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача1: Лущак О.Є. -
представник;

Від відповідача2: Кондрашов Д.І. -
представник;

Суть спору: Приватне акціонерне
товариство "Страхова компанія "Уніка"
звернулася з позовом до Дочірнього
підприємства "Львівський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" про:
стягнення 35496,11 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує
тим, що 09.03.2011р. між ПрАТ «Страхова
компанія «УНІКА» та ПАТ «Банк Кіпру»
(Страхувальник) було укладено Договір
добровільного комплексного
страхування на транспорті № 014042/4002/0000691
за яким ПрАТ «Страхова компанія
«УНІКА» було застраховано майнові
інтереси Страхувальника, пов'язані з
експлуатацією транспортного засобу
марки Шевроле Авео, державний номерний
знак ВС 9646 ВХ.

21.10.2011 р. на 410 км 950 м автодороги
Мукачево- Івано-Франківськ - Рогатин
-Львів сталася дорожньо-транспортна
пригода за участю застрахованого
транспортного засобу марки Шевроле
Авео, державний номерний знак ВС 9646 ВХ,
під керуванням водія Серватяк Віталія
Богдановича, транспортного засобу
марки Фольксваген, державний номерний
знак 000-85 ІС, під керуванням водія
Ващишин Ольги Ігорівни, та
транспортного засобу марки Деу,
державний номерний знак ВС 9686 ВЕ, під
керуванням водія Кузьмічова
Володимира Івановича.

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження
здійсненого судовим експертом ФОП
Величко А.Д., розмір матеріального
збитку завданого власнику
транспортного засобу марки Шевроле
Авео, державний номерний знак ВС 9646 ВХ,
склав 52512,04 грн., що є його
конструктивною загибеллю відповідно
до умов договору страхування.

13.11.2013р. позивачем було виплачено
страхувальнику страхове відшкодування
в розмірі 35 496,11 грн.(без врахування
розміру зносу та вартості залишків
застрахованого автомобіля.)

Оскільки відповідно до постанови
Франківського райсуду м.Львова від
22.10.2012р., встановлено, що вищезазначена
ДТП сталася внаслідок наявності
напливів та ямковості на дорожньому
покритті, які допустив працівник
Дочірнього підприємства "Львівський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
Патрило Сергій Миколайович, позивач
вважає, що в силу положень ст. 1172 ЦК
України, саме відповідач повинен
відшкодовувати заподіяну шкоду.

Обставини справи: Розглянувши
подані матеріали суд визнав їх
достатніми для прийняття заяви до
розгляду і ухвалою від 01.08.2014 року
порушив провадження у справі та
призначив судове засідання на
09.09.2014року.

Позивач в судове засідання не з'явився,
через канцелярію суду подав клопотання
про розгляд справи без участі
уповноваженого представника позивача,
позовні вимоги просив суд задоволити у
повному обсязі на підставі наявних в
матеріалах справи доказів.

Представник відповідача через
канцелярію суду подав відзив на позов,
в якому проти позову заперечив,
зазначив, що Львівський облавтодор є
неналежним відповідачем у даній
справі, просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог. Окрім
цього, відповідач подав клопотання про
залучення до участі у справі в якості
відповідача 2 Службу автомобільних
доріг у Львівській області.

Своє клопотання відповідач
обґрунтовує тим, що згідно чинного
законодавства власником усіх
автодоріг загального користування є
держава Україна, а уповноваженим
державою органами управління
автомобільними дорогами є Держслужба
автомобільних доріг України та її
територіальні органи, зокрема, у
Львівській області - Служба
автомобільних доріг у Львівській
області. Оскільки автомобільна дорога,
на якій сталася ДТП знаходиться на
балансі Служби автомобільних доріг, то
відшкодування шкоди, заподіяної в
результаті ДТП має здійснювати Служба
автомобільних доріг у Львівській
області.

Заслухавши пояснення
представника відповідача,
проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку, про необхідність
задоволення клопотання відповідача
про залучення Служби автомобільних
доріг у Львівській області в якості
Відповідача 2.

Ухвалою від 09.09.2014р. суд залучив
Службу автомобільних доріг у
Львівській області в якості
Відповідача 2 та відклав розгляд справи
на 25.09.2014р.

В судовому засіданні 25.09.2014р.
з'явився представник позивача та
представник відповідача-1, надали
пояснення по суті предмету спору.

Представник позивача позовні
вимоги підтримав в повному обсязі. По
суті позову зазначив, що 09.03.2011р. між
ПрАТ "СК "Уніка" та ПАТ "Банк Кіпру"
(страхувальник) було укладено договір
добровільного страхування на
транспорті №014042/4002/0000691, згідно якого
ПрАТ "СК "Уніка" застраховано майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
експлуатацією транспортного засобу
марки Шевроле, ДНЗ ВС 9646 ВХ. Згідно
довідки про ДТП 21.10.2011р. на автодорозі
Мукачево- Івано-Франківськ-Рогатин -
Львів сталася ДТП за участю автомобіля
марки Шевроле ДНЗ ВС 9646 ВХ під
керуванням водія Серватяк В.Б.,
автомобіля фольксваген, ДНЗ 000-85 ІС, під
куруванням Ващишин О.І., автомобіля Деу
ДНЗ ВС 9686 ВЕ під керуванням Кузьмічова
В.І. Згідно постанови Франківського
районного суду м. Львова від 22.10.2012р. ДТП
сталася внаслідок наявності напливів
та ямковості на дорожньому покритті,
які допустив працівник відповідача -1
Петрило С.М. Позивачем на підставі
заяви страхувальника було виплачене
останньому страхове відшкодування у
розмірі 35 496,11 грн згідно платіжного
доручення №039865 від 13.11.2013р. Оскільки
винний у ДТП Петрило перебував з
відповідачем 1 у трудових відносинах,
відповідно до ст. 1172 ЦК України, просить
суд стягнути шкоду в розмірі 35496,11 грн з
відповідача 1.

Представник відповідача 1 проти позову
заперечив у повному обсязі з підстав,
викладених у відзиві на позов. По суті
позову пояснив, що єдиним суб'єктом
відповідальності за наслідками ДТП
перед його учасниками за незадовільний
стан покриття в межах Львівської
області може бути лише Служба
автомобільних доріг у Львівській
області, а відтак ДП "Львівський
облавтодор" є неналежним відповідачем
у даній справі.

Відповідач-2 не забезпечив явки
уповноваженого представника в судове
засідання, подав клопотання про
відкладення розгляду справи у зв'язку з
зайнятістю юрисконсульта служби в
іншому судовому засіданні у
Стрийському міськрайонному суді
Львівської області, та звернув увагу
суду на неотримання службою від
позивача копії позовної заяви з
додатками.

У зв'язку з неявкою представника
відповідача-2 розгляд справи було
відкладено на 07.10.2014р.

06.10.2014р. відповідач 2 подав через
канцелярію суду відзив на позов в якому
проти позову заперечив у повному
обсязі, просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 07.10.2014р.з'явилися
представники відповідачів. Позивач
явки уповноваженого представника в
судове засідання не забезпечив.

Представник відповідача2 надав суду
пояснення в яких підтримав заперечення
викладені у відзиві на позов. Зазначив,
що Службою автомобільних доріг у
Львівській області було укладено з ДП
"Львівський облавтодор" договір про
надання послуг з поточного ремонту та
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг державного та
місцевого значення у Львівській
області. Згідно укладеного договору
підрядник несе відповідальність за
незабезпечення безпеки дорожнього
руху згідно діючих нормативів при
виконанні підрядних послуг. Вважає, що
позивачем не доведено факт наявності
складу цивільного правопорушення,
оскільки відповідач 2 не був визнаний
винним у вчиненні деліктного
правопорушення, а постановою
Франківського районного суду від
22.10.2012р. винним у ДТП визнано заступника
директора ДП "Львівський облавтодор"
Петрило С.М. Вважає, що єдиним суб'єктом
відповідальності в даному випадку є ДП
"Львівський облавтодор".

У зв'язку з неявкою представника
позивача в судове засідання суд
відклав розгляд справи на 28.10.2014р.

21.10.2014р. відповідач 2 подав через
канцелярію суду письмові пояснення в
яких зазначив, що застрахований
автомобіль зазнав пошкоджень
внаслідок зіткнення з іншим
автомобілем Деу - Нексія, а не в
наслідок попадання у вибоїну. Вважає,
що заподіяння шкоди застрахованому
автомобілю не перебуває у причиново -
наслідковому зв'язку із належним
утриманням автодороги.

Також відповідач 2 посилається на те, що
постанова Франківського районного
суду М.Львова від 22.10.2012р. не може бути
належним доказом такого
причиново-наслідкового зв'язку,
оскільки в силу положень ст. 35 ГПК
України дана постанова є обов'язковими
для господарського суду, лише в
питаннях, чи мало місце діяння та чи
вчинене воно цією особою. Звертає увагу
суду на те, що при прийнятті даної
постанови судом не вирішувалось
питання щодо дотримання правил
дорожнього руху з боку водіїв трьох
автомобілів, відсутні будь-які докази
щодо швидкості автомобілів.

27.10.2014р. відповідач 1 подав через
канцелярію суду додаткові письмові
пояснення в яких зазначає, що
заподіяння ушкоджень застрахованому
автомобілю не перебуває та не може
перебувати у причиново - наслідковому
зв'язку із неналежним утриманням
автодороги, оскільки застрахований
автомобіль у вибоїну не потрапляв і від
жодних недоліків дороги не постраждав.
Застрахованому автомобілю була
заподіяна шкода внаслідок зіткнення
трьох автомобілів, тобто іншим
джерелом підвищеної небезпеки, а не
недоліками дорожнього покриття.

В судове засідання 28.10.2014р. з'явилися
представники відповідачів, позовні
вимоги заперечили, подали клопотання
про продовження строку розгляду справи
у відповідності до ст. 69 ГПК України на
15 днів для надання їм можливості подати
додаткові заперечення по справі.

Позивач явки уповноваженого
представника в судове засідання не
заперечив, причин неявки не повідомив.

Ухвалою від 28.10.2014р. суд продовжив строк
розгляду справи на 15 днів, відклав
розгляд справи на 18.11.2014р. та зобов'язав
сторони надати суду інформацію про
результати розгляду кримінального
провадження №0000071 від 05.12.2012р.
відкритого за наслідками ДТП, яка мала
місце 21.10.2011р. близько 17 год. 50 хв. на 410
км + 950 м автодороги Мукачево-
Івано-Франківськ - Рогатин - Львів.

17.11.2014р. позивач подав через канцелярію
суду додаткові письмові пояснення в
яких позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, та довідку Управління
МВС України на Львівській залізниці
про результати розгляду кримінального
провадження №0000071 відносно
Мартина Володимира Володимировича,
якому оголошено про підозру у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.
Також позивач просив суд розглядати
справу без участі уповноваженого
представника.

В судове засідання 18.11.2014р. з'явилися
представники відповідачів.
Представник відповідача №2 надала суду
лист Перемишлянського районного суду
Львівської області про результати
розгляду кримінального провадження
відносно Мартина Володимира
Володимировича обвинуваченого у
вчиненні кримінального
правопорушення передбаченого ч.2 ст. 367
КК України.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 979 ЦК України за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

09.03.2011р. між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Уніка» (страховик) та ПАТ "Банк Кіпру"
(страхувальник) було укладено договір
добровільного комплексного
страхування на транспорті №014042/4002/0000691,
згідно якого ПрАТ "СК "Уніка"
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією транспортного засобу
марки «Шевроле Авео», ДНЗ ВС 9646 ВХ.
Строк дії договору до 18.03.2012р.

Як вбачається з Довідки
слідчого відділу Управління МВС
України на Львівській залізниці (а.с.
20-21) 21.10.2011р. близько 17 год. 50 хв. на 410 км +
950 м автодороги Мукачево-
Івано-Франківськ - Рогатин - Львів
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю застрахованого
транспортного засобу марки Шевроле
Авео, який належить ПАТ «Банк Кіпру»
державний номерний знак ВС 9646 ВХ, під
керуванням водія Серватяк Віталія
Богдановича, транспортного засобу
марки Фольксваген, державний номерний
знак 000-85 ІС, під керуванням водія
Ващишин Ольги Ігорівни, та
транспортного засобу марки «Деу
Нексія»,, державний номерний знак ВС 9686
ВЕ, під керуванням водія Кузьмічова
Володимира Івановича.

Як зафіксовано в даній довідці,
автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з.
000-85 ІС, внаслідок наїзду на перешкоду
(яму) втратив керування та виїхав на
зустрічну смугу де зіткнувся з
автомобілем Деу Нексія, д.н.з. ВС 9686 ВЕ,
який внаслідок удару виїхав на
зустрічну смугу, де зіткнувся з
автомобілем «Шеврове Авео», д.н.з. ВС 9646
ВХ

Згідно висновку експертного
автотоварознавчого дослідження
здійсненого судовим експертом ФОП
Величко А.Д. від 29.09.2013р. №317/09-13, розмір
матеріального збитку завданого
власнику транспортного засобу марки
Шевроле, державний номерний знак ВС 9646
ВХ, склав 52512,04 грн., що є його
конструктивною загибеллю відповідно
до умов договору страхування.

На підставі заяви про виплату
страхового відшкодування від 24.10.2011р.
стархового акту №00077515/1 від 07.11.2013р.
позивачем було виплачено власнику
«Шеврове Авео», д.н.з. ВС 9646 ВХ, страхове
відшкодування в сумі 35496,11 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення від 13.11.2013р.р. №2039865 (а.с. 43).

Відповідно до ст. 27 Закону України
„Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України
юридична або фізична особа відшкодовує
шкоду, завдану їхнім працівником під
час виконання ним своїх трудових
(службових) обов'язків.

Постановою Франківського районного
суду від 22.10.2012р. встановлено, що
Патрило Сергій Миколайович, який
працює заступника директора ДП
"Львівський облавтодор", порушив
правила, норми і стандарти, що
стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, а саме допустив
напливи та ямковість на дорожньому
покритті, що призвело до згаданої
дорожньо-транспортної пригоди.

Судом було встановлено, що в діях
Патрило С.М. вбачається склад
адміністративного правопорушення
передбаченого ч.4 ст.140 КУпАП, однак
адміністративну справу було закрито у
зв'язку з закінченням строку для
накладення адміністративного
стягнення.

Відповідно до ч.4 ст. 35 ГПК України,
вирок суду в кримінальному провадженні
або постанова суду у справі про
адміністративне правопорушення, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для господарського суду, що розглядає
справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Частина 4 ст. 140 КУпАП передбачає
відповідальність за порушення правил,
норм і стандартів при утриманні
автомобільних доріг і вулиць, невжиття
заходів щодо своєчасної заборони або
обмеження руху чи позначення на
автомобільних дорогах і вулицях місць
провадження робіт, які зокрема
спричинили створення аварійної
обстановки або пошкодження
транспортних засобів, вантажів,
автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, дорожніх споруд
чи іншого майна.

Отже, Патрило С.М. було визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення передбаченого ч.4ст.140
КУпАП, однак до відповідальності не
притягнено у зв'язку із закінченням
строку для накладення
адміністративного стягненя.

Таким чином, в силу положень ст. 1172 ЦК
України відповідальність за шкоду
заподіяну Партило С.М. при виконанні
(невиконанні) ним своїх службових
обов'язків заступника директора ДП
"Львівський облавтодор" має нести
Дочірнє підприємство "Львівський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України".

Оскільки Відповідач -1 заперечуючи
позовні вимоги стверджує, що
Львівський облавтодор є неналежним
відповідачем у даній справі, так, як
згідно чинного законодавства
власником усіх автодоріг загального
користування є держава Україна, а
уповноваженим державою органами
управління автомобільними дорогами є
Держслужба автомобільних доріг
України та її територіальні органи,
зокрема, у Львівській області - Служба
автомобільних доріг у Львівській
області, яка і повинна відшкодовувати
шкоду заподіяну в результаті ДТП, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Відповідно до ст.10 Закону
України «Про автомобільні дороги»,
державне управління автомобільними
дорогами загального користування
здійснює Державна служба
автомобільних доріг України, що є
центральним органом виконавчої
влади, діяльність якого спрямовується
і координується Кабінетом Міністрів
України через керівника центрального
органу виконавчої влади у галузі
транспорту і який має свої органи
управління на місцях.

Отже Служби автомобільних доріг у
Львівській області є тим державним
підприємством, яке уповноважене
власником, а саме державою на
здійснення заходів для забезпечення
нормального стану доріг.

Відповідно до ст. 24 Закону України
«Про дорожній рух» власники доріг,
вулиць та залізничних переїздів
або уповноважені ними органи несуть
відповідальність за створення
безпечних умов руху на дорогах, вулицях
та залізничних переїздах, що
знаходяться у їх віданні.

Згідно з положеннями ст.9 згаданого
закону компетенції власників
автомобільних доріг, вулиць та
залізничних переїздів або
уповноважених ними органів у сфері
дорожнього руху належить компенсація
витрат власникам транспортних
засобів, якщо дорожньо-транспортні
пригоди сталися з причин
незадовільного експлуатаційного
утримання автомобільних доріг,
вулиць та залізничних переїздів, за
рішеннями судових органів.

Відповідно до «Положення про Службу
автомобільних доріг у Львівській
області» (нова редакція), затвердженого
наказом Державного агентства
автомобільних доріг України 02.11.2011 р. №
12, метою діяльності служби є
організація утримання в належному
технічному стані та розвиток мережі
автомобільних доріг загального
користування, мостів, штучних споруд.
Предмет діяльності служби серед іншого
полягає у організації будівництва,
ремонту та утримання автомобільних
доріг загального користування;

Відповідно до Закону України «Про
дорожній рух» (ст.9) до компетенції
власників автомобільних доріг
належить передача права на
експлуатаційне утримання доріг іншим
юридичним особам.

24.12.2010 р. Службою автомобільних доріг у
Львівській області, як Замовником, було
укладено договір з ДП «Львівський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України», як Підрядником, № 4-ПЕ
про надання послуг (виконання робіт) з
поточного (планово-попереджувального)
ремонту та експлуатаційного утримання
автомобільних доріг державного та
місцевого значення загального
користування Львівської області

Згідно п. 1.1 Договору Підрядник бере на
себе у 2011 році, юридичну
відповідальність та забезпечує
надання послуг (виконання робіт) з
поточного (планово-попереджувального)
ремонту та експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування державного та місцевого
значення у Львівській області у
відповідності до Додатку № 3 (Акт
передачі автомобільних доріг) та
згідно з вимогами діючих
нормативно-правових актів, зокрема
«Класифікації робіт з
експлуатаційного утримання
автомобільних доріг загального
користування» (ВБН Г.1-218-530:2006).

Актом передачі автомобільних доріг, що
є Додатком № 3 Договору та є його
невід'ємною частиною, відповідач 2
передав, а Відповідач 1 прийняв мережу
автомобільних доріг державного та
місцевого значення Львівської області
для виконання робіт з поточного
ремонту і експлуатаційного утримання.

Згідно ч. 4 п. 13 Договору Підрядник
несе відповідальність за
незабезпечення безпеки дорожнього
руху згідно діючих нормативів при
виконанні підрядних послуг (робіт),
якщо ці порушення виникли з вини
Підрядника та призвели до
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1 ст. 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Тобто, відповідно до представленого
відповідачем 2 суду договору 4-ПЕ,
сторони наділені взаємними правами та
обов'язками щодо предмету договору та
у випадку неналежного виконання своїх
зобов'язань за договором, вправі
вимагати застосування визначених
договором чи законом правових
наслідків порушення зобов'язань.

За таких обставин, саме відповідач 1
повинен нести відповідальність за
наслідки ДТП, оскільки він здійснював
експлуатаційне обслуговування даної
автодороги.

Відповідно до ст.1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Зі змісту даної норми закону слідує, що
однією з умов, яка утворює підстави
відшкодування шкоди є причинний
зв'язок між правопорушенням та шкодою.

Як на підставу стягнення з відповідача
1 майнової шкоди позивач посилається
на порушення працівником відповідача1
правил, норм і стандартів, що
стосуються забезпечення безпеки
дорожнього руху, а саме допущення
напливів та ямковості на ділянці
дороги, що призвело до згаданої
дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач 1 стверджує, що заподіяння
ушкоджень застрахованому автомобілю
не перебуває та не може перебувати у
причиново - наслідковому зв'язку із
неналежним утриманням автодороги,
оскільки застрахований автомобіль у
вибоїну не потрапляв і від жодних
недоліків дороги не постраждав.
Застрахованому автомобілю була
заподіяна шкода внаслідок зіткнення
трьох автомобілів, тобто іншим
джерелом підвищеної небезпеки, а не
недоліками дорожнього покриття.

Однак такі твердження спростовуються
наступним.

Як вбачається з Довідки слідчого
відділу Управління МВС України на
Львівській залізниці (а.с.20-21)
автомобіль марки «Фольксваген», д.н.з.
000-85 ІС, внаслідок наїзду на перешкоду
(яму) втратив керування та виїхав на
зустрічну смугу де зіткнувся з
автомобілем Деу Нексія, д.н.з. ВС 9686 ВЕ,
який внаслідок удару виїхав на
зустрічну смугу де зіткнувся з
автомобілем «Шевроле Авео», д.н.з. ВС 9646
ВХ.

Отже причиною ДТП і як наслідок
заподіяння шкоди застрахованому
автомобілю є наїзд автомобіль марки
«Фольксваген» у вибоїну, що спричинило
зіткнення з іншим автомобілем, який в
свою чергу внаслідок зіткнення (удару)
виїхав на зустрічну смугу де зіткнувся
з автомобілем «Шевроле Авео», д.н.з. ВС
9646 ВХ.

З наведеного вбачається, що заподіяння
шкоди застрахованому автомобілю
лежить у прямому причиновому зв'язку із
неналежним утриманням автодороги.

Окрім того суд звертає увагу, що згідно
Довідки слідчого відділу Управління
МВС України на Львівській залізниці
всі водії діяли в межах правил
Дорожнього руху України, а ДТП сталась
через неналежний стан дорожнього
покриття.

Відповідачами не надано суду жодних
доказів які б підтверджували вину
будь-якого з водіїв у скоєнні даної ДТП.

Відповідно до ст.993 ЦК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно
до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги до
відповідача 1 є обґрунтованими,
підтвердженими матеріалами справи,
відповідачем не спростовані та
підлягають до задоволення в повному
обсязі.

В задоволенні позовних вимог до
відповідача 2 слід відмовити за
безпідставністю.

Витрати по сплаті судового збору суд
покладає на винну сторону відповідача
1.

Керуючись ст.ст.837,993,979,1166,1172,1191, ЦК
України, ст. 27 Закону України „Про
страхування", ст.ст.10 Закону України
«Про автомобільні дороги», ст. 24 Закону
України «Про дорожній рух» , ст. ст.28, 33
,43, 44, 48, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги до відповідача 1
задоволити.

2. Стягнути з Дочірнього
підприємства "Львівський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" (79053,
м.Львів, вул. Володимира Великого,54, ) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «УНІКА» (01032, м.Київ, вул..
Саксаганського,70-а, ) 35
496,11 грн. шкоди та 1827,00 грн. судового
збору.

3. В задоволенні позовних вимог
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «УНІКА» до Служби
автомобільних доріг у Львівській
області - відмовити за безпідставністю.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

5. Рішення суду може бути оскаржено
згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення
складено 24.11.2014р

Суддя
Запотічняк О.Д.