ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" листопада 2014 р.Справа № 916/1275/14

За позовом: Приватного акціонерного
товариства "Макрохім"

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства "Одеський
нафтопереробний завод"

про стягнення 198 411,70 грн.

Суддя Літвінов С.В.

Представники:

Від позивача: Кудинський М.О. по
довіреності №22-Д від 27.10.2014р.

Від відповідача: -не з'явився;

СУТЬ СПОРУ: Приватне акціонерне
товариство "Макрохім", звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до відповідача
Публічного акціонерного товариства
"Одеський нафтопереробний завод" про
стягнення 198 411,70 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 04.05.2014р. порушено
провадження у справі №916/1275/14 та
призначено справу до розгляду.

26.05.2014р. Публічне акціонерне товариство
"Одеський нафтопереробний завод"
звернулось до Приватного акціонерного
товариства "Макрохім" з зустрічною
позовною заявою про визнання договору
недійсним.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду Одеської області
від 27.05.2014 р. №176 у зв'язку з
надходженням до господарського суду
Одеської області зустрічної позовної
заяви за вх. № 2005/14 та перебуванням
судді Щавинської Ю.М. у відпустці з
22.05.2014 р. по 29.05.2014 р. призначено
повторний автоматичний розподіл
справи № 916/1275/14, за результатами якого
її передано на розгляд судді
господарського суду Одеської області
Літвінова С.В.

27.05.2014р. справа №916/1275/14 була прийнята до
провадження суддею Літвіновим С.В. та
призначена до слухання.

27.05.2014р. на підставі п.п. 4, 6 ч.1 ст.63 ГПК
України ухвалою господарського суду
Одеської області повернуто зустрічну
позовну заяву без розгляду.

05.06.2014р. ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу
ПАТ „Одеський нафтопереробний завод"
на ухвалу господарського суду Одеської
області від 27.05. 2014 року по справі №
916/1275/14 із доданими до неї документами
повернуто скаржнику без розгляду по
суті.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 07.07.2014 року зупинено
провадження щодо розгляду справи
№916/1275/14 за позовом Приватного
акціонерного товариства "Макрохім" до
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Одеський нафтопереробний
завод" про стягнення 198 411,70 грн. до
розгляду касаційної скарги публічного
акціонерного товариства "Одеський
нафтопереробний завод" на ухвалу
Одеського апеляційного господарського
суду від 05.06.2014р. про повернення
апеляційної скарги публічного
акціонерного товариства "Одеський
нафтопереробний завод".

Постановою Вищого господарського суду
України від 18.09.2014 року касаційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "Одеський нафтопереробний
завод" залишено без задоволення, ухвалу
Одеського апеляційного господарського
суду від 05.06.2014 року у справі №916/1275/14
господарського суду Одеської області
залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 13.10.2014р., суд, на підставі ч.3
ст. 79 ГПК України поновив провадження у
справі № 916/1275/14.

Відповідач надав відзив на позов
відповідно якого просить суд відмовити
позивачу в задоволені позовних вимог з
підстав викладених у відзиві.

Ухвалою господарського суду одеської
області від 29.10.2014р. продовжено строк
розгляду справи до 18.11.2014р. відповідно
до ст. 69 ГПК України за клопотанням
позивача.

По справі оголошено перерву до 18.11.2014р.
відповідно до ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 18.11.2014р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду в порядку статті
85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, суд
встановив наступне.

25 грудня 2013р. між публічним акціонерним
товариством „Одеський
нафтопереробний завод" (Покупець) та
Приватним акціонерним товариством
"Макрохім" (Постачальник) було укладено
договір на поставку №13/381, згідно умов
п.1.1. якого, Постачальник зобов'язується
поставити (передати у власність)
Покупцю продукцію
виробничо-технічного призначення, в
подальшому "Товар", партіями в
асортименті та кількості, зазначених в
Специфікаціях до цього Договору, що є
його невід'ємною частиною, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
Товар в порядку, передбаченому цим
Договором. Під партією Товару в цьому
Договорі розуміється кількість Товару,
зазначена в одній специфікації до
цього Договору.

Відповідно до п.п.3.1., 3.2., 3.2.1. Договору
загальна сума цього Договору
складається із сум, зазначених в
Додаткових угодах до цього Договору.
Оплата здійснюється Покупцем в
національній валюті України
безрахунковим розрахунком в
наступному порядку: протягом 5 (п'яти)
банківських днів з моменту підписання
Сторонами видаткової накладної на
відповідну партію Товару Покупець на
підставі рахунку Постачальника
перераховує на поточний рахунок
Постачальника вартість поставленої
партії Товару, що прийнята Покупцем
згідно видаткової накладної.

Умовами п.7.1. Договору встановлено, що
за невиконання або неналежне виконання
зобов'язань, передбачених цим
Договором, Сторони несуть майнову
відповідальність, передбачену цим
Договором та діючим Законодавством
України.

Пунктом 7.6. Договору визначено, що у
разі затримки кінцевої оплати проти
строків, зазначених в даному Договорі,
Покупець сплачує Постачальнику пеню в
розмірі 0,02% від суми заборгованості за
кожен день прострочки.

Даний Договір вступає в силу з моменту
його підписання та діє до 31 грудня 2014р.
або до спливу гарантійного строку на
товар в залежності від того, що настане
пізніше. У разі, якщо на момент
закінчення строку дії Договору сторони
не завершили розрахунки між собою,
строк дії Договору в частині виконання
грошових зобов'язань підлягає
автоматичній пролонгації до повного
закінчення розрахунків між Сторонами.

На виконання умов вищенаведеного
договору позивачем відповідачу було
здійснено поставку товару на загальну
суму 195 001,00 грн., що підтверджується
копією видаткової накладної №МХ000883
від 16.01.2014р. на суму 195 001,00 грн.

Відповідач, поставлений позивачем
товар отримав без зауважень, про що
свідчить гарантійний лист №3.4-08/520 від
17.02.2014р., яким ПАТ „Одеський
нафтопереробний завод" гарантувало
здійснення оплати товару в сумі 195 001,00
грн. до 28.02.2014р., проте всупереч умовам
договору та гарантійного листа грошові
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого товару не здійснив,
внаслідок чого за ним утворився борг в
сумі 195 001,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором
поставки №13/381 в частині оплати
вартості отриманого товару і стало
підставою для позивача звернутись до
господарського суду Одеської області
із даним позовом за захистом своїх
порушених прав та охоронюваних законом
інтересів.

Розглянувши матеріали справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов висновку про
задоволення позову з наступних
правових підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої
статті 222 ГК України учасники
господарських відносин, що порушили
майнові права або законні інтереси
інших суб'єктів, зобов'язані поновити
їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Стаття 712 Цивільного кодексу України
передбачає, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки, у тому числі договору
поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар)
у власність другій стороні (покупцеві),
а покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 Цивільного кодексу України
предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому. Предметом
договору купівлі-продажу можуть бути
майнові права. До договору
купівлі-продажу майнових прав
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не випливає
із змісту або характеру цих прав.
Предметом договору купівлі-продажу
може бути право вимоги, якщо вимога не
має особистого характеру. До договору
купівлі-продажу права вимоги
застосовуються положення про
відступлення права вимоги, якщо інше не
встановлено договором або законом. До
договору купівлі-продажу на біржах,
конкурсах, аукціонах (публічних
торгах), договору купівлі-продажу
валютних цінностей і цінних паперів
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено законом про ці види
договорів купівлі-продажу або не
випливає з їхньої суті. Особливості
договору купівлі-продажу окремих видів
майна можуть встановлюватися законом.

За положеннями ст.662 Цивільного кодексу
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар,визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.

Приписами ст.663 Цивільного кодексу
України визначено, що продавець
зобов'язаний передати товар покупцеві
у строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Умовами ст.665 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець відмовився передати річ,
визначену індивідуальними ознаками,
покупець має право пред'явити
продавцеві вимоги відповідно до статті
620 цього Кодексу.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу
України вбачається, що якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати. На суму
попередньої оплати нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
переданий, до дня фактичного передання
товару покупцеві або повернення йому
суми попередньої оплати. Договором
може бути встановлений обов'язок
продавця сплачувати проценти на суму
попередньої оплати від дня одержання
цієї суми від покупця.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України
якщо у зобов'язання встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом договору купівлі-продажу
може бути товар, який є у продавця на
момент укладення договору або буде
створений (придбаний, набутий)
продавцем у майбутньому (п.1 ст.656
Цивільного Кодексу України).

Як вбачається з розрахунку
заборгованості приведеного позивачем
в позовній заяві та не спростованого
відповідачем, останнім в порушення
вищезазначених приписів чинного
законодавства України та договору -
зобов'язання щодо оплати вартості
отриманого від позивача товару на
загальну суму 195 001,00 грн. не виконані,
внаслідок чого за відповідачем
утворився борг, який позивачем
зазначено в розмірі - 195 001,00 грн., у
зв'язку з чим стягненню з відповідача
на користь позивача підлягає сума
боргу за отриманий товар, встановлена
судом в розмірі 195 001,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з відповідача 993,70
грн. - 3% річних, 2418 грн. - пені.

У відповідності з п.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, на думку суду, право
позивача вимагати від відповідача
сплатити 3% річних є способом захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає в отриманні компенсації
(плати) від відповідача за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належним до сплати за договором
поставки.

Перевіривши розрахунок позивача трьох
процентів річних в сумі 993,70 грн., суд
встановив, що позовні вимоги в цій
частині відповідають вимогам чинного
законодавства, їх розрахунок
здійснений позивачем належним чином, у
зв'язку з чим підлягають судом
задоволенню в повній мірі.

Оцінюючи вимоги про стягнення пені, суд
зазначає наступне:

Одним із видів господарських санкцій
згідно з частиною другою статті 217 ГК
України є господарські санкції, до яких
віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
частини четвертої статті 231 ГК України
встановлюється законом, а в разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
передбаченому договором розмірі. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання, або в певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Частина перша статті 223 ГК України
передбачає, що при реалізації в
судовому порядку відповідальності за
правопорушення у сфері господарювання
застосовуються загальний та скорочені
строки позовної давності, передбачені
ЦК України, якщо інші строки не
встановлено ГК України.

За змістом пункту 1 частини другої
статті 258 ЦК України щодо вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені)
передбачено спеціальну позовну
давність в один рік.

Поняття позовної давності міститься в
статті 256 ЦК України, відповідно до якої
позовна давність - це строк, у межах
якого особа може звернутися до суду з
вимогою про захист свого цивільного
права або інтересу.

Якщо за невиконання або неналежне
виконання зобов'язання встановлено
штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями. Законом або договором
можуть бути передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції. Вимогу щодо сплати штрафних
санкцій за господарське
правопорушення може заявити учасник
господарських відносин, права чи
законні інтереси якого порушено, а у
випадках, передбачених законом, -
уповноважений орган, наділений
господарською компетенцією.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. У випадках, передбачених
законом, штрафні санкції за порушення
господарських зобов'язань стягуються
судом у доход держави (ст.232 ГК України).

Відтак частина шоста статті 232 ГК
України передбачає строк та порядок, у
межах якого нараховуються штрафні
санкції, а строк, протягом якого особа
може звернутись до суду за захистом
свого порушеного права, встановлюється
ЦК України.

Як було вище встановлено судом, за
порушення зобов'язань за договором
позивач нарахував відповідачу у
відповідності до приписів договору 2418
грн. пені, нараховану за несвоєчасну
оплату вартості отриманого від
позивача товару, при цьому судом
встановлено що наданий позивачем
розрахунок пені здійснений належним
чином, у зв'язку з чим стягненню з
відповідача на користь позивача
підлягає сума пені в розмірі 2418 грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Під час
розгляду справи відповідачем не було
належним чином доведено суду та
доказано виконання своїх зобов'язань.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунку сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
є обґрунтованими, підтверджені
наявними у справі матеріалами та
підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача викладені у
відзиві судом до уваги не приймаються
так як спростовуються матеріалами
справи.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3968,24грн.

Керуючись ст.ст.44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного
товариства "ОДЕСЬКИЙ НАФТОПЕРЕРОБНИЙ
ЗАВОД" (65041, Одеська обл., м. Одеса, вул.
Шкодова гора, буд. 1/1, )
на користь Приватного акціонерного
товариства "Макрохім" (02002, м. Київ, вул.
Луначарська, 4, )
основного боргу у розмірі 195000грн. 3%
річних у розмірі 993,70грн., пеню у розмірі
2418грн. та витрати по сплаті судового
збору у розмірі 3968,24грн.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено та
підписано 19.11.2014р.

Суддя
С.В. Літвінов