ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 року
Справа № 915/1630/14

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської
області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю представника позивача -
Дяченко В.С. дов. №09-01/22 від 21.03.2014

за участю представника відповідача -
Колеснікова Н.Д. голова правління

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу,

За позовом: Публічного акціонерного
товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" 54020, м. Миколаїв,
вул. Каботажний узвіз, 18

До відповідача: Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Юність", 54002, м. Миколаїв, вул.
Скороходова, 58 - б, кв. 34

про: стягнення 46 791,87 грн.

встановив:

Публічне акціонерне товариство
"Миколаївська теплоелектроцентраль"
звернулось до господарського суду з
позовними вимогами (заява про
зменшення позовних вимог № 1865-ю від
13.11.2014 року) про стягнення з Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Юність" боргу за спожиту
теплову енергію в сумі 31442,00 грн.,
інфляційних втрат в розмірі 5 112,76 грн., 3%
річних в розмірі 932,20 грн., пені в
розмірі 4 604,91 грн.

Відповідач 17.11.2014 року надав до
суду заяву в якій просить суд зменшити
розмір штрафних санкцій та розстрочити
виконання рішення суду у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем. В
обґрунтування посилається на те, що
ОСББ «Юність» з 2012 року проводило
роботи, пов'язані з реконструкцією та
капітальним ремонтом теплової мережі
на що ОСББ «Юність за період з 2012 року
по 2014 рік витратило близько 56 312,66 грн. в
підтвердження чого надає кошториси та
рахунки. Також, вказує, що за період з 2010
- 2014 року вартість 1Гкал зросла з 268,87
грн. до 343,97 грн., вартість 1 тони
теплоносія за період 2011 - 2014 рр. з 35.46
грн. до 40,63 грн., в підтвердження чого
надає повідомлення ПАТ "Миколаївська
теплоелектроцентраль". У наданій заяві,
зазначає, що у зв'язку із зростанням
тарифу більша частина мешканців ОСББ
«Юність» не здібна в повній мірі
сплачувати комунальні платежі.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
суд прийшов до висновку про
задоволення зменшенних позовних вимог
з огляду на наступне:

01 грудня 2011 року між ВАТ
"Миколаївська теплоелектроцентраль"
правонаступником якого є ПАТ
"Миколаївська теплоелектроцентраль"
та Об'єднанням співвласників
багатоквартирного будинку "Юність"
було укладено договір № 2130 про
постачання теплової енергії в гарячій
воді (Далі - Договір), за умовами
вказаного Договору енергопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати споживачу теплову енергію в
гарячій воді в потрібних йому обсягах,
а споживач зобов'язується оплачувати
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором (п. 1
Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору теплова
енергія постачається відповідачеві в
обсягах згідно з додатком 1 до цього
Договору у вигляді гарячої води на такі
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гаряче
водопостачання - протягом року;
технологічні потреби; кондиціювання
повітря.

Пунктом 5.7 Договору, передбачено,
що споживачу щомісяця направляється
акт приймання - передачі теплової
енергії в гарячій воді за формою
додатку № 4 (Акт прийому - передачі
теплової енергії у гарячій воді) за
попередній місяць. Споживач
зобов'язаний протягом п'яти
календарних днів підписати зазначений
акт і один екземпляр направити на
адресу Енергопостачальної
організації. У випадку відсутності
протягом п'яти днів мотивованого
відмовлення від підписання або
неповернення підписаного екземпляра
Енергопостачальній організації, акт
приймання - передачі теплової енергії в
гарячій воді вважається прийнятим
споживачем і кількість спожитої
теплової енергії визнаною по
розрахунках Енергопостачальної
організації.

У відповідності до п. 6.2 Договору
розрахунковим періодом є календарний
місяць. Споживач за 20 днів до початку
розрахункового періоду сплачує
Енергопостачальній організації
вартість зазначеної в Договорі
кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період,
з урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок місяця (п. 6.3
Договору).

Пунктом 6.5 Договору передбачено,
споживачі, що не мають приладів обліку,
кількість фактично спожитої теплової
енергії визначають згідно з
договірними навантаженнями з
урахуванням середньомісячної
фактичної температури теплоносія від
теплових джерел Енергопостачальної
організації та кількості годин (діб)
роботи теплоспоживального обладнання
споживача в розрахунковому періоді.
Різниця між заявленою та фактично
спожитою тепловою енергією
сплачується не пізніше 15-го числа,
наступного за розрахунковим.

Позивач, на виконання
зобов'язань за Договором поставив
відповідачеві теплову енергію в
гарячій воді в період з листопада 2013
року по березень 2014 року на загальну
суму 77 377,49 грн., що підтверджується
нарядом на підключення від 28.10.2013 року
(а.с. 17), актами прийому передачі
теплової енергії (а.с. 62-66) які є
прийнятими, як то визначено п. 5.7
Договору, рахунками за вищевказаний
період (а.с. 67 - 71) та реєстрами про
вручення рахунків та актів
прийому-передачі теплової енергії. (а.с.
72-76).

Позивач в позовній заяві та заяві
про зменшення позовних вимог, зазначає
що відповідач вимоги Договору в
повному обсязі не виконав, оплату за
поставлену теплову енергію в строк
встановлений у Договорі здійснив
частково перерахувавши на рахунок
позивача 41 235,49 грн. та під час розгляду
справи у суді платіжними дорученнями
від 28.10.2014р. № 9, від 07.11.20414р. № 10, від
10.11.2014 р. № 14, від 17.11.2014р. № 20
перерахував заборгованість в сумі 4700,00
грн., тобто на загальну суму 45935,49 грн. ( 41
235,49 грн. + 4700,00 грн.)

Таким чином розмір заборгованості
відповідача за поставлену теплову
енергію по Договору становить 31 442,00
грн. (77 377,49 грн. - 45 935,49 грн.).

З метою отримання грошових коштів
за поставлену теплову енергію, позивач
направив на адресу відповідача
претензію № 191-Ю від 25.03.2014 з вимогою
погасити заборгованість. У наданій
відповіді на претензію відповідач
просив позивача надати можливість
погасити заборгованість на протязі 2
років починаючи з липня 2014 року рівними
частками до 20 числа кожного місяця.

Позивач листом № 10 -01/1412 від
08.07.2014 відмовив відповідачу у
реструктуризації боргу на 2 роки у
зв'язку з важким матеріальним
становищем і необхідністю своєчасного
погашення заборгованості за спожитий
газ.

Позивач зазначає, що відповідач
вимоги Договору не виконав, повну
оплату за поставлену теплову енергію у
строк встановлений Договором не
здійснив, що і зумовило позивача
звернутись до суду з позовом про
стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Так, вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 31 442,00 грн. за
поставлену теплову енергію в період з
листопада 2013 року по березень 2014 року є
обґрунтованими відповідно до вимог
Закону та Договору та підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушеннями умов,
зазначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Пунктом 7.2.3 Договору сторони
передбачили, що відповідач несе
відповідальність за несвоєчасне
виконання розрахунків за теплову
енергію - пеня, яка обчислюється від
суми прострочення платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діє в період, за який
нараховується пеня відповідно до
Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-ВР.

Позивач в позовній заяві та заяві
про зменшення позовних вимог зазначає,
що відповідач неналежним чином
виконував умови Договору, а саме не
сплачував рахунки по оплаті за
отриману теплову енергію. Позивачем
згідно наданого до суду розрахунку, за
період з 11.11.2013 року по 11.09.2014 року з
урахуванням ч.6 ст. 232 ГК України та у
відповідності до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», була
нарахована пеня в розмірі 4 604,91 грн.

Відповідач у наданій заяві просить
суд зменшити розмір пені у зв'язку із
скрутним матеріальним становищем, у
зв'язку з цим слід зазначити наступне:

Право суду, приймаючи рішення,
зменшувати у виняткових випадках
розмір штрафу, який підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання,
передбачене пунктом 3 статті 83
Господарського процесуального кодексу
України. При цьому, вказана
процесуальна норма застосовується
виключно у сукупності з нормами права
матеріального, які передбачають
можливість зменшення розміру пені, а
саме частиною 3 статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 233
Господарського кодексу України. За
приписами статті 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій. Частиною 3 статті 551
Цивільного кодексу України унормовано,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. Отже, вирішуючи
питання про зменшення розміру пені, яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання господарський
суд об'єктивно оцінює, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, котрі заслуговують
на увагу, ступеню виконання
зобов'язання, причини неналежного
виконання або невиконання
зобов'язання, незначний період
прострочення виконання, наслідків
порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки таким наслідкам, поведінки
винної сторони, зокрема вжиття чи
невжиття нею заходів до виконання
зобов'язання, негайне добровільне
усунення нею порушення та його
наслідків тощо. При цьому наявність
обставин, що мають істотне значення,
при застосуванні зазначених правових
норм, вирішується на підставі оцінки
судом усіх матеріалів справи.

Підпунктом 3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" визначено, що
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи відсутність
негативних наслідків, викликаних
простроченням виконання зобов'язання,
та беручи до уваги не значний період
прострочення відповідачем оплати
отриманої теплової енергії, та
оскільки в матеріалах справи відсутні
докази понесення іншими особами
збитків, внаслідок порушення
відповідачем свого зобов'язання з
оплати вартості отриманої за Договором
теплової енергії, та відсутні докази
понесення позивачем значних
негативних наслідків внаслідок
порушення відповідачем свого
зобов'язання з оплати вартості
отриманої за Договором теплової
енергії, то суд вважає за можливе
зменшити розмір пені яка підлягає
стягненню з відповідача до 100,00 грн.

Статтею 625 ЦК України визначено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання за вимогою
кредитора, зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення.

Позивач згідно наданого
розрахунку нарахував та просить суд
стягнути з відповідача 3% річних за
період з 11.11.2013 року по 24.09.2014 року в сумі
932,20 грн. та інфляційні втрати за період
з грудня 2013 року по серпень 2014 року в
розмірі 5112,76 грн., розмір яких є
обґрунтованим відповідно до вимог
Закону та підлягає задоволенню.

В судових засіданнях відповідач
позовні вимоги визнав у повному обсязі.
У наданій заяві просить суд
розстрочити виконання рішення суду, у
зв'язку із скрутним матеріальним
станом.

У відповідності до вимог п. 6 ч. 1
ст. 83 ГПК України, - господарський суд,
приймаючи рішення, має право
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Згідно положень п. 7.2 Постанови Пленуму
Вищого Господарського Суду України
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» № 9 від 17.10.2012 року, -
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Позивач в судовому засіданні
17.11.2014 року проти розстрочення
виконання рішення суду заперечує
посилається на тяжкий матеріальний
стан підприємства. .

Враховуючи матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан та ту
обставину що відповідач не уникає від
сплати заборгованості а навпаки шукає
шляхи для розрахунку з позивачем. Суд
вважає за можливе розстрочити
виконання рішення суду у сумі 37 586,96 грн.
(31442,00 грн. + 5112,76 грн. + 932,20 грн. +100,00 грн.)
на 10 місяці, без врахування судового
збору в розмірі 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 44, 49, 77, 82, 82-1, 83, 84,
85 ГПК України, господарський суд, -

В И Р І
Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Юність"

( 54002, м. Миколаїв, вул. Скороходова, 58 - б,
кв. 34, р/р 4356 в ПАТ «ПІБ», МФО 326438,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв,
вул. Каботажний узвіз, 18, , р/р 11 в МОУ АТ «Ощадний банк
України», МФО 326461) боргу за спожиту
теплову енергію в сумі 31 442,00 грн.,
інфляційних втрат в розмірі 5 112,76 грн., 3%
річних в розмірі 932,20 грн., пені в
розмірі 100,00 грн. та 1827,00 грн. судового
збору.

3. Надати розстрочку виконання
рішення господарського суду
Миколаївської області від 17.11.2014 року
по стягненню заборгованості з
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Юність" (
54002, м. Миколаїв, вул. Скороходова, 58 - б,
кв. 34, р/р 4356 в ПАТ «ПІБ», МФО 326438,
) на користь Публічного
акціонерного товариства "Миколаївська
теплоелектроцентраль" (54020, м. Миколаїв,
вул. Каботажний узвіз, 18, , р/р 11 в МОУ АТ «Ощадний банк
України», МФО 326461) у сумі 37 586,96 грн. на 10
місяців за наступним графіком:

1. до 30.11.2014 року - 3 758,69 грн.;

2. до 31.12.2014 року - 3 758,69 грн.;

3. до 31.01.2015 року - 3 758,69 грн.;

4. до 28.02.2015 року - 3 758,69 грн.;

5. до 31.03.2015 року - 3 758,69 грн.;

6. до 30.04.2015 року - 3 758,69 грн.;

7. до 31.05.2015 року - 3 758,69 грн.;

8. до 30.06.2015 року - 3 758,69 грн.;

9. до 31.07.2015 року - 3 758,69 грн.;

10. до 31.08.2015 року - 3 758,75 грн.;

Повний текст рішення
складено 19.11.2014 року.

Суддя
Н.О. Семенчук