КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2014 р. Справа№ 910/16501/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Алданової С.О.

Дикунської С.Я.

за участю представників:

Від позивача: представник Литвиненко
Т.М. - за довіреністю.

Від відповідача: представник Солодкий
Р.М. - за довіреністю.

Від третьої особи: представник
Коваленко О.М. - за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги
Київського національного університету
імені Тараса Шевченка та Державної
фінансової інспекції України

на рішення Господарського суду м.
Києва від 15.10.2014 року

у справі №910/16501/14 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Київського національного
університету імені Тараса Шевченка

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма" Володар-Роз"

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача, - Державна фінансова
інспекція України

про стягнення 104 495,57 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Київський
національний університет імені Тараса
Шевченка звернувся до Господарського
суду м. Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фірма"
Володар-Роз" про стягнення 104 495,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що за результатами
проведеної ревізії у 2014 році Державною
фінансовою інспекцією України було
встановлено факт завищення обсягу та
вартості послуг з видалення твердих
відходів, що були надані відповідачем
за актом № 059/54 від 14.05.2012 року, у зв'язку
з чим позивачу було завдано збитки у
вигляді зайво оплачених коштів на суму
104 495,57 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 11.08.2014 року залучено до участі у
даній справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача, -
Державну фінансову інспекцію України.

Рішенням господарського суду м. Києва
від 15.10.2014 року у справі № 910/16501/14 у
позові відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, Київський національний
університет імені Тараса Шевченка
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить оскаржуване рішення скасувати
та прийняти нове, яким позов
задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги апелянт посилається на ті самі
підстави, що й у позовній заяві.

Крім того, не погоджуючись із прийнятим
рішенням суду, з апеляційною скаргою
звернулася Державна фінансова
інспекція України, обґрунтовуючи
вимоги апеляційної скарги тими самими
доводами, що й позивач.

Розглянувши доводи апеляційних скарг,
дослідивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників
учасників процесу, судова колегія
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.04.2012 року між Київським національним
університетом імені Тараса Шевченка
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Володар-Роз"
(виконавець) було укладено Договір №
059/54 про закупівлю послуг за державні
кошти (договір), за умовами якого
виконавець зобов'язується у 2012 році
надати замовникові послуги з видалення
твердих відходів, а замовник - прийняти
і оплатити їх. Склад, обсяг, графік
надання послуг, дислокація контейнерів
та вартість послуг зазначені в довідці
дислокації та довідці-дислокації з
видалення великогабаритних відходів,
що є невід'ємними частинами цього
договору.

Відповідно до п. 3.1 договору його ціна
становить 1 085 589,08 грн.

Розділом 4 договору сторони погодили
наступний порядок здійснення оплати:
розрахунок здійснюється в
національній валюті на підставі актів
здачі-приймання наданих послуг з
можливістю відтермінування платежу до
60 банківських днів з дати підписання
сторонами акту здачі-приймання наданих
послуг за умови наявності відповідних
бюджетних асигнувань та в їх межах.

Згідно з п. 4.2 договору оплата наданих
послуг може здійснюватись поетапно на
підставі актів здачі-приймання наданих
послуг за фактом надання частини від
загального обсягу послуг.

У п. 5.1 договору сторони встановили, що
термін надання послуг за цим договором
з дати підписання договору до 31.12.2012
року.

Як передбачено п.п. 5.7, 5.8 договору,
здача-приймання наданих послуг
здійснюється сторонами за актом
здачі-приймання наданих послуг
протягом 3-х днів з моменту
повідомлення замовника про 100%
готовність їх до приймання. Акт
здачі-приймання наданих послуг
підписується повноважними
представниками сторін.

Як передбачено ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з
положеннями ст. 526 ЦК України.

За приписами ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, у
Акті № 4-059/54 виконаних робіт від 14.05.2014
року, який підписано та скріплено
печатками позивача та відповідача без
зауважень, сторони погодили, що
протягом квітня 2012 року було вивезено
накопичених замовником твердих
побутових відходів в обсязі 3175,7 куб.м.
та великогабаритних відходів 375 куб.м.
на загальну суму 171 699,73 грн.

Крім того, в акті зазначено, що замовник
претензій по об'єму, якості та строкам
виконання робіт (надання послуг) не має.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору позивач 21.05.2012
року здійснив оплату за надані
відповідачем послуги за актом № 4-059/54
від 14.05.2012 року у розмірі 171 699,73 грн. (а.с.
28).

Спір у даній справі виник внаслідок
того, що Актом від 14.04.2014 року № 03.21/60
ревізії фінансово-господарської
діяльності Київського національного
університету імені Тараса Шевченка за
2011-2013 роки та завершений місяць 2014 року,
що була проведена Державною фінансовою
інспекцією України встановлено, що в
акті виконаних робіт № 4-059/54 б/д, що
підписаний з боку позивача першим
проректором Закусило O.K., а з боку
відповідача - старшим менеджером Турло
О.Ю., зазначено про вивіз у квітні 2012
року ТПВ обсягом 3 175,7 куб, м (2 887
контейнерів) та ВГВ - 375 куб. м на
загальну суму 171 699,73 грн. (з ПДВ)
(враховуючи встановлену вартість за 1
куб. м. ТПВ на суму 141 699,73 грн. та ВГВ - на
З0 000,0 грн.) згідно з укладеним договором
від 18.04.2012 № 059/54. Проте, відповідно до 5.1
договору від 18.04.2012 року № 059/54 термін
надання послуг за цим договором - з дати
підписання (18.04.2012) до 31.12.2012 року.

Пунктами 1.3, 6.3.2 та 6.3.3 вказаного
договору та додатку № 1 "Довідка -
дислокація по вивозу ТПВ" до нього
встановлено обсяг вивезення ТПВ з
18.04.2012 по 30.04.2012 року становить 833,8 куб. м
на суму 37 204,16 грн (з ПДВ).

Отже, позивач вважає, що до акту
виконаних робіт № 4-059/54 б/д зайво
включено послуги з вивезення ТПВ за
квітень 2012 року обсягом 2 341,9 куб.м на
суму 104 495,57 грн., у зв'язку з чим позивачу
було завдано збитків у вигляді зайво
сплачених коштів на суму 104 495,57 грн.

За приписами ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому в силу частини другої цієї статті
зазначені положення застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

У Постанові Верховного Суду України
від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012 викладено
правову позицію, згідно з якою аналіз
ст. 1212 ЦК України дає підстави для
висновку, що цей вид позадоговірних
зобов'язань породжують такі юридичні
факти: 1) набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи; 2)
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, кошти, які позивач просить
стягнути з відповідача, отримані
останнім від позивача як оплата
наданих за договором послуг, а отже, за
наявності правової підстави, що
унеможливлює їх повернення як
безпідставно отриманих відповідно до
ст.1212 ЦК України.

Аналогічної позиції дотримується
Верховний Суд України в Постанові
Верховного Суду України від 22.01.2013р. у
справі №5006/18/13/2012 та Вищий
господарський суд України в Постановах
Вищого господарського суду України від
16.10.13р. у справі №909/259/13-г, від 13.02.13р. у
справі №5028/3/26/2012, від 17.04.13р. у справі
№5005/3943/2011.

Судом першої інстанції вірно
встановлено той факт, що виявлені
контролюючим органом порушення не
впливають на умови укладеного між
сторонами договору і не можуть їх
змінювати.

Отже, встановлене Державною фінансовою
інспекцією України під час проведення
ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача безпідставне
включення до акту № 4-059/54 від 14.05.12
послуг з вивезення ТПВ за квітень 2012
року обсягом 2341,9 куб.м. на суму 104 495,57
грн. може бути підставою для
притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому чинним
законодавством порядку.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий господарський суд України у
постанові від 10.07.2013 року у справі
№910/2210/13.

Наведена правова позиція відображена й
у постанові Верховного Суду України
від 22.01.2013 № 3-69гс 12, яка згідно з
приписами статті 111-28 ГПК України є
обов'язковою для всіх судів України.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції
стосовно того, що саме недоліки в
організації роботи позивача та його
службових осіб призвели до відсутності
контролю за обсягами наданих послуг з
боку позивача, в той же час позивачем не
вказано, які норми права порушені
відповідачем.

Враховуючи встановлені вище обставини,
судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що правові підстави для задоволення
позовних вимог відсутні та в позові
належить відмовити за
необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Апелянтами належними та допустимими
доказами не спростовані встановлені
вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова
колегія вважає, що місцевим
господарським судом повно і всебічно
з'ясовані всі обставини справи та
надано їм належну правову оцінку,
рішення місцевого господарського суду
відповідає чинному законодавству та
матеріалам справи; колегія не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування чи зміни
оскаржуваного рішення.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Київського
національного університету імені
Тараса Шевченка та Державної
фінансової інспекції України на
рішення Господарського суду м. Києва
від 15.10.2014 року залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва
від 15.10.2014 року у справі № 910/16501/14 - без
змін.

3. Матеріали справи № 910/16501/14 повернути
до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
Н.М. Коршун

Судді
С.О. Алданова

С.Я. Дикунська