м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/21399/14 03.11.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія АЗІНКО"

до приватного акціонерного товариства
"Українська охоронно-страхова
компанія"

про відшкодування шкоди в порядку
регресу в розмірі 9 544,98 грн.

Представники:

від позивача: Нікітюк Є.О. -
представник за довіреністю № б/н від
03.07.2014 року;

від відповідача: Лабик Р.Р. -
представник за довіреністю № 85 від
20.11.2013 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія АЗІНКО" до приватного
акціонерного товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" про
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 9 544,98 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 22.07.2013 року між
приватним акціонерним товариством
"Страхова компанія Азов" та товариством
з обмеженою відповідальністю
«Донбасстехнології» укладено договір
№ 42897/А добровільного страхування
наземного транспорту (крім
залізничного), відповідно до якого
застраховано транспортний засіб Mazda,
д.н. НОМЕР_1.

6 лютого 2014 року в м. Маріуполь сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Mazda, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_1, автомобіля
марки ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2 та автомобіля марки Богдан А09201,
д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

Постановою Жовтневого районним судом
м. Маріуполя № 263/1392/14-п від 20 лютого 2014
року ОСОБА_2 визнано виним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика
з заявою про виплату страхового
відшкодування.

На виконання вимог договору страховик
виплатив страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 25 506,11 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 151 від 03.04.2014 року.

На момент ДТП, транспортний засіб марки
ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_2 застрахований в
приватному акціонерному товариству
"Українська охоронно-страхова
компанія" за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальність власників наземних
транспортних засобів № АС/7373173.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія АЗІНКО" у
порядку регресу в розмірі 9 544,98 грн.
перейшло право на отримання від
відповідача компенсації шкоди.

З метою досудового врегулювання спору
позивач направив заяву на отримання
страхового відшкодування згідно
полісу № АС/7373173 вих. № СКА-529-14 від
10.04.2014 року.

Вимогу відповідач не виконав, тому
позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 08.10.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
21.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 21.10.2014 року розгляд справи
відкладено на 03.11.2014 року, у зв'язку із
неявкою представника відповідача у
судове засідання.

30.10.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва відповідач подав відзив на
позовну заяву.

31.10.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав письмові пояснення
по справі.

В судовому засіданні 03.11.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Представника відповідача часткового
визнав позовні вимоги, заперечував
проти іншої частини розміру позовних
вимог та просив відмовити у
задоволенні в цій частині позовних
вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні дані, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позовні вимоги позивача
підлягають частковому задоволенню.

16 червня 2014 року Загальними зборами
акціонерів позивача прийнято рішення
про зміну найменування з приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія Азов» на приватне акціонерне
товариство «Старховка компанія
АЗІНКО», а також рішення про зміну
місцезнаходження з м. Маріуполь, пр..
Адмірала Луніна буд. 18, оф. 3 на м. Київ,
провулок Хорива, 4, оф. 2, що
підтверджується Витягом зі статуту
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія Азов» від 01.04.2011
року, випискою з Єдиного держаного
реєстру юридичних

22.07.2013 року між приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія Азов" та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Донбасстехнології»
укладено договір № 42897/А добровільного
страхування наземного транспорту (крім
залізничного), відповідно до якого
застраховано транспортний засіб Mazda,
д.н. НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

З довідки № 9345782 про
дорожньо-транспортну пригоду
вбачається, що 6 лютого 2014 року в м.
Маріуполь сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки Mazda, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням водія ОСОБА_1, автомобіля
марки ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_2, під керуванням
ОСОБА_2 та автомобіля марки Богдан А09201,
д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

Транспортний засіб Mazda, д.н. НОМЕР_1
отримав механічні пошкодження на
передній центральній та задній
центральній частинах.

Постановою Жовтневого районним судом
м. Маріуполя № 263/1392/14-п від 20 лютого 2014
року ОСОБА_2 визнано виним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Постановою Жовтневого районним судом
м. Маріуполя № 263/1392/14-п від 20 лютого 2014
року ОСОБА_1 визнано виним у вчинені
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика
з заявою про виплату страхового
відшкодування.

Відповідно до звіту № 14 про експертну
оцінку транспортного засобу від 20
лютого 2014 року, вартість
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля становить 26 106,11 грн.

Страховик склав страховий акт № ИС-14-09
від 14.03.2014 року, відповідно до якого
сума, яка підлягає виплату потерпілій
особі становить 25 506,11 грн.

На виконання вимог договору страховик
виплатив страхувальнику страхове
відшкодування в розмірі 25 506,11 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 151 від 03.04.2014 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про
страхування», страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

На момент ДТП, транспортний засіб марки
ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_2 застрахований в
приватному акціонерному товариству
"Українська охоронно-страхова
компанія" за полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальність власників наземних
транспортних засобів № АС/7373173.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія АЗІНКО" у
порядку регресу в розмірі 9 544,98 грн.
перейшло право на отримання від
відповідача компенсації шкоди.

З метою досудового врегулювання спору
позивач направив відповідачу заяву на
отримання страхового відшкодування
згідно полісу № АС 7373173 вих. № СКА-529-14
від 10.04.2014 року, яку останній
отримав14.04.2014 року, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення № 878.

Приватне акціонерне товариство
"Українська охоронно-страхова
компанія" надало відповідь листом вих.
№ 4761 від 29.05.2014 року, відповідно до
якого просив позивача надати
розбірливий акт огляду пошкодженого
транспортного засобу.

Позивач направив лист вих.. № 787 від
05.06.2014 року відповідачеві, в якому
зазначено що пошкодження перелічені в
первинній довідці ДАІ від 06.02.2014 року,
довідці ДАІ № 9345782 від 10.02.2014 року,
також у звіті про експертну оцінку № 14
від 20.02.2014 року.

Відповідач вимоги не виконав.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України встановлено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідач у відзиві вих. № 9601 від
28.10.2014 року зазначив, що відповідно п. 2
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АС/7373173, франшиза становить 1
000,00 грн. та позивач не врахував при
розрахунку страхового відшкодування
коефіцієнт фізичного зносу
пошкодженого автомобіля, тому визнає
позовні вимоги частково в розмірі 6 734,19
грн.

Як вбачається з наявного в матеріалах
справи звіту № 14 про експертну оцінку
транспортного засобу від 20 лютого 2014
року коефіцієнт фізичного зносу
становить 0,00.

Згідно з п. 7.38 Методики товарознавчої
експертизи та оцінки колісних
транспортних засобів, затвердженої
наказом Міністерства юстиції України
від 24.11.2003р. № 142/5/2092, значення Ез
(коефіцієнт фізичного зносу)
приймається таким, що дорівнює нулю для
нових складників та для складників КТЗ,
строк експлуатації яких не перевищує: 7
років - для інших легкових КТЗ.

Оскільки, рік випуску транспортного
засобу Mazda, д.н. НОМЕР_1 є 2008 року та
пробіг автомобіля складає 142 676 км,
тому твердження відповідача є
необґрунтованими та не приймаються
судом до уваги.

Відповідно до абз. 9 ч. 2 ст. 7 Закону
України «Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні» проведення оцінки майна є
обов'язковим у випадках, зокрема,
визначення збитків або розміру
відшкодування у випадках, встановлених
законом.

Статтею 5 цього ж Закону визначено
вичерпний перелік суб'єктів оціночної
діяльності.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
пункту.

Враховуючи положення абз. 2 ч. 12.1 ст. 12
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», розмір
страхового відшкодування складає: 9
544,98 грн. (сплачена страхова сума
страховиком страхувальнику) - 1 000,00 грн.
(франшиза) = 8 544,98 грн.

Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду транспортному засобу
марки Mazda, д.н. НОМЕР_1, було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
водія, та не надав доказів сплати
відшкодування заподіяної шкоди на
користь власника зазначеного
автомобіля, тому позовні вимоги
позивача визнаються судом частково
обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, при
частковому задоволенні позову витрати
по сплаті судового збору покладаються
на обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати по сплаті судового
збору покладаються:

на позивача в сумі 191,47 грн., на
відповідача - 1 635,53 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства "Українська
охоронно-страхова компанія" (03056, м.
Київ, вул. Борщагівська, буд. 145 ) на користь приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія АЗІНКО" (04071, м. Київ, провул.
Хорива, буд. 4, оф. 2. )
страхове відшкодування в розмірі 8 544
(вісім тисяч п'ятсот сорок чотири) грн. 98
коп., судовий збір в розмірі 1 635 (одна
тисяча шістсот тридцять п'ять) грн. 53
коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
19.11.2014 року.

Суддя
С.М.Мудрий