ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2014 р.
Справа № 914/3535/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Козак І.Б.

при секретарі Фартушку Н.Б.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом: Прокурора
м.Борислава, в інтересах держави -
уповноваженого органу місцевого
самоврядування в особі Бориславської
міської ради Львівської області,
м.Борислав

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства «Укрнафта», м.
Київ

про: внесення змін до договору оренди
землі від 15 жовтня 2010 року №04.10.439.00149.

За участю представників:

Від прокурора: Леонтьєва Н. Т.
(посвідчення від 24.09.2012 року №005508);

Від позивача: Сащук М.М. - представник
(довіреність в матеріалах справи);

Від відповідача: Луканюк Н.П. -
представник (довіреність в матеріалах
справи).

Прокурору та сторонам роз'яснено права
та обов'язки, передбачені статтями 22 та
29 ГПК України, зокрема, підстави
відводу судді відповідно до статті 20
ГПК України. Заяв та клопотань про
відвід судді не подано. Прокурор та
представники сторін не наполягають на
фіксуванні судового процесу
технічними засобами (докази в
матеріалах справи).

Суть спору: розглядається справа за
позовом Прокурора м. Борислава, в
інтересах держави - уповноваженого
органу місцевого самоврядування в
особі Бориславської міської ради
Львівської області до Публічного
акціонерного товариства «Укрнафта»
про внесення змін до договору оренди
землі від 15 жовтня 2010 року №04.10.439.00149.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 06.10.2014 року
порушено провадження у справі та
розгляд справи призначено на 16.10.2014
року, про що прокурор та сторони були
належним чином повідомлені під
розписку: прокурор - 13.10.2014 року
рекомендованою поштою №82 7,
позивач - 13.10.2014 року рекомендованою
поштою №82 3, відповідач - 10.10.2014
року рекомендованою поштою №04 4
(оригінали повідомлень про вручення
поштових відправлень в матеріалах
справи).

Розгляд справи неодноразово
відкладався з підстав, викладених у
відповідних ухвалах суду у справі.

Розпорядженням від 29.10.2014 року №750
«Щодо призначення повторного
автоматичного розподілу справ», у
зв'язку із тимчасовою непрацездатністю
судді Долінської О.З., у відповідності
до п. 3.1.11., 3.3. Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду та Рішення зборів суддів
господарського суду Львівської
області від 27.06.2013 року, керівник
апарату господарського суду
Львівської області розпорядився
призначити повторний автоматичний
розподіл судової справи 914/3535/14.

На підставі даного розпорядження
здійснено повторний автоматичний
розподіл справ, в результаті чого
суддею, котра здійснюватиме розгляд
даної справи обрано Козак І.Б.

Прокурор в судове засідання 25.11.2014 року
з'явився, позовні вимоги підтримав
повністю з підстав, викладених у
позовній заяві.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав повністю з підстав,
викладених у позовній заяві, надав усні
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, подав клопотання
(вх. №50983/14 та №50984/14), у яких повідомляє
про відсутність обставин, передбачених
пунктом 2 частини першої статті 62 ГПК
України та просить суд долучити до
матеріалів справи документи згідно
переліку, проти позовних вимог
заперечив повністю з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву.

В ході розгляду справи встановлено.

Позивач: Бориславська міська рада
Львівської області є юридичною особою,
їй присвоєно код ЄДРЮО та ФОП 26181298,
знаходиться за адресою: 82300, Львівська
область, м. Борислав, вул. Шевченка, буд.
42, що підтверджується долученим до
матеріалів справи Витягом з ЄДРЮО та
ФОП від 12.09.2014 року №19284202 (докази в
матеріалах справи).

Відповідач: Публічне акціонерне
товариство «Укрнафта» є юридичною
особою, йому присвоєно код ЄДРЮО та ФОП
00135390, знаходиться за адресою: 04053, м.
Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5, що
підтверджується долученими до
матеріалів справи Витягом з ЄДРЮО та
ФОП від 12.09.2014 року №19284384 (докази в
матеріалах справи).

15.10.2010 року між Бориславською міською
радою Львівської області (надалі -
позивач, орендодавець) та Відкритим
акціонерним товариством «Укрнафта»
(станом на момент подання позову -
Публічним акціонерним товариством
«Укрнафта»), від імені якого діє
структурна одиниця нафтогазовидобувне
управління «Бориславнафтогаз» (надалі
- відповідач, орендар) укладено договір
оренди землі, який зареєстровано у
Бориславському міському відділі
Львівської регіональної філії «Центр
державного земельного кадастру» 24
грудня 2010 року за № 04.10.439.00149 (надалі -
договір), за умовами якого орендодавець
надав, а орендар прийняв у строкове
платне користування земельну ділянку
загальною площею 0,1044 гектара земель
промислового призначення, яка
знаходиться на території
Бориславської міської ради Львівської
області для обслуговування
свердловини №78 НГВУ
«Бориславнафтогаз» ВАТ «Укрнафта».

Відповідно до пункту 5 договору,
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки станом на час укладання
договору становила 45 904 грн. 35 коп.
Договір укладено терміном на двадцять
п'ять років (пункт 8 договору).

Пунктом 9 договору визначено, що на
момент укладання договору орендна
плата згідно рішення Бориславської
міської ради Львівської області від
06.03.2008 року №568 становить 3 відсотки від
нормативно-грошової оцінки і вноситься
орендарем у формі та розмірі 114 грн. 76
коп. щомісячними платежами на
розрахунковий рахунок 0012 УДК у
Львівській області, код ЗКПО 22402093, код
платежу 13560200, отримувач Бориславська
міська рада.

Актом приймання-передачі від 01.10.2010
року позивач передав, а орендар прийняв
у строкове платне користування
земельну ділянку загальною площею 0,1044
гектара земель промислового
призначення, яка знаходиться на
території Бориславської міської ради
Львівської області для обслуговування
свердловини №78 НГВУ
«Бориславнафтогаз» ВАТ «Укрнафта».
Вказаний Акт підписано повноважними
представниками та завірено відтисками
печаток юридичних осіб - сторін
договору (належним чином завірена
копія в матеріалах справи).

Рішенням 22 сесії шостого
демократичного скликання
Бориславської міської ради від 23.09.2011
року №373 «Про затвердження грошової
оцінки м. Борислава» затверджено та
введено в дію з 01.01.2012 року
нормативно-грошову оцінку земель м.
Борислава.

Рішенням 25 позачергової сесії шостого
демократичного скликання
Бориславської міської ради від 17.11.2012
року № 420 внесено доповнення до
Положення про порядок визначення і
справляння орендної плати за земельні
ділянки несільськогосподарського
призначення в м. Бориславі. Даним
Положенням врегульовані ставки
орендної плати в залежності від
категорій земельних ділянок, які
здаються в оренду. Зокрема, підпункт 2.4.
пункту 2 зазначеного Положення
встановлено ставку орендної плати за
земельні ділянки у розмірі 12 відсотків
від нормативної грошової оцінки за
земельні ділянки для обслуговування:
свердловин з видобутку нафти та газу,
об'єкти інфраструктури, які належать до
нафтогазової галузі.

У зв'язку з прийняттям вказаного
рішення, Бориславською міською радою
на адресу відповідача листом від 31.07.2012
року №3-21/1877 направлено повідомлення
про зміну річної суми податкового
зобов'язання по земельному податку та
орендній платі за земельні ділянки
комунальної власності та пропозицією
укласти додаткову угоду до договору.
Листом від 28.11.2012 року за №3-18/3076 з тією ж
пропозицією відповідачу направлено
підготовлений проект додаткової угоди
до договору.

У відповіді на наведену пропозицію
укласти додаткову угоду Бориславська
міська рада 07.12.2012 року за вих. № 04-146
отримала лист в якому йшлося про
надання згоди на укладення додаткової
угоди до договору за умови, що річний
розмір орендної плати за земельну
ділянку становитиме 3%. У відповідь,
Бориславською міською радою листом від
14.12.2012 року за вих. № 3-18/3255 у прийнятті
вказаних умов відмовлено та повторно
направлено пропозицію укласти
додаткову угоду до договору на
попередніх умовах.

Однак, відповіді на наведену
пропозицію укласти додаткову угоду
Бориславська міська рада не отримала, а
отже, між міською радою та відповідачем
не досягнуто згоди щодо встановлення
нового розміру орендної плати
відповідно до вимог закону.

Відповідач у своєму відзиві на позовну
заяву, поданому до суду 31.10.2014 року за
вх. №46832/14 проти позовних вимог
прокурора в інтересах держави в особі
позивача заперечує, вважає позов
безпідставним і необґрунтованим,
просить суд відмовити прокурору в
інтересах держави в особі позивача в
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі з наступних підстав:

Пунктом 9 договору сторони домовились,
що розмір орендної плати згідно
Рішення Бориславської міської ради від
06.03.2008 року №568, становить 3% від
нормативної грошової оцінки.

Приписами частин першої та другої
статті 632 ЦК України передбачено
застосування у встановлених законом
випадках цін (тарифів, ставок тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування. При цьому, зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

Пунктом 13 договору сторони
передбачили, що розмір орендної плати
переглядається 1 раз на рік у разі зміни
умов господарювання передбачених
договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін і тарифів,
зміни коефіцієнтів індексації,
визначених законодавством; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках
передбачених законом.

Тобто, як зазначає відповідач у своєму
відзиві на позовну заяву, укладаючи
Договір сторони дійшли до взаємної
згоди щодо розміру орендної плати та
підстав для її перегляду, серед яких
такої підстави, як затвердження
рішенням орендодавця нової
нормативної грошової оцінки земель
та/або нових ставок з орендної плати не
передбачено.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про оренду землі» відносини, пов'язані
з орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Статтею 30 вказаного Закону
передбачено, що зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди спір вирішується в судовому
порядку.

Статтею 96 Земельного кодексу України,
якою встановлені обов'язки
землекористувачів, не передбачено
обов'язку вносити зміни до розміру
орендної плати на односторонню вимогу
орендодавця у зв'язку з затвердженням
орендодавцем відповідних рішень.

Статтею 30 Закону України «Про оренду
землі» чітко встановлено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди спір вирішується в
судовому порядку. Вказане правове
положення кореспондується з пунктом 36
Договору.

Таким чином, на думку відповідача,
жодною нормою законодавства не
передбачено в якості безумовної
підстави для внесення змін до істотної
умови договору оренди землі,
затвердження рішенням орендодавця
нової нормативної грошової оцінки
земель та/або нових ставок з орендної
плати.

Згідно Постанови Верховного Суду
України від 20 серпня 2013 року (справа
№3-21гс13) законодавча зміна граничного
розміру орендної плати за землю є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, встановленої умовами
договору. Але при цьому законодавча
зміна розміру орендної плати є
підставою для перегляду розміру
орендної плати, а не підставою для
односторонньої зміни договору за
бажанням орендодавця.

Окрім того, відповідач зазначає, що
нормою статті 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
рішення ради нормативно-правового
характеру набирає чинності з дня
офіційного оприлюднення. Такі
посилання позивача, на думку
відповідача, суперечать статті 19
Конституції, в якій зазначено, що ніхто
не може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством; органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а договір оренди
землі є цивільно-правовим та
ґрунтується на засадах юридичної
рівності сторін, а не
адміністративного підпорядкування
відповідача позивачу.

Відповідно до частини 1 статті 36-1
Закону України «Про прокуратуру»
представництво прокуратурою інтересів
громадянина або держави в суді полягає
у здійсненні прокурорами від імені
держави процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Формами представництва є звернення до
суду з позовами або заявами про захист
прав і свобод іншої особи,
невизначеного кола осіб, прав
юридичних осіб, коли порушуються
інтереси держави, або про визнання
незаконними правових актів, дій чи
рішень органів і посадових осіб.
Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень
або загрози порушень інтересів держави
(частини 2 та 3 статті 36-1 вказаного
Закону).

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 з
урахуванням того, що «інтереси
держави» є оціночним поняттям,
прокурор чи його заступник у кожному
конкретному випадку самостійно
визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах. Державні
інтереси закріплюються як нормами
Конституції України, так і нормами
інших правових актів. Інтереси держави
можуть збігатись повністю, частково
або не збігатись зовсім з інтересами
господарських товариств з часткою
державної власності у статутному
фонді.

Як вбачається із матеріалів справи,
позов заявлено прокурором міста
Борислава Львівської області в межах
наданих йому законодавством
повноважень в інтересах держави в
особі Бориславської міської ради, на
яку державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретних функцій у
правовідносинах, пов'язаних із
захистом інтересів держави,
передбачених Законом України «Про
місцеве самоврядування» та Податковим
кодексом України, а тому суд вважає, що
прокурором доведено підставність
звернення з відповідним позовом.

Відповідно до статті 792 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) земельної ділянки наймодавець
зобов'язується передати наймачеві
земельну ділянку на встановлений строк
у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) земельної
ділянки регулюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про оренду
землі» передбачено, що орендою землі є
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Згідно з пункту 14.1.125 статті 14
Податкового кодексу України
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок - це капіталізований рентний
дохід із земельної ділянки, визначений
відповідно до законодавства
центральним органом виконавчої влади з
питань земельних ресурсів.

Відповідно до частини п'ятої статті 5
Закону України «Про оцінку земель»
нормативна грошова оцінка
використовується при визначенні
розміру земельного податку, державного
мита при міні, спадкуванні та даруванні
земельних ділянок згідно із законом,
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності.

Згідно з пунктом 2 частини першої
статті 13 Закону України «Про оцінку
земель» нормативна грошова оцінка
земельних ділянок проводиться у разі
визначення розміру орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності.

Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок проводиться відповідно до
державних стандартів, норм, правил, а
також інших нормативно-правових актів
на землях усіх категорій та форм
власності. Нормативна грошова оцінка
земельних ділянок проводиться: щодо
земельних ділянок розташованих у межах
населених пунктів незалежно від їх
цільового призначення - не рідше ніж
один раз на 5-7 років; розташованих за
межами населених пунктів земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення - не рідше ніж один раз на 5-7
років, а несільськогосподарського
призначення - не рідше ніж один раз на
7-10 років (стаття 18 Закону України «Про
оцінку земель»).

Нормою частини другої статті 20 Закону
України «Про оцінку земель» дані про
нормативну грошову оцінку окремої
земельної ділянки оформляються як
витяг з технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель.

Згідно Витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки від 14.02.2012 року №709,
що був наданий Управлінням Держкомзему
у місті Бориславі Львівської області,
нормативно грошова оцінка земельної
ділянки площею 1044 кв.м., що розташована
в м. Борислав, св. №78 знаходиться на
праві користування в НГВУ
«Бориславнафтогаз» ПАТ «Укрнафта»,
становить 86 343 грн. 09 коп. Таким чином
розмір орендної плати складає 10 361 грн.
17 коп. в рік або 863 грн. 43 коп. в місяць.

Згідно з частиною першою статті 23
Закону України «Про оцінку земель»
технічна документація з нормативної
грошової оцінки земельних ділянок у
межах населених пунктів
затверджується відповідною сільською,
селищною, міською радою.

Відповідно до частини четвертої
вказаної статті рішення рад щодо
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земельних ділянок
набирають чинності у строки,
встановлені відповідно до пункту 271.1
статті 271 Податкового кодексу України.

Рішення рад щодо нормативної грошової
оцінки земельних ділянок офіційно
оприлюднюється відповідним органом
місцевого самоврядування до 15 липня
року, що передує бюджетному періоду, в
якому планується застосування
нормативної грошової оцінки земель або
змін (плановий період). В іншому разі
норми відповідних рішень
застосовуються не раніше початку
бюджетного періоду, що настає за
плановим періодом (пункт 271.1 статті 271
Податкового кодексу України).

Згідно з статтею 3 Бюджетного кодексу
України бюджетний період для всіх
бюджетів, що складають бюджетну
систему України, становить один
календарний рік, який починається 1
січня кожного року і закінчується 31
грудня того ж року. Неприйняття
Верховною Радою України закону про
Державний бюджет України до 1 січня
відповідного року не є підставою для
встановлення іншого бюджетного
періоду.

Бориславською міською радою 23.09.2011 року
прийнято рішення №373 «Про затвердження
грошової оцінки земель міста
Борислава», яке, у відповідності до
пункту 271.1 статті 271 Податкового
кодексу України, набрало чинності та
підлягає застосуванню до бюджетного
періоду, в межах якого спір
розглядається судом.

Відповідно до пункту 13 договору розмір
орендної плати переглядається у разі:
зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції; погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законом.

Пунктом 36 договору передбачено, що
зміна умов договору здійснюється у
письмовій формі за взаємною згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору спір розв'язується
у судовому порядку.

Згідно з статтею 30 Закону України «Про
оренду землі» зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується у судовому
порядку.

Відповідно до статті 651 ЦК України
зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду
(стаття 188 ГК України).

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача з
листами від 31.07.2012 року №3-21/1877, від
28.11.2012 року №3-18/3076 та від 14.12.2012 року
№3-18/3255, у яких повідомляв відповідача
про необхідність підписання додатків
до договору та зміни зазначеного у
договорі розміру орендної плати. Однак,
вказані звернення позивача залишені
відповідачем без задоволення.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2002 року N 15-рп/2002 (справа про
досудове врегулювання спорів)
визначено, що положення частини другої
статті 124 Конституції України стосовно
поширення юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
необхідно розуміти так, що право особи
(громадянина України, іноземця, особи
без громадянства, юридичної особи) на
звернення до суду за вирішенням спору
не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами.
Встановлення законом або договором
досудового врегулювання спору за
волевиявленням суб'єктів
правовідносин не є обмеженням
юрисдикції судів і права на судовий
захист. Обрання певного засобу
правового захисту, у тому числі і
досудового врегулювання спору, є
правом, а не обов'язком особи, яка
добровільно, виходячи з власних
інтересів, його використовує.

Отже, надсилання відповідачу
пропозицій про внесення змін до
спірного договору оренди є виключно
правом, а не обов'язком позивача, тому
недотримання позивачем вимог частини
другої статті 188 ГК України щодо
обов'язку надсилання іншій стороні
пропозицій про зміну умов договору
оренди земельної ділянки не позбавляє
його права звернутися до суду з позовом
до відповідача про зміну умов договору
за наявності спору, тобто відсутності
згоди на зміну умов договору.
Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Вищого господарського суду
України від 12 червня 2012 року у справі
№17/5005/8502/2011 та постанові Верховного
суду від 20.11.2012 року у справі №28/5005/640/2012.

Відповідно до частини першої статті
111-28 Господарського процесуального
кодексу України рішення Верховного
Суду України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішенням Верховного
Суду України.

Згідно з частиною першою статті 648
Цивільного кодексу України зміст
договору, укладеного на підставі
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим, органу місцевого самоврядування,
обов'язкового для сторін (сторони)
договору, має відповідати цьому акту.

Окрім того, відповідно до частини
першої статті 144 Конституції України,
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

З наведених норм законодавства України
випливає, що договір оренди земельної
ділянки укладається на підставі
обов'язкового до виконання рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування та
має відповідати вказаному рішенню.

Враховуючи наведене та беручи до уваги,
що рішенням Бориславської міської ради
від 23.09.2011 року №373 «Про затвердження
грошової оцінки земель міста
Борислава», яке набрало чинності та не
скасовано, було встановлено інший, ніж
передбачено у пункті 5 договору, розмір
нормативної грошової оцінки земель,
суд вважає за необхідне позовну вимогу,
зазначену в пункті 2 позовної заяви
задоволити, внести зміни у пункт 5
договору оренди землі від 15.10.2010 року,
який зареєстровано у Бориславському
міському відділі Львівської
регіональної філії Центр державного
земельного кадастру 24.12.2010 року за
№04.10.439.00149 шляхом викладення пункту 5
договору у наступній редакції: «п.5
Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 86 343 грн. 09 коп.,
відповідно до Витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виданого
Управлінням Держкомзему у місті
Борислав Львівської області від 14.02.2012
року №709».

Відповідно до пункту 14.1.136 статті 14
Податкового кодексу України орендна
плата за земельні ділянки державної і
комунальної власності є обов'язковим
платежем, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Згідно з пунктом 288.1 статті 288
Податкового кодексу України підставою
для нарахування орендної плати за
земельну ділянку є договір оренди
такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 288.5.2 статті 288
Податкового кодексу України розмір
орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може перевищувати: а) для земельних
ділянок, наданих для розміщення,
будівництва, обслуговування та
експлуатації об'єктів енергетики, які
виробляють електричну енергію з
відновлювальних джерел, включаючи
технологічну інфраструктуру таких
об'єктів (виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; б) для інших земельних
ділянок, наданих в оренду - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з частиною другою статті 21
Закону України «Про оренду землі»
розмір, форма і строки внесення
орендної плати за землю встановлюються
за згодою сторін у договорі оренди
(крім строків внесення орендної плати
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, які
встановлюються відповідно до
Податкового кодексу України).

Пунктом 2.4 Положення про порядок
встановлення розмірів орендної плати
за земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
та її справляння, затвердженого
рішенням №24 Східницької селищної ради
м. Борислава від 21.01.2011 року
встановлено, що річний розмір орендної
плати за земельні ділянки для
обслуговування свердловин та
технологічної інфраструктури, об'єктів
зв'язку, господарських споруд
обслуговуючої інфраструктури,
електричних підстанцій становить 12
відсотків від нормативної грошової
оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пункту 2.19 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.05.2011 року №6 «Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин» у разі прийняття
уповноваженим органом рішення про
внесення змін до ставок орендної плати
за землю та затвердження нових
коефіцієнтів, що використовуються для
розрахунку орендної плати за земельні
ділянки, такі обставини можуть не
братися судом до уваги лише у разі
скасування відповідного рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування в
установленому законом порядку.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна у
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У визначених
законом випадках застосовуються ціни
(тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування. Орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати є підставою для
перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору.

Отже, встановлення статтею 288 ПК
України граничних розмірів річної
орендної плати за земельну ділянку є
підставою для приведення положень
спірного договору оренди земельної
ділянки у відповідність до вимог
закону в частині визначення розміру
орендної плати.

Доказів скасування рішень
Бориславської міської ради «Про
доповнення до рішення міської ради від
06.03.2008 року №568 «Про внесення змін в
рішення міської ради від 28.02.2003 року №109
«Про затвердження Положення про
порядок визначення і справляння
орендної плати за земельні ділянки
несільськогосподарського призначення
в м. Бориславі» від 17.11.2011 року №420 та
від 23.09.2011 року №373 «Про затвердження
грошової оцінки земель міста
Борислава» станом на час розгляду
справи по суті прокурором та сторонами
суду не заявлено та не надано, тому суд
вважає за необхідне позовну вимогу
прокурора, зазначену у пункті 3
позовної заяви, задоволити та внести
зміни до Договору оренди землі від
15.10.2010 року, який зареєстровано у
Бориславському міському відділі
Львівської регіональної філії Центр
державного земельного кадастру 24.12.2010
року за №04.10.439.00149 шляхом викладення
пункту 9 договору у наступній редакції:
«п. 9 Орендна плата згідно рішення
Бориславської міської ради від 17
листопада 2011 року №420 становить 12
відсотків від нормативної грошової
оцінки і вноситься орендарем у
грошовій формі, що складає 10 361 (десять
тисяч триста шістдесят одну) грн. 17 коп.
за рік, або 863 (вісімсот шістдесят три)
грн. 43 коп. в місяць, щомісячними
платежами на розрахунковий рахунок
№0012 в УДКСУ у м. Бориславі
Львівської області, код ЗКПО 37942974, код
платежу 13050200, отримувач Бориславська
міська рада».

Відповідно до статті 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно приписів статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно пункту 2.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, у
випадку, якщо стороною (або іншим
учасником судового процесу) у
вирішенні спору не подано суду в
обґрунтування її вимог або заперечень
належні і допустимі докази, в тому
числі на вимогу суду, або якщо в разі
неможливості самостійно надати докази
нею не подавалося клопотання про
витребування їх судом (частина перша
статті 38 ГПК), то розгляд справи
господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Заслухавши пояснення прокурора та
представників сторін, оглянувши та
дослідивши матеріали справи і подані
докази, суд оцінив їх в сукупності,
прийшов до висновку, що позов
документально та нормативно
обґрунтований, відповідачем не
спростований, підлягає до задоволення
повністю.

Судові витрати: прокурор за даним
позовом судового збору не сплачував,
оскільки, відповідно до пункту 11
частини першої статті 5 Закону України
від 08.07.2011 року №3674-VI «Про судовий збір»
(у чинній редакції), звільнений від
сплати останнього за позовами про
захист інтересів держави.

Приписами частини першої та підпункту 2
пункту 2 частини другої статті 4 Закону
України від 08.07.2011 року №3674-VI «Про
судовий збір» встановлено, що із
позовних заяв немайнового характеру,
сплачується судовий збір у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду.

Нормою статті 8 Закону України «Про
Державний Бюджет України на 2014 рік»
передбачено, що станом на 01.01.2014 року
розмір мінімальної заробітної плати
становить 1 218 грн. 00 коп.

Таким чином суд дійшов висновків, що
судові витрати у справі в розмірі 1 218
грн. 00 коп. слід покласти на сторони
пропорційно до задоволених позовних
вимог у відповідності до статті 49 ГПК
України та стягнути їх з відповідача в
доход Державного Бюджету України,
оскільки спір виник внаслідок
неправомірного ухилення відповідача
від укладення змін до договору оренди
землі.

На підставі вищенаведеного та
керуючись статтями 21, 22, 29, 32, 33, 34, 43, 44, 49,
77, 82 - 85, 116 - 117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Внести зміни у пункт 5 Договору
оренди землі від 15.10.2010 року, який
зареєстровано у Бориславському
міському відділі Львівської
регіональної філії Центр державного
земельного кадастру 24.12.2010 року за
№04.10.439.00149 шляхом викладення пункту 5
договору у наступній редакції: «п.5
Нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 86 343 грн. 09 коп.,
відповідно до Витягу з технічної
документації про нормативну грошову
оцінку земельної ділянки, виданого
Управлінням Держкомзему у місті
Борислав Львівської області від 14.02.2012
року №709.».

3. Внести зміни до Договору оренди
землі від 15.10.2010 року, який
зареєстровано у Бориславському
міському відділі Львівської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру 24.12.2010 року за
№04.10.439.00149 шляхом викладення пункту 9
договору у наступній редакції: «п. 9
Орендна плата згідно рішення
Бориславської міської ради від 17
листопада 2011 року №420 становить 12
відсотків від нормативної грошової
оцінки і вноситься орендарем у
грошовій формі, що складає 10 361 (десять
тисяч триста шістдесят одну) грн. 17 коп.
за рік, або 863 (вісімсот шістдесят три)
грн. 43 коп. в місяць, щомісячними
платежами на розрахунковий рахунок
№0012 в УДКСУ у м. Бориславі
Львівської області, код ЗКПО 37942974, код
платежу 13050200, отримувач Бориславська
міська рада».

4. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Укрнафта»
(04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5;
) в доход Державного
бюджету України 1 218 грн. судового збору.

5. Наказ видати у відповідності до
статей 116 та 117 ГПК України.

25.11.2014 року прийнято, підписано та
проголошено вступну і резолютивну
частини рішення. Повний текст рішення
складено та підписано відповідно до
статті 85 ГПК України 25.11.2014 року.

Рішення може бути оскаржено в порядку
ст. ст. 91 - 93 ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суддя
Козак І.Б.