ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

24 листопада 2014 року Справа № 5010/348/2012-2/23
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Катеринчук
Л.Й. (доповідача), Куровського
С.В.розглянувши касаційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_4на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014 року (в
частині скасування рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 24.06.2014
року в частині стягнення з ПрАТ
"Івано-Франківська міжгосподарська
спеціалізована пересувна механізована
колона №1" на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 21 557, 18 грн.
інфляційних втрат та 45, 15 грн. 3% річних)у
справі господарського суду№ 5010/348/2012-2/23
Івано-Франківської областіза
позовомфізичної особи - підприємця
ОСОБА_4до ПрАТ "Івано-Франківська
міжгосподарська спеціалізована
пересувна механізована колона №1"про
стягнення 74 650, 45 грн. подана касаційна
скарга фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (далі - скаржника) не може бути
прийнята Вищим господарським судом
України до розгляду, оскільки не
відповідає вимогам розділу ХІІ1
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) з таких
підстав.

Відповідно до частини 4 статті 111 ГПК
України, якою встановлено форму та
зміст касаційної скарги, до скарги
додаються, зокрема, докази сплати
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1113
ГПК України, касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо до скарги не додано
документів, що підтверджують сплату
судового збору у встановленому порядку
і розмірі.

З 01.11.2011 року набрав чинності Закон
України "Про судовий збір" №3674-VI від
08.07.2011 року, яким встановлено ставки
судового збору за подання касаційної
скарги на рішення та ухвали
господарського суду.

Підпунктом 5 пункту 2 частини 2 статті 4
Закону України "Про судовий збір"
передбачено, що ставка судового збору
за подання касаційної скарги на
рішення суду у разі подання позовної
заяви майнового характеру становить 50
відсотків ставки, обчисленої виходячи
з оспорюваної суми.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір", ставка судового збору за подання
до господарського суду позовної заяви
майнового характеру складає 2 відсотки
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України "Про судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
№719-VII від 16.01.2014 року, розмір
мінімальної заробітної плати станом на
01.01.2014 року становив 1 218 грн.

Як вбачається зі змісту резолютивної
частини касаційної скарги, позивачем
оскаржується постанова Львівського
апеляційного господарського суду від
29.09.2014 року в частині скасування
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 24.06.2014
року в частині стягнення з відповідача
на користь позивача 21 557, 18 грн.
інфляційних втрат та 45, 15 грн. 3% річних,
тому ставка судового збору за подання
касаційної скарги на зазначену
постанову апеляційного суду
обчислюється виходячи із оспорюваної
суми (суми, з відмовою у стягненні якої
з відповідача не погоджується позивач)
та становить 913, 50 грн. (1 218 * 1,5 * 50%).

Як вбачається з додаткових документів
до касаційної скарги, які надійшли до
Вищого господарського суду України до
моменту вирішення питання про
прийняття її до провадження (відмову у
прийнятті чи повернення) (вх. №15339Д1/19022
від 20.11.2014 року), скаржником надано
квитанцію №7842.36.1 від 11.11.2014 року про
сплату судового збору в розмірі 804, 75
грн., що не відповідає зазначеним
положенням Закону України "Про судовий
збір".

За таких обставин, касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду і
підлягає поверненню на підставі пункту
4 частини 1 статті 1113 ГПК України.

При цьому, колегія суддів касаційного
суду зазначає, що пунктами 2.21., 2.22.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України" №7 від 21.02.2013 року
роз'яснено про те, що платіжне
доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором. За відсутності у
відповідному платіжному документі
належних платіжних реквізитів або
неправильного їх зазначення заява
(скарга) повертається господарським
судом без розгляду.

Відповідно до частини 3 статті 1113 ГПК
України, після усунення обставин,
зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини
першої цієї статті, касаційна скарга
може бути подана повторно.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті
1113 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський
суд України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 на постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014 року (в
частині скасування рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 24.06.2014
року в частині стягнення з ПрАТ
"Івано-Франківська міжгосподарська
спеціалізована пересувна механізована
колона №1" на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 21 557, 18 грн.
інфляційних втрат та 45, 15 грн. 3% річних)
у справі №5010/348/2012-2/23 повернути
скаржнику.

Головуючий
Н.Г.
Ткаченко

Судді
Л.Й.
Катеринчук

С.В.
Куровський