ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2014 р.
Справа № 922/2643/14

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя
Істоміна О.А. , суддя Тарасова І. В.,

при секретарі Сіренко К.О.,

за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - Мелетян Р.М. (дов.№2-57 від
15.01.2014р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу ПАТ "Укртрансгаз" в
особі філії УМГ "Харківтрансгаз"
(вх.№3078Х/3) на рішення господарського
суду Харківської області від 09.09.2014
року по справі №922/2643/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техінпром",
м.Полтава,

до Публічного акціонерного товариства
" Укртрансгаз" в особі філії Управління
магістральних газопроводів
"Харківтрансгаз", м.Харків,

про стягнення 689254,16 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю Фірма "Техінпром",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
Філія Управління магістральних
газопроводів "Харківтрансгаз" суму у
розмірі 689 254,16 грн., з яких: основний
борг - 651777,00 грн., пеня - 21182,74 грн., три
відсотки річних - 16294,42 грн. Просив суд
покласти на відповідача судовий збір.

04.09.2014р. позивачем було зменшено розмір
позовних вимог, а саме, позивач
зазначив, що залишок заборгованості за
договором № складає 184350,00 грн., що
було враховано судом першої інстанції
при розгляді даної справи.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 09.09.2014 року
(суддя Жигалкін І.П.) по справі №922/2643/14
позов задоволено повністю. Стягнуто з
Публічного Акціонерного товариства
"Укратрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський
узвіз, 9/1, код 30019801) в особі Управління
магістральних газопроводів
"Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул.
Культури, 20-А, код 25698645) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Техінпром" (36007,
м. Полтава, вул. Ковпака, буд.21, ) суму загальної
заборгованості у розмірі 409030,16 грн., де:
- за Договором № від 12.04.2012 року
суму у розмірі 211063,00 грн. (де: основний
борг - 184350,00 грн., неустойка (пеня) - 15 098,65
грн., 3% річних - 11614,35 грн.); - за Договором
№ від 06.12.2012 року у розмірі-197967,16
грн. (де: основний борг - 187203,00 грн.,
неустойка (пеня) - 6084,09 грн., 3% річних -
4680,07 грн.), а також суму сплаченого
судового збору у розмірі 13785,08 грн.

Відповідач з рішенням суду першої
інстанції не погодився та звернувся до
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Харківської області від 09.09.2014 у справі
№922/2643/14 повністю та постановити нове
рішення, яким залишити позов ТОВ Фірма
"Техінпром" без задоволення. Витрати по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги покласти на
позивача.

Представник відповідача у судовому
засіданні 12.11.2014р. змінив вимоги
апеляційної скарги, зокрема,
погоджується з рішенням суду першої
інстанції в частині стягнення суми
основного боргу та просить суд
скасувати рішення в частині
задоволення штрафних санкцій: пені та 3%
річних.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, хоча був
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, яке
міститься в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, заслухавши у судовому
засіданні пояснення представника
відповідача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права в межах вимог,
передбачених ст.101 ГПК України, а також
повноту встановлення обставин справи
та відповідність їх наданим доказам,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між
товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "Техінпром" та
Публічним акціонерним товариством
Філія "Управління магістральних
газопроводів" "Харківтрансгаз" було
укладено Договір про закупівлю послуг
№ від 12.04.2012 року. Відповідно до
умов п.1.1 вказаного договору,
виконавець зобов'язується надати
послуги з технічного обслуговування та
ремонту кранів та клапанів, а замовник
прийняти результат та оплатити
виконавцеві їх вартість. Згідно з п.п.
4.2. Договору передбачено форму
розрахунків - поетапно, по факту
надання послуг протягом 60 календарних
днів після підписання Акту виконаних
робіт.

У відповідності до умов вказаного
договору, позивач виконав свої
договірні зобов'язання, що
підтверджується актами прийому
виконаних робіт на суму 464 574,00 грн., а
саме: №1 від 14.06.2012 року - на суму 112 350,00
грн.; №2 від 30.08.2012 року - на суму 25 398,00
грн.; №3 від 28.09.2012 року - на суму 83 460,00
грн.; №4 від 30.10.2012 року - на суму 43 626,00
грн.; №5 від 29.11.2012 року - на суму 23 184,00
грн.; №6 від 21.12.2012 року - на суму 52 308,00
грн.; №7 від 24.12.2012 року - на суму 124 248,00
грн. (а.с.19 - а.с.25).

19.04.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір про
реструктуризацію вказаної
заборгованості за договором №
(а.с.26-а.с.28).

Відповідно до п.1.1 цього договору,
кредитор надає боржнику розстрочку з
відстрочкою у погашенні
заборгованості за договором №
від 12.04.2012р., що утворилася станом на
24.12.2012р., на суму 464574,00 грн. з 20.08.2013р. до
31.12.2013р.

Згідно з п.1.3. здійснення платежів
боржником починається після
закінчення строку відстрочки.

Пунктом 2.5. вказаного договору сторони
передбачили, що після підписання
даного договору кредитор втрачає право
стягнення з боржника штрафних санкцій
за невиконання умов договору №
від 12.04.2012р.

Відповідно до п.7.4. договору сторони
домовились, що три відсотки річних на
суму боргу за порушення строку
здійснення розрахунків та інфляція на
суму боргу не нараховуються.

06.12.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю Фірма "Техінпром" та
Публічним акціонерним товариством
Філія "Управління магістральних
газопроводів" "Харківтрансгаз" було
укладено договір про закупівлю послуг
№.

Відповідно до умов п. 1.1 вказаного
договору, виконавець зобов'язується
надати послуги з монтажу, технічного
обслуговування і ремонту насосів та
компресорів (технічне обслуговування
насосів, ліній високого тиску ЦА-320,
УНЦ-160х50к Пролетарського та
Кегичівського ПСГ), а замовник прийняти
результат та оплатити виконавцеві їх
вартість.

Згідно з п.п. 4.2. Договору №
передбачено форму розрахунків -
поетапно, по факту надання послуг
протягом 180 календарних днів після
підписання Акту виконаних робіт.

У відповідності до умов договору
позивачем виконав свої договірні
зобов'язання, що підтверджується
Актами прийому виконаних робіт на суму
187203,00 грн., а саме: Актом №1 від 26.12.2012
року - на суму 59388,00 грн.; Актом №2 від
26.12.2012 року - на суму 127 814,00 грн. (а.с. 38 -
39).

19.04.2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір від
про реструктуризацію заборгованості
за Договором № (а.с.40-а.с.42).

Відповідно до п.1.1 цього договору,
кредитор надає боржнику розстрочку з
відстрочкою у погашенні
заборгованості за договором №
від 06.12.2012р., що утворилася станом на
26.12.2012р., на суму 187203,00 грн. з 20.08.2013р. до
31.12.2013р.

Згідно з п.1.3. здійснення платежів
боржником починається після
закінчення строку відстрочки.

Пунктом 2.5. вказаного договору сторони
передбачили, що після підписання
даного договору кредитор втрачає право
стягнення з боржника штрафних санкцій
за невиконання умов договору №
від 06.12.2012р.

Відповідно до п.7.4. договору сторони
домовились, що три відсотки річних на
суму боргу за порушення строку
здійснення розрахунків та інфляція на
суму боргу не нараховуються.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідачем не виконані зобов'язання
за договором про закупівлю послуг
№ від 12.04.2012 року та договором від
19.04.2013 року про реструктуризацію
заборгованості за Договором №,
договором про закупівлю послуг №
від 06.12.2012р. та договором про
реструктуризацію заборгованості за
Договором № від 19.04.2013р.

Господарський суд Харківської області,
приймаючи оскаржуване рішення про
задоволення позову в повному обсязі,
виходив з наступного.

Відповідно до ст.1 Господарського
кодексу України, підприємства,
установи, організації, інші юридичні
особи (у тому числі іноземні),
громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язку, зокрема, є договори та
інші правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 Господарського
кодексу України та ст. 509 Цивільного
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання (основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
законом або договором.

Враховуючи наведені норми чинного
законодавства та викладені обставини
справи, господарський суд Харківської
області законно та обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача на користь
позивача суми основного боргу в
розмірі 371553,00 грн., з яких
заборгованість за договором №
від 12.04.2012р. з урахуванням договору про
реструктуризацію заборгованості
становить 184350,00 грн., за договором
№ від 06.12.2012р. з урахуванням
договору про реструктуризацію
заборгованості становить 187203,00 грн.

Щодо задоволення позовних вимог в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача пені та 3% річних, то
колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 604 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється за домовленістю сторін
про заміну первісного зобов'язання
новим зобов'язанням між тими ж
сторонами (новація).

Тобто характерним для новації є саме
укладення нового зобов'язання, а не
зміна його частини, що є підставою для
припинення попереднього зобов'язання,
при цьому нове зобов'язання
укладається між тими ж сторонами.

Колегія суддів дійшла висновку про
відсутність підстав для стягнення
пені, передбаченої п.7.5 договору №
про закупівлю послуг від 12.04.2012р. та п.7.5
договору № про закупівлю послуг
від 06.12.2012р. та застосування наслідків
за порушення грошового зобов'язання,
передбачених частиною 2 статті 625 ЦК
України, оскільки, уклавши договори про
реструктуризацію заборгованості за
договором № про закупівлю послуг
від 12.04.2012р. та за договором № про
закупівлю послуг від 06.12.2012р., сторони
тим самим змінили порядок і строк
проведення розрахунків за надані
послуги з технічного обслуговування і
ремонту кранів та клапанів.

Отже, договорами про реструктуризацію
заборгованості, зокрема, п.2.5 сторони
передбачили, що після підписання
даного договору кредитор втрачає право
стягнення з боржника штрафних санкцій
за невиконання умов договору №
про закупівлю послуг від 12.04.2012р. та
договору № від 06.12.2012р.

Відповідно до п.7.4. договорів про
реструктуризацію заборгованості
сторони домовились, що три відсотки
річних на суму боргу за порушення
строку здійснення розрахунків та
інфляція на суму боргу не
нараховуються.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення позовних вимог
в частині стягнення з відповідача на
користь позивача штрафних санкцій:
пені та 3% річних.

Крім того, в ході судового розгляду
справи представник відповідача
зазначила, що на момент розгляду справи
в суді апеляційної інстанції, сума
основної заборгованості відповідача
перед позивачем погашена.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
господарського суду Харківської
області від 09.09.2014 року по справі
№922/2643/14 прийнято з порушенням норм
матеріального права та при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, а тому оскаржуваний судовий
акт підлягає частковому скасуванню, а
апеляційна скарга - частковому
задоволенню.

Керуючись ст.ст.85, 99, 101, п.2 ст.103, п.1, п.4 ч.1
ст.104, ст.105 ГПК України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення господарського суду
Харківської області від 09.09.2014 року по
справі №922/2643/14 скасувати в частині
стягнення 15098,65 грн. пені, 11614,35 грн. 3%
річних; 6084,09 грн. пені, 4680,07 грн. 3% річних.
Прийняти в цій частині нове рішення,
яким у позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю Фірма "Техінпром" (36007,
м. Полтава, вул. Ковпака, буд. 21, ) на користь Публічного
Акціонерного товариства "Укратрансгаз"
(01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, код
30019801) в особі Управління магістральних
газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м.
Харків, вул. Культури, 20-А, код 25698645) 374,82
грн. витрат по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення господарського
суду Харківської області залишити без
змін.

Доручити господарському суду
Харківської області видати
відповідний наказ.

Повний текст постанови складений та
підписаний 17.11.2014 року.

Головуючий суддя
Горбачова Л.П.

Суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Тарасова І. В.