м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5979/14 07.11.14

За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "РУКОМ"доТовариства з
обмеженою відповідальністю "Олімп
Фінанс Груп"прозміну умов
договоруСуддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився; від
відповідача:Сербіна О.В. - юрисконсульт;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "РУКОМ" (надалі - ТОВ
"РУКОМ") звернулось до господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олімп Фінанс Груп"
(надалі - ТОВ "Олімп Фінанс Груп") про
зміну умов договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач, в порушення умов Договору
фінансового лізингу №1307 від 02.06.2011 р. у
зв'язку із переуступленням ТОВ "Євро
лізинг" - ТОВ "Олімп Фінанс Груп" всіх
порав та обов'язків за Договором
фінансового лізингу №1307 від 02.06.2011 р. не
провів перереєстрацію транспортного
засобу "Ford Focus" реєстраційний номер АА
0471 ЕН на нового власника та у
відповідності із п. 9.6 Договору не
застрахував ризики щодо вказаного
транспортного засобу, внаслідок чого у
позивача відсутні правові підстави
використовувати транспортний засіб
переданий у лізинг та як наслідок
сплачувати лізингові платежі.
Відповідно до ст. 188 Господарського
кодексу України позивач просить
змінити умови Договору фінансового
лізингу №1307 від 02.06.2011 р.:

- шляхом внесення змін до п. 15.3 Договору,
а саме: доповнення його абзацом
"Нарахування пені за Договором
зупиняється у випадку неналежного
виконання Договору Лізингодавцем, що
призвело до неможливості використання
предмету договору Лізингоодержувачем
відповідно до умов договору та чинного
законодавства України до усунення
таких порушень.";

- шляхом внесення змін до п. 15.4 Договору,
а саме: доповнення його абзацом "Відлік
періоду прострочення
Лізингоодержувачем лізингових
платежів зупиняється у випадку
неналежного виконання Договору
Лізингодавцем, що призвело до
неможливості використання предмету
договору Лізингоодержувачем
відповідно до умов договору та чинного
законодавства України до усунення
таких порушень.".

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 04.04.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
14.05.2014 р.

14.05.2014 р. представником відповідача
через загальний відділ суду було
подано клопотання про зупинення
провадження у справі №910/5979/14 до
вирішення пов'язаної з нею справи
№910/5978/14.

Представник позивача в судове
засідання 14.05.2014 р. з'явився, подав
письмові пояснення згідно змісту яких
позовні вимоги підтримує та просить
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача, що належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи в судове засідання
14.05.2014 р. не з'явився, вимог ухвали суду
від 04.04.2014 р. не виконав, про причини
неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.05.2014 р. у зв'язку із неявкою
представника відповідача та
невиконанням сторонами вимог ухвали
суду, розгляд справи відкладено до
28.05.2014 р.

Представники позивача та відповідача,
що належним чином повідомлені про час
та місце розгляду справи, в судове
засідання 28.05.2014 р. не з'явились, вимог
ухвал суду не виконали, про причини
неявки суд не повідомили.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.05.2014 р. провадження у справі
№910/5979/14 зупинено до вирішення
господарським судом міста Києва
пов'язаної з нею справи №910/5978/14 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУКОМ" до Товариства
з обмеженою відповідальністю "Олімп
Фінанс Груп" про стягнення 9 207,65 грн. за
Договором фінансового лізингу №1307 від
02.06.2011 р.

17.06.2014 р. господарським судом міста
Києва було прийнято рішення по справі
№910/5978/14 яким в задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУКОМ" відмовлено
повністю.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 20.10.2014 р. у зв'язку із усуненням
обставин, що зумовили зупинення
розгляду справи, провадження у даній
справі поновлено та призначено до
розгляду на 24.10.2014 р.

Представник позивача, що належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи в судове засідання
24.10.2014 р. не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив.

Представник відповідача в судове
засідання 24.10.2014 р. з'явився, проти
позовних вимог заперечив та подав
клопотання про продовження строку
вирішення спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 24.10.2014 р. продовжено строк вирішення
спору на 15 днів та у зв'язку із неявкою
представника позивача та невиконанням
ним вимог ухвал суду відкладено
розгляд справи на 07.11.2014 р.

Представник позивача, що належним
чином повідомлений про час та місце
розгляду справи в судове засідання
07.11.2014 р. не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив.

Представник відповідача в судове
засідання 07.11.2014 р. з'явився, подав
письмові пояснення по справі згідно
змісту яких проти позовних вимог
заперечує та просить залишити їх без
задоволення.

При цьому, суд відзначає, що за змістом
ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального
кодексу України у разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Місцезнаходження позивача за адресою:
79011, м. Львів, вул. Паркова, 5/3, на яку було
надіслано ухвалу суду, підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами та інформацією з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, яка
міститься на офіційному веб-сайті
Державного підприємства
"Інформаційно-ресурсний центр" за
адресою http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html та
вказано у позові.

Також, судом було додатково надіслано
ухвалу суду від 24.10.2014 р. на адресу
позивача: 04214, м. Київ, вул. Героїв
Дніпра, 77 кв. 85, яка вказана в позовній
заяві.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що позивач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання позивач був належним чином
повідомлений, на підставі статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 07.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складались
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.06.2011 р. між ТОВ "Євро Лізинг"
(лізингодавець) та ПМП "Меддар"
(лізингоодержувач) було укладено
Договір фінансового лізингу №1307
(надалі - Договір), відповідно до умов
якого (п. 2.1) лізингодавець на підставі
замовлення на транспортний засіб
зобов'язується купити та передати
Лізингоодержувачу в строкове платне
користування транспортний засіб на
умовах фінансового лізингу, а
лізингоодержувач зобов'язується
вчасно та у повному обсязі відповідно
до плану лізингу сплачувати на користь
лізингодавця лізингові платежі, а
також виконувати інші зобов'язання,
визначені договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору
лізингодавець набуває у власність
транспортний засіб відповідно до
вимог, викладених в замовленні на
транспортний засіб і надає
транспортний засіб в лізинг
лізингоодержувачу на умовах,
передбачених цим договором. Вибір
постачальника (продавця) транспортного
засобу здійснюється
лізингоодержувачем (п. 4.2 Договору).

Строк надання транспортного засобу
лізингоодержувачу не повинен
перевищувати 7 (семи) робочих днів після
отримання транспортного засобу від
постачальника (продавця) (п. 4.3
Договору).

Згідно із п. 4.4 Договору лізингодавець
реєструє транспортний засіб у
відповідних органах згідно з чинним
законодавством України та надає
лізингоодержувачу разом з
транспортним засобом свідоцтво про
реєстрацію транспортного засобу та
нотаріально посвідчену довіреність на
право керування транспортним засобом.
За необхідності за окрему плату можуть
надаватись інші документи. У випадку
виникнення у лізингоодержувача
необхідності в отриманні додаткової
довіреності на право керування
транспортним засобом,
лізингоодержувач компенсує
лізингодавцю витрати на нотаріальне
посвідчення такої довіреності.

В дату надання транспортного засобу
сторони підписують акт
приймання-передачі (п. 4.5 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору за
переданий у лізинг транспортний засіб
з дати надання до завершення строку
лізингу лізингоодержувач зобов'язаний
сплачувати лізингодавцю лізингові
платежі. Розмір та строки сплати
лізингоодержувачем лізингових
платежів лізингодавцю встановлюється
в плані лізингу. Лізингодавець до 10
(десятого) числа місяця, в якому
здійснюється оплата лізингового
платежу, надсилає лізингоодержувачу
рахунок-фактуру поштою.
Лізингоодержувач зобов'язаний
належним чином здійснювати оплату
лізингових платежів незалежно від
того, чи отримано ним рахунок-фактуру
(п. 5.2 Договору).

Пунктом 9.6 Договору визначено, що
лізингодавець зобов'язаний
застрахувати ризики відповідно до
вказаних лізингоодержувачем в
замовленні на транспортний засіб видів
страхування.

При цьому, пунктами 11.1, 11.2, 11.3 Договору
передбачено, що з дати передачі
транспортного засобу
лізингоодержувачу він несе повну
відповідальність за ризики, яким може
бути підданий транспортний засіб. З
метою зменшення ризиків володіння
транспортним засобом, транспортний
засіб зазначений у плані лізингу
повинен бути застрахований на весь
період цього договору.
Лізингоодержувач вказує вид
страхування, за яким він хоче
застрахувати транспортний засіб в
замовленні на транспортний засіб.

Відповідно до п. 15.3 Договору в разі
несвоєчасної сплати лізингового
платежу та/або інших платежів
передбачених цим договором повністю
або частково лізингоодержувач сплачує
пеню в сумі, що дорівнює подвійній
обліковій ставці НБУ від суми
простроченого лізингоодержувачем
платежу за кожен день прострочки. Сума,
що підлягає сплаті лізингоодержувачем
в таких випадках, складається з суми
несплаченого у строк відповідного
платежу та пені та/або неустойки.

У разі прострочення
лізингоодержувачем лізингових
платежів (повністю або частково) більше
30 (тридцять) календарних днів, предмет
лізингу на вимогу лізингодавця
підлягає поверненню у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса.

Згідно із п. 15.5 Договору всі ризики щодо
транспортного засобу переходять до
лізингоодержувача з дати підписання
акта приймання-передачі транспортного
засобу. Лізингоодержувач з цього
моменту несе встановлену чинним
законодавством відповідальність перед
третіми особами завдання їм будь-якої
шкоди при використанні транспортного
засобу.

Пунктами 16.1, 16.2 Договору визначено, що
всі можливі спори та розбіжності, що
виникли під час дії цього договору або
у зв'язку з ним, сторони намагатимуться
вирішувати за домовленістю, шляхом
переговорів. Якщо сторони не зможуть
досягти згоди за домовленістю протягом
30 (тридцяти) календарних днів підряд
після першого письмового звернення, то
для розгляду і вирішення суперечки
зацікавлена сторона звертається до
суду.

Договір є безстроковим та діє до дати
повного належного виконання сторонами
своїх зобов'язань за ним або до дати
укладення додаткової угоди про його
розірвання (припинення його дії (п. 17.2
Договору).

Додатковою угодою №2 від 08.06.2012 р. до
Договору лізингодавцем підтверджено
свою згоду на передачу
лізингоодержувачем своїх прав і
обов'язків за Договором ТОВ "Руком" та
встановлено, що з 08.06.2012 р. замінено
лізингоодержувача ПМП "Меддар" за
Договором фінансового лізингу №1307 від
02.06.2011 р. на ТОВ "Руком" (надалі - новий
лізингоодержувач).

Зазначеною Додатковою угодою до
Договору встановлено, що до позивача
переходять всі права та обов'язки
лізингоодержувача за Договором з 08.06.2012
р.

09.06.2012 р. було укладено акт
приймання-передачі транспортного
засобу, яким засвідчено, що новий
лізингоодержувач отримав від третьої
особи автомобіль марки "Ford Focus"
реєстраційний номер АА 0471 ЕН.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.06.2014 р. у справі №910/5978/14 за
позовом ТОВ "РУКОМ" до ТОВ "Олімп Фінанс
Груп" про стягнення 9 207,65 грн. за
Договором фінансового лізингу №1307 від
02.06.2011 р. встановлено, що 31.07.2013 р. між ТОВ
"Євро Лізинг" (цедент) та ТОВ "Олімп
Фінанс Груп" (цесіонарій) підписано
Договір про відступлення права вимоги
(цесії) з переходом права власності на
транспортні засоби, що є предметом
Договорів фінансового лізингу №2-ФК
(надалі - Договір від 31.07.2013 р.), за
умовами якого (п. 1) цедент відступає
цесіонарієві, а цесіонарій набуває
право вимоги, належне цементові, і стає
кредитором за Договорами фінансового
лізингу, які укладені між цементом та
відповідними боржниками згідно
переліку зазначеному в додатку №1 до
Договору від 31.07.2013 р.

Згідно додатку №1 до Договору від 31.07.2013
р. таким боржником є позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України кредитор у
зобов'язанні може бути замінений іншою
особою внаслідок, зокрема, передання
ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу
України правочин щодо заміни кредитора
у зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові,
при цьому, відповідно до ч. 1 ст. 514 цього
Кодексу до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Таким чином, до відповідача перейшли
права ТОВ "Євро Лізинг" за Договором.

Спір між сторонами судового процесу
виник внаслідок такого. Як вважає
позивач, до Договору фінансового
лізингу №1307 від 02.06.2011 р. необхідно
внести такі зміни:

- доповнити п. 15.3 Договору абзацом
наступного змісту: "Нарахування пені за
Договором зупиняється у випадку
неналежного виконання Договору
Лізингодавцем, що призвело до
неможливості використання предмету
договору Лізингоодержувачем
відповідно до умов договору та чинного
законодавства України до усунення
таких порушень.";

- доповнити п. 15.4 Договору абзацом
наступного змісту: "Відлік періоду
прострочення Лізингоодержувачем
лізингових платежів зупиняється у
випадку неналежного виконання
Договору Лізингодавцем, що призвело до
неможливості використання предмету
договору Лізингоодержувачем
відповідно до умов договору та чинного
законодавства України до усунення
таких порушень.".

Позивач необхідність внесення до
Договору наведених вище змін
обґрунтовує неможливістю використання
транспортного засобу переданого в
лізинг у зв'язку із відсутністю
договору страхування цивільної
відповідальності та свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
переданого у лізинг переоформленого на
нового власника - ТОВ "Олімп Фінанс
Груп".

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Договір укладений між позивачем та
відповідачем за своєю правовою
природою є договором фінансового
лізингу. Правовідносини сторін щодо
фінансового лізингу регулюються
нормами Закону України "Про фінансовий
лізинг" та Господарського кодексу
України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 292
Господарського кодексу України лізинг
- це господарська діяльність,
спрямована на інвестування власних чи
залучених фінансових коштів, яка
полягає в наданні за договором лізингу
однією стороною (лізингодавцем) у
виключне користування другій стороні
(лізингоодержувачу) на визначений
строк майна, що належить лізингодавцю
або набувається ним у власність
(господарське відання) за дорученням чи
погодженням лізингоодержувача у
відповідного постачальника (продавця)
майна, за умови сплати
лізингоодержувачем періодичних
лізингових платежів. Залежно від
особливостей здійснення лізингових
операцій лізинг може бути двох видів -
фінансовий чи оперативний. За формою
здійснення лізинг може бути зворотним,
пайовим, міжнародним тощо. Об'єктом
лізингу може бути нерухоме і рухоме
майно, призначене для використання як
основні фонди, не заборонене законом до
вільного обігу на ринку і щодо якого
немає обмежень про передачу його в
лізинг.

Виходячи з положень ст. ст. 1, 2 Закону
України "Про фінансовий лізинг" та ст. 806
Цивільного кодексу України за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачу) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.
Особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України
"Про фінансовий лізинг" предметом
договору лізингу може бути неспоживна
річ, визначена індивідуальними
ознаками та віднесена відповідно до
законодавства до основних фондів.

Статтею 13 Закону України "Про
фінансовий лізинг"визначено, що з
моменту передачі предмета лізингу у
володіння лізингоодержувачу ризик
випадкового знишення або випадкового
пошкодження предмета лізингу
переходить до лізингоодержувача, якщо
інше не встановлено договором. Предмет
лізингу та/або повязані із виконанням
лізингових договорів ризики
підлягають страхуванню, у разі якщо їх
обовязковість встановлена законом або
договором. Витрати на страхування за
договором лізингу несе
лізингоодержувач, якщо інше не
встановлено договором.

Відповідно до п. 9.6 Договору
лізингодавець зобов'язаний
застрахувати ризики відповідно до
вказаних лізингоодержувачем в
замовленні на транспортний засіб видів
страхування.

При цьому, пунктами 11.1, 11.2, 11.3 Договору
передбачено, що з дати передачі
транспортного засобу
лізингоодержувачу він несе повну
відповідальність за ризики, яким може
бути підданий транспортний засіб. З
метою зменшення ризиків володіння
транспортним засобом, транспортний
засіб зазначений у плані лізингу
повинен бути застрахований на весь
період цього договору.
Лізингоодержувач вказує вид
страхування, за яким він хоче
застрахувати транспортний засіб в
замовленні на транспортний засіб.

Таким чином, зі змісту ст. 13 Закону
України "Про фінансовий лізинг" та
вказаних пунктів договору слідує, що
обов'язок лізингодавця застрахувати
предмет лізингу виникає до передачі
транспортного засобу
лізингоодержувачу за актом
приймання-передачі. Після передачі
предмета лізингу лізингоодержувачу
такий обов'язок покладається на
лізингоодержувача в даному випадку на
ТОВ "Руком".

Твердження позивача про неможливість
користування транспортним засобом, у
зв'язку із відсутністю свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу
переданого в лізинг на нового власника
- ТОВ "Олімп Фінанс Груп" не
підтверджено жодними доказами.

Таким чином, позивачем належними та
допустимими доказами не доведено
істотного порушення відповідачем умов
Договору фінансового лізингу, що, на
думку позивача, є підставою для
внесення змін до нього.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (п. 1 ст. 628
Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договір є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 181 Господарського кодексу
України визначений загальний порядок
укладання господарських договорів,
відповідно до якого господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 статті 188
Господарського кодексу України,
сторона договору, яка вважає за
необхідне розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором, а інша сторона у
двадцятиденний строк після одержання
пропозиції повідомляє другу сторону
про результати її розгляду, а у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

Виходячи з положення ст. 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного
здійснюється судом відповідно до
критеріїв, що встановлені зазначеною
нормою. Вирішуючи питання про оцінку
істотності порушення стороною
договору, суди повинні встановити не
лише наявність істотного порушення
договору, але й наявність шкоди,
завданої цим порушенням другою
стороною, яка може бути виражена у
вигляді реальних збитків та (або)
упущеної вигоди, її розмір, який не
дозволяє потерпілій стороні отримати
очікуване при укладенні договору, а
також установити, чи є справді істотною
різниця між тим, на що має право
розраховувати сторона, укладаючи
договір, і тим, що в дійсності вона
змогла отримати (вказана позиція
викладена зокрема в постанові судових
палат у цивільних та у господарських
справах Верховного Суду України від 18
вересня 2013 р. у справі №6-75цс13).

Суд, дослідивши наявні матеріали
справи, дійшов висновку, що у наведених
позивачем відомостях відсутні
підстави вважати, що відповідачем
істотно порушено умови укладеного
Договору фінансового лізингу №1307 від
02.06.2011 р., оскільки, як встановлено судом
обов'язок страхування предмета лізингу
після його передачі лізингоодержувачу
покладається саме останнього, а
відсутність свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу на нового
власника не робить взагалі неможливим
використання позивачем транспортного
засобу переданого в лізинг.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатись до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушення.

З врахуванням наведеного, приймаючи до
уваги положення статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, позивачем не було надано суду
належного обґрунтування та
підтвердження того, в чому саме полягає
порушення прав та законних інтересів
останнього, з боку відповідача.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В порядку передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З врахуванням наведеного, приймаючи до
уваги положення статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, позивачем не було надано суду
належного обґрунтування та
підтвердження того, що існують
обставини, з якими закон пов'язує
можливість внесення змін до договору
без згоди сторін, за рішенням суду.

На підставі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 49,
82 - 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "РУКОМ" відмовити
повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення підписано - 12.11.2014
р.

Суддя
Ю.О. Підченко