ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 р.
Справа № 917/2213/14

За позовом Полтавського обласного
комунального виробничого підприємства
теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова,
буд. 2а, м. Полтава, Полтавська область,
36008)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю кредитно-фінансова,
торгівельна компанія "Спільне
Українсько-Британське підприємство
"Єврокрим" (с. Зубівка, Миргородський
район, Полтавська область, 37660)

про стягнення 4656,02 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача - Данілова Н. Н.

від відповідача - не з'явився.

Розглядається позовна заява про
стягнення 4656,02 грн., у тому числі 4367,16
грн. - пені, 250,86 грн. - інфляційних, 38,00
грн. - 3% річних, нарахованих за
несвоєчасне виконання зобов'язань за
договором № 2511 від 17.11.2006р. на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води.

Позивач та відповідач зареєстровані як
юридичні особи, що підтверджується
спеціальними витягами від 29.10.2014р. з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб - підприємців (а.с.26,
27-28).

Про час та місце розгляду справи
сторони повідомлені належним чином, що
підтверджується поштовими
повідомленнями від 30.10.2014р. про
вручення судової ухвали (а.с.24, 25).

Відповідач правом на подання відзиву
не скористався.

Позивач надав клопотання про
припинення провадження в частині
стягнення 616,56 грн. пені та 5,07 грн.
річних в зв'язку зі відсутністю
предмету спору, оскільки дані суми були
сплачені відповідачем. В іншій частині
позовні вимоги підтримує повністю
(а.с.29).

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Наявні в справі матеріали є достатніми
для вирішення спору, визначені ст.. 77
ГПК України підстави для відкладення
справи відсутні.

В судовому засіданні 25.11.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між ОКВПТГ "Полтаватеплоенерго"
(позивачем) та Товариством з обмеженою
відповідальністю кредитно-фінансова,
торгівельна компанія "Спільне
Українсько-Британське підприємство
"Єврокрим" (відповідачем) укладено
договір № 2511 від 17.11.2006р. на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води (далі - Договір); (а.с. 9-10).

Відповідно до п.1 даного Договору
позивач (теплопостачальна організація)
зобов'язався постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води з метою
забезпечення опалення приміщень
споживача (відповідача) до межі
розподілу балансової належності
теплової мережі будівлі квартири № 191
по вул. Жовтневій, 46, в м. Полтаві.

Згідно п. 17 Договору, договір укладений
по 31.12.2011р. і вважається продовженим
щорічно, якщо за місяць до закінчення
його строку не надійде заяви від однієї
із сторін про відмову від цього
договору.

Листом від 19.11.2014р. № 29-01/2213 позивач
повідомив суд про те, що дії на
розірвання чи припинення договору не
вчинялися (а.с.29).

За п. 11 Договору (зі змінами за
Додатковою угодою № 5 від 10 жовтня 2011р.)
розрахунки за відпущену теплову
енергію проводяться відповідно до
тарифів, встановлених уповноваженим
органом. Вартість 1Гкал - 802,18 грн. (без
ПДВ), 962,62 грн. (з ПДВ) для потреб інших
споживачів (а.с.11).

В додатковій угоді № 6 від 30.04.2014р.
сторони узгодили, що тариф на теплову
енергію з 01.01.2014р. становить 743,47
грн./Гкал (без ПДВ), а з 01.04.2014р. становить
880,72 грн./Гкал (без ПДВ) для потреб інших
споживачів (крім населення); (а.с13).

За п. 11.1 Договору (зі змінами за
Додатковою угодою № 5 від 10 жовтня 2011р.)
кінцевий розрахунок вартості спожитої
теплової енергії, визначеної з
урахуванням фактичної температури
повітря, проводиться споживачем до 15
числа місяця наступного за
розрахунковим на підставі виписаного
рахунку (а.с.11).

На виконання умов Договору за період
жовтень 2013р. - квітень 2014р. позивач
поставив відповідачу теплову енергію
на загальну суму 6733,90 грн.

На оплату наданих послуг позивачем
виписані відповідачу відповідні
рахунки № 1732 від 31.10.2013р., № 1732 від
30.11.2013р., № АВ-1144 від 31.12.2013р., № АВ від
31.01.2014р., № АВ-2942 від 28.02.2014р., № АВ-4632 від
31.03.2014р., № АВ-6244 від 28.04.2014р. Також
позивач направив відповідачу
відповідні акти приймання-передачі
теплової енергії № 1527 від 31.10.2013р., № 1527
від 30.11.2013р., № АВ-2148 від 31.12.2013р., № АВ
від 31.01.2014р., № АВ-5481 від 28.02.2014р., № АВ-8562
від 31.03.2014р., № АВ-11583 від 30.04.2014р. Факт
направлення вказаних рахунків та актів
відповідачу підтверджується реєстрами
доставки рахунків та актів
приймання-передачі теплової енергії за
жовтень 2013р., за листопад 2013р., за
грудень 2013р., за січень 2014р., за лютий
2014р., за березень 2014р., за квітень 2014р.
(а.с.36-38, 39-41,42-44, 48-56).

За п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової
угоди № 5 від 10 жовтня 2011р.) факт
отримання споживачем теплової енергії
фіксується щомісячно актом
приймання-передачі теплової енергії,
який складається сторонами. У разі
неповернення споживачем акту у
вказаний термін, він вважається
оформленим і підтверджує факт надання
споживачу теплової енергії.

Відповідач вказані акти не підписав,
заперечень щодо постачання теплової
енергії чи інших претензій позивачу не
пред'явив.

Відповідач свої зобов'язання за
Договором щодо оплати теплової енергії
виконав повністю, сплативши 6733,90 грн.
Але при цьому відповідач порушив
строки оплати, встановлені пунктом 11.1
Договору. Зазначене підтверджується
виписками з банківського рахунку від
03.03.2014р., від 09.07.2014р., від 25.07.2014р. (а.с.14-16).

За прострочення оплати теплової
енергії позивач заявив вимоги про
стягнення з відповідача 4367,16 грн. пені,
38,00 грн. - 3% річних та 250,86 грн.
інфляційних (за періоди
16.11.2013р.-24.07.2014р.); (розрахунок - а.с.17-19,
34-35).

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) зобов'язання
повинні виконуватися належним чином і
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечувати безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України
від 02.06.2005р. № 2633-IV "Про теплопостачання"
споживач повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

За ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Стаття 611 ЦК
України передбачає, що у разі порушення
зобов'язань настають правові наслідки,
встановлені договором або законом.

Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України № 686-ХІV
від 20.05.1999 року "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання при будинкових територій" (із
змінами і доповненнями) за несвоєчасні
розрахунки за спожиті комунальні
послуги сплачують пеню у розмірі 1% від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення, якщо інший розмір
пені не встановлено угодою сторін, але
не більше 100% загальної cyми боргу.

Згідно правової позиції Верховного
Суду України, викладеної у постанові
від 16 квітня 2013 р. у справі № 3-6гс13
(справа № 18/957/12) нормою частини 1 статті
1 Закону України "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне внесення плати за
спожиті комунальні послуги та
утримання прибудинкових територій"
встановлено законну неустойку за
порушення грошового зобов'язання у
сфері відносин з надання
житлово-комунальних послуг - пеня в
розмірі 1,0 % за кожний день прострочки
платежу, але не більше 100 % боргу.
Кредитор має право на стягнення цієї
законної неустойки у тому числі й за
відсутності у договорі умови про
неустойку.

Відповідно до п. 11.3 Договору (в редакції
Додаткової угоди № 5 від 10 жовтня 2011р.)
у випадку несплати у вказані в договорі
строки застосовується пеня в розмірі 1,0
% за кожен день прострочення платежу,
але не більше 100% боргу згідно Закону
України "Про відповідальність
суб'єктів підприємницької діяльності
за несвоєчасне винесення плати за
спожиті комунальні послуги" № 686-ХІ від
20.05.1999р., а також стягується 3 % річних та
інфляційні згідно зі ст. 625 ЦК України
(а.с.11).

При нарахуванні пені позивачем не
враховані наступні положення
законодавства.

За ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній
день строку припадає на вихідний,
святковий або інший неробочий день, що
визначений відповідно до закону у
місці вчинення певної дії, днем
закінчення строку є перший за ним
робочий день.

Оскільки визначений договором строк
оплати за теплову енергію, поставлену у
листопаді 2013р., закінчується 14.12.2013р.,
який є суботою, то останнім днем строку
платежу є 16.12.2013р.р., а прострочення
зобов'язання починається 17.12.2013р.

З огляду на викладене, належна до
стягнення сума пені становить 4401,06 грн.
(у тому числі: за період 16.11.2013р. - 02.03.2014р.
за зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в жовтні 2013р., за
період 17.12.2013р. - 02.03.2014р. за
зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в листопаді 2013р.,
за період 16.01.2013р. - 02.03.2014р. за
зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в грудні 2013р., за
період 16.02.2014р. - 02.03.2014р. за
зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в січні 2014р., за
період 16.03.2014р. - 08.07.2014р. та
09.07.2014р.-24.07.2014р. за зобов'язаннями з
оплати теплової енергії поставленої в
лютому 2014р., за період 16.04.2014р. - 08.07.2014р.
за зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в березні 2014р., за
період 16.05.2013р. - 24.07.2014р. за
зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в травні 2014р.).
Розрахунок суду залучено до справи.

За платіжним дорученням від 25.07.2014р.
відповідач сплатив частину пені в
розмірі 616,56 грн., що підтверджується
випискою банку за рахунку від 25.07.2014р.,
рахунком позивача № АВ-6244 від 28.04.2014р.,
поясненнями позивача від 19.11.2014р. (а.с.15,
38, 29).

Отже, належна до стягнення сума пені
становить 3784,50 грн. В цій частині
позовні вимоги підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення
пені слід відхилити як необґрунтовані.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

При обчисленні річних позивачем також
не враховано, що згідно ч. 5 ст. 254 ЦК
України за теплову енергію, поставлену
у листопаді 2013р., прострочення
зобов'язання починається 17.12.2013р.

З огляду на викладене, належний до
стягнення розмір 3 % річних становить
38,02 грн. (у тому числі: за період 16.11.2013р. -
02.03.2014р. за зобов'язаннями з оплати
теплової енергії поставленої в жовтні
2013р., за період 17.12.2013р. - 02.03.2014р. за
зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в листопаді 2013р.,
за період 16.01.2013р. - 02.03.2014р. за
зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в грудні 2013р., за
період 16.02.2014р. - 02.03.2014р. за
зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в січні 2014р., за
період 16.03.2014р. - 08.07.2014р. та
09.07.2014р.-24.07.2014р. за зобов'язаннями з
оплати теплової енергії поставленої в
лютому 2014р., за період 16.04.2014р. - 08.07.2014р.
за зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в березні 2014р., за
період 16.05.2013р. - 24.07.2014р. за
зобов'язаннями з оплати теплової
енергії поставленої в травні 2014р.).
Розрахунок суду залучено до справи.

За платіжним дорученням від 25.07.2014р.
відповідач сплатив частину 3% річних в
розмірі 5,07 грн.

Отже, належна до стягнення сума 3 %
річних становить 32,95 грн. в цій частині
позовні вимоги підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення 3 %
річних слід відхилити як
необґрунтовані.

Клопотання позивача про припинення
провадження у справі в частині
сплачених відповідачем сум пені та 3%
річних, судом відхиляється, оскільки
сплата відповідачем вказаних сум була
проведена до подачі даного позову, отже
в цій частині права позивача не були
порушені.

В п. 4.4 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» роз'яснено, що
припинення провадження у справі на
підставі п.1-1 ст.80 ГПК можливе в разі,
коли предмет спору існував на момент
виникнення останнього та припинив
існування в процесі розгляду справи.
Якщо ж він був відсутній і до порушення
провадження у справі, то зазначена
обставина тягне за собою відмову в
позові, а не припинення провадження у
справі.

Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України
позивачем заявлено до стягнення 250,86
грн. інфляційних.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» роз'яснено, що
індекс інфляції - це показник, що
характеризує динаміку загального
рівня цін на товари та послуги, які
купуються населенням для
невиробничого споживання, і його
найменший період визначення складає
місяць. Розмір боргу з урахуванням
індексу інфляції визначається
виходячи з суми боргу, що існувала на
останній день місяця, в якому платіж
мав бути здійснений, помноженої на
індекс інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція).

При обчисленні інфляційних позивачем
помилково було помилково їх нараховано
за жовтень та листопад 2013р., в той час як
прострочення з оплати виникло з
16.11.2013р., та не вірно враховано
показники інфляції у січні 2014р.

Після проведення перевірки розрахунку
судом встановлено, що сума інфляційних
складає 167,28 грн. за період 01.12.2013р. -
30.06.2014р. (розрахунок суду залучено до
справи). В цій частині позовні вимоги є
правомірними та підлягають
задоволенню. В іншій частині вимоги про
стягнення інфляційних слід відхилити
за їх безпідставністю.

Судові витрати по справі згідно ч.2 ст. 49
ГПК України покладаються на
відповідача.

В разі добровільного виконання рішення
суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю кредитно-фінансова,
торгівельна компанія "Спільне
Українсько-Британське підприємство
"Єврокрим" (с. Зубівка, Миргородський
район, Полтавська область, 37660;
ідентифікаційний код 14274847) на користь
Полтавського обласного комунального
виробничого підприємства теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" (м.
Полтава, вул. Комарова, 2а,
ідентифікаційний код 03338030) 3784грн. 50 коп.
пені, 167грн. 28 коп. інфляційних, 32грн. 95
коп. річних, 1827грн. 00 коп. витрат зі
сплати судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано:
26.11.2014р.

Суддя
Безрук Т. М.