ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 909/1522/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого судді
Юрченка Я.О.

суддів
Зварич О.В.

Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання
Бараняк Н.Я.

за участю представників:

від позивача: не з'явились (належно
повідомлений);

від відповідача: не з'явились (належно
повідомлений);

від третьої особи: Богославець В.М. -
представник (довіреність в матеріалах
справи);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
приватного підприємства "Галицькі
аграрні інвестиції", б/н від 07.10.2014р.

на рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.09.2014р.
(суддя Шіляк М.А.)

у справі № 909/1522/13

за позовом: приватного підприємства
"Галицькі аграрні інвестиції", м. Галич
Івано-Франківської області

до відповідача: Дубовецької сільської
ради Галицького району
Івано-Франківської області, с. Дубівці

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: товариства з
обмеженою відповідальністю "Галицька
аграрна компанія", м. Івано-Франківськ

про визнання незаконним та скасування
рішення Дубовецької сільської ради
Галицького району Івано-Франківської
області.

Приватне підприємство "Галицькі
аграрні інвестиції" звернулося до
Господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Дубовецької сільської ради
Галицького району Івано-Франківської
області, за участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю "Галицька аграрна
компанія" про визнання незаконним та
скасування рішення Дубовецької
сільської ради Галицького району
Івано-Франківської області.

Рішенням Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.09.2014р.
у справі № 909/1522/13 в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване зокрема тим, що Позивачем не
надано доказів того, що право
користування земельною ділянкою
сільськогосподарського призначення
площею 141,5 га, яка складається із
невитребуваних паїв, знаходиться за
межами населених пунктів в
адміністративних межах Дубовецької
сільської ради Галицького району
Івано-Франківської було зареєстроване
за ним у Державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно, а також не
надано доказів, із якими Закон України
"Про оренду землі" пов'язує поновлення
договору оренди землі
(лист-повідомлення орендаря із
проектом додаткової угоди, рішення
відповідача про поновлення договору
оренди землі). Однак, матеріалами
справи підтверджуються, що позивача
було письмово повідомлено про
заперечення у поновленні договору
оренди землі.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач - ПП "Галицькі
аграрні інвестиції" звернулось до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.09.2014р.,
мотивуючи свої доводи порушенням
місцевим господарським судом норм
процесуального та матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що до
спірних правовідносин ЗУ «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» не підлягає
застосуванню, а підлягають
застосуванню положення порядку
здійснення державної реєстрації
договорів оренди земельних часток
(паїв) встановлений постановою КМУ № 119
від 24.01.2000р. «Про затвердження Порядку
реєстрації договорів оренди земельної
частки (паю)», відтак сторонами
договору дотримано встановлений
законодавством порядок реєстрації
договору.

Також зазначає, що відмову від
пролонгації договору відповідачем
було направлено позивачу лише 2 січня
2014 року та отримано ним через декілька
днів після закінчення строку,
встановленого законодавством для
направлення такого повідомлення.

Крім того, вказує, що місцевий
господарський суд безпідставно не
зупинив провадження у даній справі до
вирішення справи № 909/128/14 Вищим
господарським судом України, якою
переглядається постанова Львівського
апеляційного господарського суду, в
якій встановлено, що договір оренди
землі № 1 від 02.01.2013р. не пройшов
державної реєстрації, а відтак, є
неукладеним і відповідно не створив
прав та обов'язків для сторін, є таким
що не створює (не надає) переважного
права під час визначення орендаря,
оскільки така не набрала законної сили.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 27.10.14
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, розгляд справи призначено
на 18.11.14.

18 листопада 2014 року третя особа,
скориставшись своїм правом,
передбаченим ст. 96 ГПК України, подала
відзив на апеляційну скаргу, в якому
просить залишити рішення
Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.09.14 у
справі № 909/1522/13 без змін з підстав його
обгрунтованості, а апеляційну скаргу -
без задоволення.

В судове засідання сторони явку
повноважних представників не
забезпечили, причини неявки суду не
повідомили, хоча про дату, час та місце
розгляду дано справи були повідомлені
належним чином.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача в
судовому засіданні заперечив проти
доводів, викладених в апеляційній
скарзі просив залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, апеляційну скаргу без
задоволення.

Оскільки явка сторін обов'язковою не
визнавалась, враховуючи те, що сторін
не було позбавлено конституційного
права на захист охоронюваних законом
інтересів, судова колегія дійшла
висновку про можливість розгляду
справи у відсутності представників
сторін.

Розглянувши матеріали апеляційної
скарги, відзиву на неї, вивчивши
матеріали справи, наявні в ній докази,
заслухавши пояснення представника
третьої особи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а рішення
Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.09.2014р.
у справі № 909/1522/13 - залишити без змін,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
2 січня 2013 року Дубовецькою сільською
радою (далі - Орендодавець) та Приватним
підприємством "Галицькі аграрні
інвестиції" (далі - Орендар) укладено
Договір оренди землі, який
зареєстровано у Дубовецькій сільській
раді від 02.01.2013 р. за № 1 (далі - Договір).

Відповідно до п.п. 1-2 договору Орендар
(позивач) приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
(невитребуваний пай)
сільськогосподарського призначення,
яка знаходиться за межами пунктів в
адміністративних межах Дубовецької
сільської ради Галицького району
Івано-Франківської області. В оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 141,5 га.

Нормативно грошова оцінка земельної
ділянки становить: 8925,53 грн. за 1 га (п. 5
договору).

Пунктом 10 договору передбачено, що
річна орендна плата в розмірі 6
відсотка від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки становить
69462,94 грн. на дату укладення цього
договору та вноситься орендарем у
грошовій формі рівними частинами
щомісячно протягом року (6314,81
помісячно).

Строк дії договору - 11 місяців з дати
укладення, тобто до 02.12.2013р. У разі якщо
орендар продовжує користуватись
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди, то за
відсутності письмових заперечень
орендодавця протягом одного місяця
після закінчення строку договору він
підлягає поновленню на той самий строк
і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Письмове
заперечення здійснюється
листом-повідомленням (п. 8 договору).

Дія договору припиняється у разі,
закінчення строку на який його було
укладено; придбання орендарем
земельної ділянки у власність; викупу
земельної ділянки для суспільних
потреб або примусового відчуження
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності в порядку, встановленому
законом; ліквідації юридичної
особи-орендаря (п. 35 договору).

Предмет оренди на підставі Акту про
передачу та прийом земельної ділянки
був переданий позивачу, і прийнятий
останнім 24.03.11 в день укладення
договору. Акт про передачу та прийом
земельної ділянки підписаний
уповноваженими представниками сторін
та скріплений печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підтвердження належного виконання
зобов'язань за договором в частині
сплати орендної плати, позивачем
додані копії платіжних доручень від
лютого по грудень 2013 року.

Також матеріали справи містять копії
протоколів двадцять першої сесії
Дубовецької сільської ради № 1 від
28.10.2013 р. та № 2 від 01.11.2013 р., а також акт
земельної комісії Дубовецької
сільської ради від 30.10.2013 р., з яких
вбачається, що скаржник товарного
сільськогосподарського виробництва на
земельній ділянці, що складається із
невитребуваних земельних паїв біля
села Дубівці Галицького району
Івано-Франківської області не вів,
земельну ділянку не обробляв,
сільськогосподарських культур на ній
не вирощував.

1 листопада 2013 року двадцять першою
сесією шостого скликання Дубовецької
сільської ради Галицького району
Івано-Франківської області ухвалено
рішення "Про передачу в оренду земель
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва",
яким погоджено передачу
невитребуваних земельних часток (паїв)
загальною площею 177, 713 га до часу їх
витребування в оренду Товариством з
обмеженою відповідальністю "Галицька
аграрна компанія" для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

31 грудня 2013 року Дубовецька сільська
рада надіслала позивачу
лист-повідомлення № 175 про заперечення
у поновленні договору оренди землі № 1
від 02.01.2013 р. Матеріали справи містять
докази такого надсилання, а саме
належним чином засвідчені копії опису
вкладення у цінний лист та фіскального
чеку. Відтак, твердження скаржника, що
відповідачем надіслано вищевказаний
лист 02.01.2014р. є безпідставними та
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Судова колегія зазначає, що ухвалення
вищевказаного рішення сільською радою
до надіслання листа-повідомлення про
заперечення у поновленні строку дії
договору оренди землі та до закінчення
дії строку договору не свідчить про
його незаконність, оскільки орендою є
засноване саме на договорі строкове
платне володіння і користування
майном.

За змістом договір оренди землі №1 від
02.01.2013 р. складений на основі Типового
договору оренди землі, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.03.2004 р. № 220.

Виходячи із правових положень Закону
України "Про порядок виділення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок
власникам часток (паїв)", постанови
Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 р.
№ 122 "Про організацію робіт та методику
розподілу земельних ділянок між
власниками земельних часток (паїв)"
земельною часткою (паєм) є умовна
частка сільськогосподарських угідь,
яка не має чітко визначених меж та
розміру у фізичних гектарах, переданих
у колективну власність особам (КСП, СК,
СВАТ), розмір якої визначався як
середній по господарству в умовних
кадастрових гектарах.

Відтак, позивач отримав у користування
конкретну земельну ділянку, а не умовну
частку сільськогосподарських угідь,
яка має межі та розмір, тобто сторонами
було укладено договір оренди земельної
ділянки як індивідуально визначеного
нерухомого майна.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам часток (паїв)" нерозподілені
(невитребувані) земельні ділянки за
рішенням відповідної сільської,
селищної, міської ради чи районної
державної адміністрації можуть
передаватися в оренду для використання
за цільовим призначенням на строк до
моменту отримання їх власниками
державних актів на право власності на
земельну ділянку, про що зазначається у
договорі оренди земельної ділянки, а
власники земельних часток (паїв) чи їх
спадкоємці, які не взяли участь у
розподілі земельних ділянок,
повідомляються про результати
проведеного розподілу земельних
ділянок у письмовій формі, у разі якщо
відоме їх місцезнаходження. Наведена
правова норма, за твердженням Вищого
господарського суду України (постанова
№ 41/113 від 20.01.2010 р., постанова № 41/84 від
09.06.2010 р.) стосується земельних ділянок,
які вже виділені в натурі на підставі
розподілу земель колишніх
сільськогосподарських підприємств між
громадянами власниками сертифікатів
на земельні частки (паї), але ніяким
чином не стосується самих земельних
часток (паїв).

Відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" від
01.07.2004 р. державна реєстрація прав на
нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 р.
проводиться державним реєстратором
прав на нерухоме майно органу
державної реєстрації прав, а також
нотаріусами як спеціальними
суб'єктами, на яких покладаються
функції державного реєстратора прав на
нерухоме майно.

Згідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" державна
реєстрація прав є обов'язковою.
Інформація про права на нерухоме майно
та їх обтяження підлягає внесенню до
Державного реєстру прав.

Приписами ч. 3 ст. 3 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
визначено, що права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Статтею 125 Земельного кодексу України
(далі - ЗК України) та ч. 5 ст. 6 Закону
України "Про оренду землі" право оренди
земельної ділянки підлягає державній
реєстрації відповідно до закону. Право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (с. 126 ЗК України).

Відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень", Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2013 р. № 868, державна реєстрація
прав проводиться шляхом внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Судова колегія погоджується з
висновками місцевого господарського
суду, що позивачем не надано доказів
того, що право користування земельною
ділянкою сільськогосподарського
призначення площею 141,5 га, яка
складається із невитребуваних паїв,
знаходиться за межами населених
пунктів в адміністративних межах
Дубовецької сільської ради Галицького
району Івано-Франківської було
зареєстроване за ним у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2, 3 ЗУ «Про оренду
землі» орендар, який має намір
скористатись переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк, зобов'язаний повідомити
про це орендодавці до спливу строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до спливу строку
договору оренди землі. До
листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

Тобто, в силу імперативних норм закону,
на орендаря покладено обов'язок
повідомити орендодавця про намір
скористатись переважним правом на
укладення договору, однак матеріали
справи не містять такого волевиявлення
позивача. В той час, як докази відмови
від поновлення договору оренди землі,
наявні в матеріалах справи.

Разом із тим, позиція скаржника про
дотримання ним умов із якими норми
статті 33 ЗУ «Про оренду землі»
пов'язують поновлення договору оренди
землі, наявність у нього переважного
права на поновлення договору
суперечить позиції позивача про те, що
ним було укладено договір оренди
земельної частки (паю), оскільки ст. 33 ЗУ
«Про оренду землі» та переважне право
на укладення договору оренди землі
стосуються відносин оренди земельної
ділянки і не стосуються оренди
земельної частки (паю).

Щодо доводів скаржника про порушення
місцевим господарським судом норм
процесуального права, а саме ст. 79 ГПК
України, слід вказати, що провадження у
справі зупинялось до вирішення справи
№ 909/128/14, однак у зв'язку з набранням
законної сили постанови Львівського
апеляційного господарського суду від
24.07.2014р. місцевий господарський суд
правомірно відмовив в задоволенні
клопотання про зупинення провадження у
справі.

Крім того, слід зазначити, що
постановою Вищого господарського суду
України від 04.11.2014р. постанова
Львівського апеляційного
господарського суду від 24.07.2014р.
залишена без змін, касаційна скарга
приватного підприємства «Галицькі
аграрні інвестиції» без задоволення.

Інші заперечення скаржника, викладені
в апеляційній скарзі, судова колегія
вважає такими, що не спростовують
висновків місцевого суду та не
доводять їх помилковість, а тому не
можуть слугувати підставою для
скасування прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки скаржник, у встановленому
законом порядку, не подав належних та
допустимих доказів, які б з
достовірністю підтверджували доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та
обґрунтовували правомірність та
підставність заявленого позову,
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
докази в їх сукупності, судова колегія
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про те, що рішення Господарського суду
Івано-Франківської області відповідає
законодавству, матеріалам та дійсним
обставинам справи, а тому не вбачає
підстав його для зміни чи скасування.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Івано-Франківської області від 23.09.2014 у
справі № 909/1522/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в
апеляційному порядку покласти на
скаржника.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого
господарського суду.

Постанова підписана 24.11.2014

Головуючий суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Зварич О.В.

Суддя
Хабіб М.І.