м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12259/14 20.11.14

За позовом Фізичної
особи-підприємця Гусакова Романа
Сергійовича до Приватного
акціонерного товариства "ВНЕШТРАНС"За
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна"про
відшкодування збитків у розмірі 161 873,71
грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явивсявід
відповідача Примак М.К. (дов. № 196 від
06.10.2014 року) Пилипчук Г.В.(дов. б/н від
07.07.2014 року)від третьої особи не
з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 20 листопада 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Фізична особа-підприємець Гусаков
Роман Сергійович (надалі по тексту -
позивач) звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Приватного акціонерного товариства
"ВНЕШТРАНС" (надалі по тесту -
відповідач) про відшкодування збитків
у розмірі 161 873,71 грн., в тому числі 17 419,97
грн. збитків, пов'язаних з виплатою
орендної плати за користування
автомобілем та напівпричепом, 9 467,42
грн. збитків на оплату праці особи, яка
працювала на транспортному засобі, 16
986,32 грн. невідшкодованої матеріальної
шкоди, 8 000,00 грн. витрат на правову
допомогу щодо забезпечення отримання
страхового відшкодування, 98 000,00 грн.
упущеної вигоди, 12 000,00 грн. витрат на
послуги адвоката, а також просить суд
покласти на відповідача судові
витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася 17.01.2014 року за
участю автомобіля SCANIA д.н.з. 08197 КА, який
належить на праві власності
відповідачу та автомобіля Renault д.н.з. АІ
2545 ЕС з напівпричепом VAN HOOL д.н.з АІ 6445
ХО, які належать на праві користування
позивачу було пошкоджено напівпричіп
VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО та вантаж, який в
ньому знаходився, у зв'язку з чим
позивачу було завдано значних
матеріальних збитків.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.06.2014 року порушено
провадження у справі № 910/12259/14, розгляд
справи призначено на 24.07.2014 року.

Представник відповідача в судове
засідання 24.07.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду від 23.06.2014 року не
виконав, письмового відзиву на позов не
надав, про причини своєї неявки суд не
повідомив, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 24.07.2014 року
представник позивача надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду та клопотання про залучення
третьої особи без самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача
Приватне акціонерне товариство
"Акціонерна страхова компанія "Інго
Україна".

Дослідивши матеріали справи, суд
прийшов до висновку про задоволення
клопотання позивача про залучення до
участі у справі у якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача Приватне
акціонерне товариство "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна", у
відповідності до вимог статті 27
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки рішення у справі може
вплинути на його права та обов'язки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.07.2014 року залучено до участі
у справі № 910/12259/14 в якості третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Приватне
акціонерне товариство "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна",
розгляд справи було відкладено на
19.08.2014 року, у зв'язку з неявкою
відповідача, залученням третьої особи
та необхідністю подання додаткових
доказів у справі.

31.07.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові документи
по справі.

15.08.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшов відзив на позовну
заяву, відповідно до якого відповідач
просив відмовити у задоволенні
заявлених позовних вимог у повному
обсязі.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
19.08.2014 року справу № 910/12259/14 передано
для розгляду судді Гулевець О.В., у
зв'язку з перебуванням судді Стасюка
С.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.08.2014 року суддя Гулевець О.В.
прийняла справу № 910/12259/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 07.10.2014 року.

Розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
29.09.2014 року справу № 910/12259/14 передано
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/12259/14 до свого
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 19.08.2014 року.

06.10.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва від третьої особи
надійшли письмові пояснення,
відповідно до яких представник третьої
особи просив відмовити у задоволенні
заявлених позовних вимог у повному
обсязі.

У судовому засіданні 07.10.2014 року
представник позивача надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду та усні пояснення по суті спору, в
яких просить суд задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав документи на часткове
виконання вимог ухвали суду та усні
пояснення по суті спору в яких проти
позову заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.10.2014 року розгляд справи
було відкладено на 28.10.2014 року, у зв'язку
з неявкою третьої особи та
необхідністю подання додаткових
доказів у справі.

27.10.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли додаткові пояснення
по справі.

У судовому засіданні 28.10.2014 року
представник позивача надав документи
усні пояснення по суті спору, в яких
просить суд задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні також надав усні пояснення
по суті спору в яких проти позову
заперечив.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.10.2014 року розгляд справи
було відкладено на 20.11.2014 року, у зв'язку
з неявкою третьої особи та
необхідністю подання додаткових
доказів у справі.

В судовому засіданні 20.11.2014 року
представник відповідача проти позову
заперечив, надав усні пояснення по суті
спору.

Представники позивача та третьої особи
в судове засідання 20.11.2014 року не
з'явилися, про причини неявки суду
невідомо, про час та дату судового
засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

17.01.2014 року Пономаренко В.М. о 05 годині 40
хвилин в м. Рубіжне Луганської області,
керував автомобілем SCANIA д.н.з. 08197 КА,
виїжджав з прохідної КТК м. Рубіжне
Луганської області, здійснив зіткнення
з причепом VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО
автомобіля Renault д.н.з. АІ 2545 ЕС,
внаслідок чого транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Відповідно до Постанови Баришівського
районного суду Київської області №
355/376/14-п від 17.03.2014 року,
дорожньо-транспортна пригода сталася в
результаті порушення Пономаренком В.М.
Правил дорожнього руху України.

Автомобіль SCANIA д.н.з. 08197 КА, яким було
завдано шкоду позивачу належить на
праві власності Приватному
акціонерному товариству "ВНЕШТРАНС", що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію транспортного засобу № 545598.

Цивільно-правова відповідальність
відповідача застрахована Приватним
акціонерним товариством "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна", а
автомобіль SCANIA д.н.з. 08197 КА є
забезпеченим згідно полісу № 5433859,
франшиза 510,00 грн.

03.04.2014 року уповноважений представник
Гусакова Романа Сергійовича звернувся
до Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "Інго
Україна" з заявою про виплату
страхового відшкодування. У поданій
заяві зазначено, що після отримання
страхового відшкодування претензій до
Приватного акціонерного товариства
"Акціонерна страхова компанія "Інго
Україна" та Приватного акціонерного
товариства "ВНЕШТРАНС" мати не буду.

Згідно звіту № 31 від 22.04.2014 року сума
відновлювального ремонту причепу VAN HOOL
д.н.з АІ 6445 ХО склала 85 702.08 грн., а
вартість причепу VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО
склала 54 262,90 грн. також експерт у
своєму висновку зазначив, що
відновлення причепу VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО
є економічно недоцільним.

Статтею 30 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», транспортний засіб
вважається фізично знищеним, якщо його
ремонт є технічно неможливим чи
економічно необґрунтованим. Ремонт
вважається економічно
необґрунтованим, якщо передбачені
згідно з аварійним сертифікатом
(рапортом), звітом (актом) чи висновком
про оцінку, виконаним аварійним
комісаром, оцінювачем або експертом
відповідно до законодавства, витрати
на відновлювальний ремонт
транспортного засобу перевищують
вартість транспортного засобу до
дорожньо-транспортної пригоди. Якщо
транспортний засіб вважається
знищеним, його власнику
відшкодовується різниця між вартістю
транспортного засобу до та після
дорожньо-транспортної пригоди, а також
витрати на евакуацію транспортного
засобу з місця дорожньо-транспортної
пригоди.

Відповідно до звіту № 11502-зал. від 26.03.2014
року ринкова вартість причіпу VAN HOOL
д.н.з АІ 6445 ХО після ДТП склала 22 738,32
грн.

Відповідно до норм чинного
законодавства та враховуючи умови
договору страхування Приватне
акціонерне товариство "Акціонерна
страхова компанія "Інго Україна"
визнало вищезазначену
дорожньо-транспортну пригоду
страховим випадком, про що склало
страховий акт № 112986 від 23.04.2014 року на
суму 31 013,68 грн.

Приватне акціонерне товариство
"Акціонерна страхова компанія "Інго
Україна" здійснило виплату страхового
відшкодування в розмірі 31 013,68 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 4568 від 29.05.2014 року.

Автомобіль Renault д.н.з. АІ 2545 ЕС з
напівпричепом VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО
належать на праві користування
позивачу, згідно Договору оренди
транспортного від 13.05.2013 року, який
зареєстрований в реєстрі за № 660 та
Договору оренди транспортного від
13.05.2013 року, який зареєстрований в
реєстрі за № 657, які укладені між
позивачем та Гусаковою І.С.

Згідно пункту 1.3. Договору оренди
транспортного від 13.05.2013 року, який
зареєстрований в реєстрі за № 660
вартість об'єкта оренди (напівпричіп VAN
HOOL д.н.з АІ 6445 ХО) складає 48 000,00 грн.

Відповідно до пункту 6.5. Договору
оренди транспортного від 13.05.2013 року,
який зареєстрований в реєстрі за № 660
позивач зобов'язаний усувати наслідки
аварій та пошкоджень об'єкта оренди,
які виникли під час експлуатації, а у
разі неможливості відновлення об'єкта
оренди, або у разі втрати з вини
орендаря - відшкодувати орендодавцю
завдані збитки.

Звертаюсь з позовом до суду позивач
зазначає, що згідно платіжного
доручення № 641 від 05.06.2014 року на суму 48
000,00 грн. ним відшкодовано власнику
напівпричіпу VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО
Гусаковій І.С. його вартість. У зв'язку з
тим, що Приватним акціонерним
товариством "Акціонерна страхова
компанія "Інго Україна" здійснено
виплату страхового відшкодування в
розмірі 31 013,68 грн. позивач просить
стягнути з відповідача 16 986,32 грн.
невідшкодованої матеріальної шкоди.

Крім того, позивач зазначає, що в
результаті неправомірних дій
працівника відповідача, пов'язаних із
пошкодженням напівпричіпу VAN HOOL д.н.з АІ
6445 ХО ним понесено витрати, які
складається з:17 419,97 грн. збитків,
пов'язаних з виплатою орендної плати за
користування автомобілем та
напівпричепом, 9 467,42 грн. збитків на
оплату праці особи, яка працювала на
транспортному засобі, 8 000,00 грн. витрат
на правову допомогу щодо забезпечення
отримання страхового відшкодування, 98
000,00 грн. упущеної вигоди, 12 000,00 грн.
витрат на послуги адвоката.

Відповідач у поданому відзиві проти
позову заперечує. Зазначає, що
відповідачем не доведено
причинно-наслідкового зв'язку між
діями відповідача та спричиненням
позивачу збитків.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1, 2 статті 22
Цивільного кодексу України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є: втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

На позивача покладається обов'язок
довести суду згідно статті 33
Господарського процесуального кодексу
України факт заподіяння йому збитків,
розмір зазначених збитків та докази
невиконання зобов'язань,
причинно-наслідковий зв'язок між
невиконанням зобов'язань та
заподіяними збитками.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого майнового або майнового
права та інтересу.

Способом захисту прав та інтересів,
згідно з пунктом 8 частини 2 статті 16
Цивільного кодексу України, є, зокрема,
відшкодування збитків та майнової
шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права(реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі. Якщо особа, яка
порушила право, одержала у зв'язку з цим
доходи, то розмір упущеної вигоди, що
має відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

Відповідно до статті 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу
України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, якщо
інше не передбачено законом або
договором, враховуються ціни, що
існували за місцем виконання
зобов'язання на день задоволення
боржником у добровільному порядку
вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у
разі якщо вимогу не задоволено у
добровільному порядку, - на день
подання до суду відповідного позову
про стягнення збитків (частина 3 статті
225 Господарського кодексу України).

Судом враховано те, що згідно зі
статтею 623 Цивільного кодексу України
для застосування таких правових
наслідків порушення зобов'язань як
стягнення збитків потрібна наявність
усіх елементів складу цивільного
правопорушення: протиправної
поведінки; шкоди; причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками; вини. Відсутність хоча б
одного з вищезазначених елементів, які
створюють склад цивільного
правопорушення, звільняє боржника від
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання ним взятих на себе
зобов'язань.

Стаття 33 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторін довести ті обставини,
на які вони посилаються як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
вимог статті 34 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Втім ніякі докази не мають
для суду заздалегідь встановленої сили
і оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до наявних у справі
документів, згадані автомобіль Renault
д.н.з. АІ 2545 ЕС та напівпричіп VAN HOOL д.н.з
АІ 6445 ХО знаходилися у позивача в
строковому платному користуванні на
підставі Договору оренди
транспортного засобу від 13.05.2013 року
(зареєстрований в реєстрі за № 660) та
Договору оренди транспортного засобу
від 13.05.2013 року (зареєстрований в
реєстрі за № 657), які укладені між
позивачем та Гусаковою І.С. на строк з 13
травня 2013 року до 12 травня 2014 року.
Відповідно до пункту 9.1. Договору
оренди транспортного засобу
(зареєстрований в реєстрі за № 657) від
13.05.2013 року, в разі необхідності
дострокового розірвання договору,
кожна із сторін повинна поставити до
відома другу сторону за 30 днів до
розірвання договору. Аналогічне
положення міститься в пункті 9.1.
Договору оренди транспортного засобу
(зареєстрований в реєстрі за № 660).

Дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля відповідача та автомобіля з
напівпричепом, які орендовані
позивачем, відбулася 17 січня 2014 року. В
результаті ДТП було пошкоджено лише
напівпричіп. Отже, ДТП трапилася за 4
місяці до закінчення строку дії
згаданих вище договорів оренди, при
чому пошкодження отримав лише
напівпричіп. Позивач наголошує, що з
моменту ДТП (17 січня 2014 року) не міг
користуватися напівпричепом - у зв'язку
з його пошкодженнями, а автомобілем
(сідловин тягачем) - у зв'язку з
недоцільністю та неможливістю з точки
зору перевезення будь-яких вантажів,
але, виконуючи договори оренди,
сумлінно сплачував Гусаковій І.С.
орендну плату, яку і просить стягнути з
відповідача.

Позивач мав право розірвати договори
оренди транспортних засобів та не
нести витрати щодо сплати орендної
плати, однак цього зроблено не було.
Таким чином, сума орендної плати, яку
позивач сплатив Гусаковій І.С. з
моменту ДТП до закінчення дії
Договорів оренди транспортних засобів,
є витратами, що понесені позивачем
добровільно, з власної ініціативи,
уникнути які позивач міг, однак, цього
не зробив.

Відтак, позивач не має підстав для
стягнення з відповідача визначеної
суми орендної плати за користування
автомобілем та напівпричепом з 17 січня
2014 року по 12 травня 2014 року, що були
сплачені позивачем, як орендарем.

Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача суму коштів, що
виплачувалася в якості заробітної
плати водієві - експедитору вантажного
автомобіля Renault д.н.з. АІ 2545 ЕС та
напівпричепу VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО -
Музичку Сергію Петровичу за час коли
вони не перебували в експлуатації у
зв'язку з їх пошкодженням у ДТП, що
сталася 17.01.2014 року з вини відповідача.

Суд погоджується з твердженням
відповідачі про те, що в результаті ДТП
було пошкоджено лише напівпричіп, а
автомобіль Renault д.н.з. АІ 2545 ЕС ушкоджень
не зазнав. Отже, ситуація стосовно того,
що водій-експедитор Музичко С.П. не мав
можливості виконувати свої трудові
обов'язки, однак йому виплачувалася
заробітна плата та сплачувався податок
з доходів фізичних осіб, утриманий із
заробітної плати водія, створена в
результаті бездіяльності позивача.
Автомобіль, керуванням якого займався
водій - експедитор Музичко С.П. не
пошкоджено в результаті ДТП, а
невикористання автомобіля є власним,
самостійним та добровільним рішенням
позивача. Позивач мав можливість
орендувати інший напівпричіп
аналогічний пошкодженому та
використовувати автомобіль за
призначенням, однак цього не зробив.

Окрім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача суму коштів, що
не була відшкодована страховою
компанією за пошкоджений напівпричіп
VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО, а саме 16 986,32 грн. (48
000,00 грн. (вартість транспортного засобу
передбачена договором оренди) - 31 013,68
грн. сума матеріального збитку,
заподіяного власнику транспортного
засобу, визначена експертом страхової
компанії, та виплачена страховою
компанією), проте, в порушення статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, не надав жодного доказу на
підтвердження того, що сума
матеріального збитку, заподіяного
власнику транспортного засобу в
результаті ДТП, що сталася 17.01.2014 року,
становить 48 000,00 грн.

Позивач погодив, що сума збитку,
нанесеного в наслідок ДТП, яка сталася
17.01.2014 року за участю автомобіля, що
належить відповідачу та пошкодженого
напівпричепу марки VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО,
становить 31 524,58 грн. (копія заяви на
виплату страхового відшкодування
наявна в матеріалах справи). Крім того,
вказаною заявою позивач заявив, що
після отримання страхового
відшкодування у сумі 31 524,58 грн.,
претензій до Приватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "Інго Україна" та Приватного
акціонерного товариства "ВНЕШТРАНС"
мати не буде.

29 травня 2014 року позивач отримав
страхове відшкодування про що не
заперечує та надає суду відповідні
докази (належним чином засвідчена
копія платіжного доручення №
4568 від 29.05.2014 року на суму 31 013,68 грн.
міститься в матеріалах справи).

Отже, 48 000,00 грн. - це грошові кошти, які
були сплачені позивачем Гусаковій І.С.
05.06.2014 року на відшкодування вартості
напівпричіпу марки VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО
(призначення платежу у платіжному
дорученні № 641 від 05.06.2014 року), та яка не
має відношення до розміру збитків, що
виникли внаслідок ДТП, і покриті за
рахунок виплаченого страхового
відшкодування.

Позивач не вказав жодної підстави для
відшкодування відповідачем суми в
розмірі 16 986,32 грн., як різниці між
коштами сплаченими Гусаковій І.С. за
власною ініціативою позивачем та
коштами, отриманими позивачем у якості
страхового відшкодування.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача суми збитків на правову
допомогу у розмірі 8 000,00 грн., була
сплачена позивачем Адвокатській фірмі
"Статус" за отримання правової допомоги
щодо забезпечення отримання
страхового відшкодування від АСК "ІНГО
Україна" за збиток нанесений внаслідок
ДТП, яка сталася 17.01.2014 року за участю
автомобіля, що належить відповідачу та
пошкодженого напівпричепу марки VAN HOOL
д.н.з АІ 6445 ХО, то суд відмовляє в їх
задоволенні, з огляду на те, що дані
витрати були здійснені позивачем на
власний розсуд, доказів на
підтвердження необхідності понесення
вказаних витрат позивачем та підстав
покладення їх на відповідача суду не
надано.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 98 000,00 грн. упущеної
вигоди за період з 17 січня 2014 року по 12
травня 2014 року.

Згідно з частиною 4 статті 623 Цивільного
кодексу України при визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Отже, стягнення збитків у вигляді
упущеної вигоди є одним із видів
цивільно-правової відповідальності.
При цьому, для застосування такої міри
відповідальності потрібна наявність
повного складу цивільного
правопорушення.

Тягар доведення наявності і
обґрунтування розміру упущеної вигоди
покладається на позивача, який повинен
довести, що він міг і повинен був
отримати визначені доходи і тільки
неправомірні дії відповідача стали
єдиною і достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток. Тобто, упущена вигода
розглядається як гарантований,
безумовний і реальний дохід.

Позивач посилається на Договір про
надання транспортно-експедиційний
послуг № 0304 від 02.01.2014 року, що
укладений між ним та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Трипільський пакувальний комбінат".

Як зазначає позивач, для виконання
вказаного Договору він використовував
автомобіль Renault д.н.з. АІ 2545 ЕС та
напівпричіп VAN HOOL д.н.з АІ 6445 ХО, який
було пошкоджено в результаті ДТП.
Позивач проводить розрахунок розміру
упущеної вигоди, посилаючись на
кількість та вартість перевезень по
маршруту Українка - Рубіжне, Рубіжне -
Українка, що були здійснені позивачем
за 2013 рік по заявкам Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трипільський пакувальний комбінат".
Однак, Договір про надання
транспортно-експедиційних послуг № 0304
від 02.01.2014 року не передбачає кількість
рейсів, які повинні бути здійснені
позивачем. Перевезення вантажів
відбувається за попередніми заявками
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Трипільський
пакувальний комбінат" по необхідності.

Слід зазначити, що в результаті ДТП
було пошкоджено лише напівпричіп, сам
автомобіль Renault д.н.з. АІ 2545 ЕС
пошкоджень не зазнав, отже міг бути
використаний в підприємницькій
діяльності позивача.

Позивач не зазначив, які заходи були
вжиті ним для отримання прибутку від
перевезення вантажів Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Трипільський пакувальний комбінат".

Отже, позивачем не доведено, що він міг
і повинен був отримати визначені
доходи у сумі 98 000,00 грн. і тільки дії
відповідача, щодо спричинення ДТП,
стали єдиною і достатньою причиною, яка
позбавила його можливості отримати
прибуток.

Згідно зі статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами.

Приймаючи до уваги те, позивач не довів
суду належними засобами доказування
причинного зв'язку між діями
відповідача та заподіянням збитків
позивачеві; протиправність поведінки
відповідача як заподіювача збитків та
докази вини відповідача, позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
Гусакова Романа Сергійовича про
стягнення з відповідача 161 873,71
грн. задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що відсутні підстави
для задоволення позовних вимог
позивача, отже судовий збір у розмірі 3
237,47 грн., сплачений за подання позовної
заяви до суду та витрати, що підлягають
сплаті за послуги адвоката у розмірі 12
000,00 грн., покладаються на позивача, у
відповідності до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Фізичної особи-підприємця
Гусакова Романа Сергійовича відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 25.11.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк