м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
за позовом: Приватного акціонерного
товариства «УМТ», м.Вінниця, ЄДРПОУ
до відповідача: Державної установи
«Інститут педіатрії, акушерства і
гінекології Національної академії
медичних наук України», м.Київ, ЄДРПОУ
за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: Головного
управління Державної казначейської
служби України в м.Києві, м.Київ, ЄДРПОУ
про стягнення 2 369 390, 40 грн.
Суддя Любченко М.О.
Представники сторін:
від позивача: Лашадкіна В.О. - по дов.
від відповідача: Кіднюк Н.П. - по дов.,
Монахос О.Л. - по дов., Весельська А.В. - по
від третьої особи: Гашинський Д.М.
СУТЬ СПРАВИ:
Позивач, Приватне акціонерне
товариство «УМТ», м.Вінниця звернулось
до господарського суду міста Києва із
позовом до відповідача, Державної
установи «Інститут педіатрії,
акушерства і гінекології Національної
академії медичних наук України», м.Київ
про стягнення основного боргу в
розмірі 1 998 700 грн., 3% в сумі 52 897,10 грн.
та інфляційних втрат в розмірі 317 793,30
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору №39 від 23.07.2013р. про
закупівлю товарів за державні кошти в
частині проведення оплати продукції у
повному обсязі та у визначені
договором строки, що стало підставою
для звернення до суду з розглядуваними
Відповідач у відзиві б/н від
18.11.2014р. та у судовому засіданні 19.11.2014р.
проти розміру заборгованості
заперечень не надав та зазначив, що
остання виникла через відсутність
бюджетного фінансування, а не з вини
Державної установи «Інститут
педіатрії, акушерства і гінекології
Національної академії медичних наук
України». Одночасно, враховуючи, що
покупцем було здійснено всі дії з метою
належного виконання умов договору,
відповідач просив звільнити Державну
установу «Інститут педіатрії,
акушерства і гінекології Національної
академії медичних наук України» від
відповідальності за порушення умов
договору щодо строків оплати товару.
Ухвалою від 23.10.2014р. до участі у
розгляді справи в якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідача залучено
Головне управління Державної
казначейської служби України в місті
від 17.11.2014р. та судовому засіданні
19.11.2014р. третя особа зазначила, що
Головним управлінням Державної
казначейської служби України в місті
Києві зареєстровано фінансові
зобов'язання позивача за договором №39
від 23.07.2013р. в сумі 1 998 700 грн. Станом на
теперішній час видатки за даним
правочином не проводились.
Згідно із ст.75 Господарського
процесуального кодексу України судом
встановлено, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення всіх учасників
судового процесу, дослідивши всі
представлені учасниками судового
процесу докази, господарський суд
За змістом ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору.
Зі ст.626 Цивільного кодексу України
вбачається, що договором є
домовленість двох або більше
сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
За договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ст.712 Цивільного
Зі змісту Закону України «Про
державний бюджет України на 2013»
вбачається, що державним кошторисом
було передбачено видатки на реалізацію
програми «Будівництво, реконструкція,
капітальний ремонт та придбання
обладнання для об'єктів, що відносяться
до сфери управління Національної
академії медичних наук України».
Як встановлено судом, 23.07.2013р. між
Приватним акціонерним товариством
«УМТ» (учасник) та Державною установою
«Інститут педіатрії, акушерства і
гінекології Національної академії
медичних наук України» (замовник) було
укладено договір №39 про закупівлю
товарів за державні кошти, у
відповідності до п.1.1 якого учасник
зобов'язався своєчасно поставити та
передати у власність замовника
устаткування радіологічне,
електромедичне та електротерапевтичне
(рентген-апарат для новонароджених) -
код 26.60.1 в асортименті, кількості та за
цінами, що зазначені у специфікації,
яка розроблена на підставі
акцептованої пропозиції конкурсних
торгів та є невід'ємною частиною
договору, а замовник - прийняти і
За умовами п.3.1, 3.2 договору №39 від
23.07.2013р. ціна на товар встановлюється в
національній валюті України. Валютою
договору сторони визначили гривні
України. Контрагенти також домовились,
що загальна сума цієї угоди складає 1 998
Згідно з п.10.1 спірного правочину
договір набирає чинності з моменту
його підписання та діє до 31.12.2013р.
З огляду на встановлений ст.204
Цивільного кодексу України принцип
правомірності правочину, суд приймає
до уваги договір №39 від 23.07.2013р. як
належну підставу у розумінні норм ст.11
названого Кодексу України для
виникнення у позивача та відповідача
взаємних цивільних прав та обов'язків з
За своїм змістом та правовою природою
укладений між сторонами правочин є
договором поставки, який підпадає під
правове регулювання норм та статей
264-271 Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
Згідно з ч.1 ст.662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу.
Статтею 663 Цивільного Кодексу України
передбачено, що продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Відповідно до п.5.1 договору №39 від
У п.5.2 спірного правочину сторони
визначили термін поставки протягом 2013
Поставка здійснюється безпосередньо
замовнику транспортом учасника. При
поставці товар повинен бути упакований
таким чином, щоб не допустити псування
та/або знищення його під час поставки.
Вартість упаковки продукції входить до
ціни договору (п.5.3 договору №39 від
З п.п.5.6 договору №39 від 23.07.2013р.
вбачається, що перехід права власності
на товар відбувається в момент
фактичного отримання обладнання
замовником, що підтверджується
підписанням видаткових накладних.
У специфікації (додаток №1 до договору
№39 від 23.07.2013р.) сторони визначили, що
позивач поставляє відповідачу
устаткування радіологічне,
електротерапевтичне, код ДК 26.60.1
(рентген-апарат для новонароджених) -
систему рентгенівську пересувну Compact DR
Plus у кількості однієї одиниці та
вартістю 1 998 700 грн.
Як встановлено судом, на виконання умов
спірного правочину позивачем було
поставлено, а представником
відповідача за довіреністю №549889 від
13.11.2013р. прийнято товар, найменування
якого повністю відповідає умовам
договору та специфікації, що
підтверджується витратною накладною
№432 від 13.11.2013р.
У судовому засіданні 19.11.2014р. судом було
оглянуто оригінал вказаного вище
видаткового документу та встановлено,
що останній підписано представниками
обох сторін без жодних зауважень та
заперечень та скріплено печатками
суб'єктів господарювання.
Відповідач у відзиві б/н від 18.11.2014р. та
під час розгляду справи 19.11.2014р.
підтвердив факт отримання від позивача
товару на загальну суму 1 998 700 грн.
Зважаючи на викладені вище обставини
та виходячи з положень ст.ст.34, 36
Господарського процесуального кодексу
України, за висновками суду,
представлена до матеріалів справи
видаткова накладна є належним доказом
передачі продукції відповідачу, а отже
виконання позивачем своїх зобов'язань
з поставки продукції на загальну суму 1
Статтею 526 Цивільного кодексу України
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.
За змістом ст.193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст.691 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар за ціною, встановленою у договорі
Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України).
За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
Відповідно до п.4.1 договору №39 від
23.07.2013р. фінансування останнього
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України. Оплата
здійснюється згідно чинного
Замовник зобов'язується здійснити
оплату вартості поставленого товару на
поточний рахунок учасника на підставі
видаткових накладних. У разі затримки
бюджетного фінансування розрахунок
здійснюється протягом 14 днів з дня
надходження грошових коштів на рахунок
замовника на вказані цілі (п.4.2 договору
№39 від 23.07.2013р.).
Як встановлено судом, сторонами
видаткову накладну було підписано
13.11.2013р., а отже, за висновками суду,
фактичне невиконання покупцем своїх
обов'язків з оплати товару на протязі
майже року, призводить до порушення
прав та інтересів продавця на
отримання плати за переданий товар.
Наразі, господарський суд також
зазначає, що зі змісту ст.631 Цивільного
кодексу України вбачається, що сторони
здійснюють свої права і виконують свої
обов'язки відповідно до договору
протягом строку його дії.
Як вже було встановлено, термін дії
договору №39 від 23.07.2013р. закінчився
31.12.2013р., тобто, враховуючи приписи ст.631
Цивільного кодексу України, судом
встановлено, що відповідач був
зобов'язаний виконати прийнятий на
себе обов'язок з оплати отриманого
товару в будь-кому разі в строк до
Проте, відповідач свої грошові
зобов'язання за договором №39 від
23.07.2013р. не виконав, товар, отриманий на
підставі видаткової накладної №432 від
13.11.2013р., не оплатив.
Наразі, господарським судом також
прийнято до уваги акт №06-30/656 від
28.03.2014р. Державної фінансової інспекції
України щодо перевірки державних
закупівель в Державній установі
«Інститут педіатрії, акушерства і
гінекології Національної академії
медичних наук України», відповідно до
якого за відповідачем обліковується
кредиторська заборгованість в розмірі
Одночасно, суд також враховує зміст
акту №50 від 15.10.2014р. звіряння
розрахунків, згідно з яким покупцем
підтверджено заявлений до стягнення
розмір основного боргу. Вказаний акт
підписано представниками обох сторін
та скріплено печатками суб'єктів
При цьому, твердження відповідача щодо
порушення строків оплати за спірним
правочином через відсутність
своєчасного бюджетного фінансування,
що на думку покупця, спростовує факт
вини Державної установи «Інститут
педіатрії, акушерства і гінекології
Національної академії медичних наук
України» в порушенні грошових
зобов'язань за договором та є виною
третьої особи, суд до уваги не приймає
за наступних підстав.
Згідно зі ст.96 Цивільного кодексу
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями.
Відповідно до ст.617 Цивільного кодексу
України та ст.218 Господарського
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання, якщо вона доведе, що це
порушення сталося внаслідок випадку
або непереборної сили. Не вважається
випадком, зокрема, недодержання своїх
обов'язків контрагентом боржника,
відсутність на ринку товарів,
потрібних для виконання зобов'язання,
відсутність у боржника необхідних
Наразі, норми чинного цивільного і
господарського законодавства не
містять винятків про зміну чи
невілювання відповідальності при
фінансуванні зобов'язання за рахунок
бюджетних коштів. Аналогічну позицію
наведено у постанові від 27.10.2009р.
Верховного Суду України по справі №11/96.
В постанові від 15.05.2012 у справі №11/446
Верховний Суд України зазначив, що
відсутність бюджетних коштів,
передбачених у видатках Державного
бюджету України, не виправдовує
бездіяльність бюджетної організації і
не є підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
зобов'язання. Аналогічну позицію
наведено у постанові від 03.02.2014р. Вищого
господарського суду України по справі
№910/9231/13.
У п.1.3 Постанови №14 від 17.12.2013р. Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» за загальним
правилом, закріпленим у ч.1 ст.625
Цивільного кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання через відсутність у нього
необхідних коштів, оскільки згадане
правило обумовлено замінністю грошей
як їх юридичною властивістю. Тому у
випадках порушення грошового
зобов'язання суди не повинні приймати
доводи боржника з посиланням на
неможливість виконання грошового
зобов'язання через відсутність
За таких обставин, враховуючи приписи
чинного законодавства, позицію Вищого
господарського суду України та
Верховного Суду України, суд дійшов
висновку, що наведені вище твердження
відповідача є необґрунтованими та
Таким чином, враховуючи все
вищенаведене, приймаючи до уваги, що
позивач зобов'язання за договором №39
від 23.07.2013р. виконав належним чином,
виходячи з того, що відповідачем не
було надано належних доказів для
спростування факту порушення взятих на
себе за вказаним правочином обов'язків
щодо оплати поставленого товару у
повному обсязі, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «УМТ» до
Державної установи «Інститут
педіатрії, акушерства і гінекології
Національної академії медичних наук
України» в частині стягнення основного
боргу в сумі 1 998 700 грн. є
обгрутнтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
За приписами ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
Наразі, позивачем було нараховано 3%
річних за період з 27.11.2013р. по 15.10.2014р. на
суму 52 897,10 грн. та інфляційні втрати за
наведений період в розмірі 317 793,30 грн.
Після проведення перевірки
правильності представленого заявником
розрахунку, господарський суд дійшов
висновку, що останній є арифметично
вірним, а позовні вимоги в цій частині
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
Щодо клопотання відповідача про
покладення судових витрат на Головне
управління Державної казначейської
служби України в місті Києві
господарський суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються, зокрема, з
судового збору.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про
судовий збір» судовий збір - це збір, що
справляється на всій території України
за подання заяв, скарг до суду, за
видачу судами документів, а також у
разі ухвалення окремих судових рішень,
передбачених цим Законом. Судовий збір
включається до складу судових витрат.
Статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України
визначено порядок розподілу судових
За приписами наведеної статті у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав судовий збір
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з наведених вище норм чинного
господарського процесуального
законодавства вбачається, що судовий
збір розподіляється саме між
Таким чином, вимоги відповідача про
віднесення витрат про оплаті судового
збору в розмірі 47 388,20 грн. на третю
особу є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.
Наразі, враховуючи приписи ст.49
Господарського процесуального кодексу
України суд дійшов висновку про
віднесення судового збору на
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст.43, 48, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -
Задовольнити позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«УМТ», м.Вінниця до Державної установи
«Інститут педіатрії, акушерства і
гінекології Національної академії
медичних наук України», м.Київ про
стягнення основного боргу в розмірі 1
998 700 грн., 3% в сумі 52 897,10 грн. та
інфляційних втрат в розмірі 317 793,30 грн.
Стягнути з Державної установи
«Інститут педіатрії, акушерства і
гінекології Національної академії
Шевченківський район, вул.Платона
Приватного акціонерного товариства
основний борг в сумі 1 998 700 грн., 3% в
сумі 52 897,10 грн., інфляційні втрати в
розмірі 317 793,30 грн., а також судовий
збір в сумі 47 388 грн.
Видати наказ після набрання рішенням
У судовому засіданні 19.11.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Повне рішення складено 24.11.2014р.

Суддя
М.О.Любченко