ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 914/379/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Бонк Т. Б.

суддів
Бойко С.М.

Якімець Г.Г.

при секретарі судового засідання І.О.
Борщ

за участю представників сторін:

від позивача (скаржника) - Садовий В.С.
(представник за довіреністю)

від відповідача - не з'явився.

від третьої особи - не з'явився.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Розточчя",
№ 01-21/07 від 21.07.2014 року

на рішення господарського суду
Львівської області від 08.07.2014 року
(головуючий суддя Іванчук C.В., судді
Коссак С.М., Рим Т.Я.)

у справі № 914/379/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компаня "Розточчя", м.
Новояворівськ, Львівська область,

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю НВП
"Енергія-Новояворівськ", м.
Новояворівськ, Львівська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Регіональне відділення
Фонду Державного майна України по
Львівській області, м. Львів

про визнання права власності,
витребування та зобов'язання повернути
силові трансформатори: ТДН-10000/110,
вироблений 08.1989 року, заводський №141037
та ТДН-10000/110, вироблений 06.1988 року,
заводський №134723 (з урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог)

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Львівської області від 08.07.2014р. у справі
№ 914/379/14 у задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компаня "Розточчя", м.
Новояворівськ, Львівська область, про
визнання права власності, витребува та
зобов'язати повернути силові
трансформатори ТДН-10000/110 вироблений
08.1989 року, заводський №141037 та ТДН-10000/110
вироблений 06.1988 року, заводський №134723
(з урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог) - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що
позивачем не обґрунтовано та не
підтверджено право власності на два
силові трансформатори: ТДН-10000/110,
вироблений 08.1989р., заводський №141037, та
ТДН-10000/110 - вироблений 06.1988р., заводський
№134723, не підтверджено набуття права
власності на спірні об"єкти, не подано
доказів на підтвердження даних
обставин, не обгрунтовано та не
підтверджено, в чому полягає порушення
чи невизнання прав відповідачем, не
обгрунтовано та не підтверджено
обставин, що відповідач незаконно, без
відповідної правової підстави
заволодів спірним майном, не
обгрунтованими є обставини щодо
обставин вибуття спірного майна із
володіння позивача. позивачем не
обгрунтовано та не підтверджено
належними та допустими доказами, яким
чином порушене право або охоронюваний
законом інтерес позивача, за захистом
якого той звернувся до суду.

Не погоджуюсь з таким рішенням суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить дане
рішення скасувати та прийняти нове,
яким позовні вимоги задоволити
повністю, мотивуючи це тим, що судовим
рішенням по справі № 3/35-10/111
підтверджено правомірність
приватизації в складі об'єкта
незавершеного будівництва
трансформаторної підстанції та
побутових приміщень. Крім того, у
справі № 1/745-16/345 винесено рішення, яким
зобов'язано звільнити належні на праві
власності ТОВ «Компанія «Розточчя»
об'єкти незавершеного будівництва, на
виконання якого було укладено Акт
прийому - передачі майна від 20.12.2004 року.
Зазначає, що відповідач не може
вважатися добросовісним набувачем
спірного майна, оскільки таке вибуло
поза волею позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач просить прийняти рішення,
яким залишити оскаржуване рішення без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення мотивуючи це тим, що
позивач не надав належних доказів на
обґрунтування своїх вимог, оскільки
ані договір купівлі - продажу від 12.05.1999
року, ані акт приймання - передачі від
14.05.1999 року не підтверджують набуття
ним права власності саме на
трансформатори ТДН-10000-110/6 Кв із
заводськими номерами 134723 та 141037 (1988 та
1989 років випуску). Всупереч вимог суду
першої інстанції позивач так і не
розкрив обставин вибуття спірних
трансформаторів з його володіння, не
вказав періоду в часі, коли таке
вибуття мало місце. Позивач не надав
жодних бухгалтерських документів, які
б свідчили про приймання спірних
трансформаторів на баланс
підприємства, їх введення в
експлуатацію, не було подано жодних
технічних документів, які б містили
паспортні дані спірних
трансформаторів.

30.09.14р. скаржником подано клопотання, в
якому він просить залучити в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Державне
підприємство "Новояворівське державне
гірничо-хімічне підприємство "Сірка" у
зв'язку з тим, що це підприємство
вважало себе власником придбаного
позивачем об'єкту незавершеного
будівництва та спірних
трансформаторів, що входили до цього
об'єкту та облікувало їх на своєму
балансі як до, так і після приватизації.

Згідно ст. 27 ГПК України якщо
господарський суд при вчиненні дій по
підготовці справи до розгляду або під
час розгляду справи встановить, що
рішення господарського суду може
вплинути на права і обов'язки осіб, що
не є стороною у справі, господарський
суд залучає таких осіб до участі у
справі як третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору.
Питання про залучення третіх осіб до
участі у справі вирішується
господарським судом, який виносить з
цього приводу ухвалу.

Апеляційний суд, розглянувши дане
клопотання, заслухавши думку
представника іншої сторони, врахувавши
обставини справи, вважає, що рішення
господарського суду у даній справі не
вплине на інтереси особи, яку скаржник
просить залучити до участі у справі, в
даному випадку відсутні підстави для
залучення третьої особи у справі, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, та приходить до висновку
про відмову у задоволенні даного
клопотання.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі та у відзиві,
заслухавши пояснення представників
сторін у судових засіданнях, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що рішення
господарського суду першої інстанції
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 12.05.1999р. між
Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по Львівській
області, м. Львів, вул. Січових
Стрільців, 3, (надалі - продавець) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Розточчя"
(надалі покупець), укладено Договір
об'єкта незавершеного будівництва
„корпус технічного обслуговування і
ремонту „БІЛАЗів" з побутовими
приміщеннями-розширення гаражного
господарства „БІЛАЗ" № 258, який
зареєстровано в реєстрі за № 1180 від
17.05.1999р. реєстраційний номер №91 (надалі
- договір).

Відповідно до п.п.1.1, 1.2-1.5 договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцеві об'єкт
незавершеного і будівництва - Корпус
технічного обслуговування і ремонту
БІЛАЗів з побутовими / приміщеннями -
розширення гаражного господарства
БІЛАЗ, розташованого у смт. Шкло
Яворівського р-ну Львівської обл., а
покупець зобов'язується прийняти
об'єкт незавершеного будівництва і
сплатити за нього ціну відповідно до
умов, що визначені в цьому Договорі. У
склад об'єкта незавершеного
будівництва входять: корпус технічного
обслуговування і ремонту БІЛАЗів з
побутовими приміщеннями; мийка
технологічного автотранспорту з
реагентним господарством і бункером
осадку; очисні споруди мийки;
трансформаторна підстанція 110/6 кВ;
автодороги і майданчики; зовнішні
сітки зв'язку і ел. сітки;
внутрішньоплощадочні сітки
водопроводу; внутрішньоплощадочні
сітки каналізації. Право власності на
об'єкт незавершеного будівництва
переходить до покупця з моменту
нотаріального посвідчення цього
Договору.

Згідно з актом оцінки від 22.03.99р.,
затвердженого наказом РВ ФДМУ по
Львівській області №194 від 22.03.99р.,
початкова ціна продажу об'єкта на
аукціон становить 24298 грн. (Двадцять
чотири тисячі двісті дев'яносто вісім
гривень). Згідно з протоколом аукціону
№1 від 6.05.99р., затвердженого наказом
Регіонального відділення ФДМУ по
Львівській області №371 від 07.05.99р.,
остаточна ціна продажу об'єкта
незавершеного будівництва становить
60000 грн.(Шістдесят тисяч гривень) без
врахування ПДВ 20%.Зазначений в цьому
Договорі об'єкт продано за 72 000грн.,
включаючи 20% ПДВ.

Згідно із п.п.3.1-3.2 договору передача
об'єкта приватизації здійснюється
продавцем покупцю в 3-денний термін
після нотаріального посвідчення цього
договору та посвідчується актом
прийому-передачі, який підписується
сторонами.

14.05.1999р. сторонами договору складено та
підписано акт прийому-передачі об'єкта
незавершеного будівництва корпус
технічного обслуговування і ремонту
„БІЛАЗів" з побутовими
приміщеннями-розширення гаражного
господарства „БІЛАЗ", згідно із
змістом якого продавець передає, а
покупець приймає проданий на аукціоні
об'єкт незавершеного будівництва -
Корпус технічного обслуговування і
ремонту БІЛАЗів з побутовими
приміщеннями - розширення гаражного
господарства БІЛАЗ, розташований у
смт.Шкло Яворівського району Львівької
області. Передача вказаного об'єкта
проводиться згідно з Договором №258,
посвідченим нотаріально 12 травня 1999
року приватним нотаріусом
Яворівського районного нотаріального
округу Гуцал Л. І., та зареєстрованим в
реєстрі за № 1180. Акт приймання-передачі
складений в трьох примірниках, кожен з
яких має однакову юридичну силу. Акт
прийому - передачі підписано Васьків
В.О., заступником начальника РВ ФДМУ по
Львівській області, та Садовим С.В.,
директором ТОВ "Компанія „Розточчя".
Додаток до цього акту : акт обстеження
будівельного майданчика і технічного
стану об'єкта незавершеного
будівництва (без зазначення номера та
дати даного документа).

До матеріалів справи (позовної заяви)
було долучено копію акта обстеження
будівельного майданчика і технічного
стану об'єкта незавершеного
будівництва корпус технічного
обслуговування і ремонту БІЛАЗів з
побутовими приміщеннями, що
розташований за адресою: с.Шкло,
Яворівського р-ну, Львівської області,
без зазначення дати його складання та
підписання, в якому вказано, що РВ ФДМУ
по Львівській області в особі Говдак
І.С. начальник відділу приватизації
ОНБ та представник забудовника
Яворівської ДГХП „Сірка" в особі
Заступника генерального директора з
капбудівництва Хархаліса Е.Я., склали
цей акт про те, що проведено огляд
будівельного майданчика і визначено
технічний стан розташованого на ньому
об'єкта незавершеного будівництва
розширення гаражного господарства
БІЛАЗ. Корпус технічного
обслуговування і ремонтів з побутовими
приміщеннями, а також відповідність
виконаних у натурі конструкцій і робіт
передбачених проектною документацією.
Додаток: виконавчі схеми окремих
конструкцій і видів робіт (у разі
потреби), також зазначено: Корпус
технічного обслуговування і ремонту
БІЛАЗів з побутовими приміщеннями
розташований на існуючій території
ЯДГХП „Сірка" на відстані 1 км. від
санаторію „Шкло". Стіни корпуса із
збірних залізобетонних конструкцій,
покрівля рулонна, змонтовано навісні
ворота. Корпус мийки з очисними
спорудами із збірних залізобетонних
конструкцій, не перекритий. До
головного корпусу підведені
комунікації: водопровід, каналізація,
зовнішні сітки електропостачання та
зв'язку, виконані автодороги.
Трансформаторна підстанція
110/6кв.м.-стіни панельні, покриття
рулонне, встановлено два
трансформатори ТДН-10000/110.

При обґрунтуванні підстави даного
позову позивач зазначив, що 03.02.2014 року
при здійсненні інвентаризації
обладнання позивача складено акт, в
якому під час проведення
інвентаризації встановлено, що за
адресою в м. Новояворівськ на території
котельної фактично наявне наступне
обладнання ТОВ «Компанія «Розточчя» -
два силові трансформатори ТДН-10000/110.
Рівень знову встановити немає
можливості і, оскільки доступ комісії
до обладнання обмежено, площадка
котельні огороджена, територія
перебуває під охороною ТОВ НВП
«Енергія - Новояворівськ». Позивач
(скаржник) вважає, що спірні
трансформатори були фактично
викрадені з його власності та продані
Державним підприємством
«Новояворівське державне
гірничо-хімічне підприємство «Сірка».

Предметом позову позивач вказав
визнання права власності, витребування
та зобов'язання повернути силові
трансформатори: ТДН-10000/110, вироблений
08.1989 року, заводський №141037 та ТДН-10000/110,
вироблений 06.1988 року, заводський №134723
(з урахуванням заяви про збільшення
позовних вимог).

Основними підставами набуття права
власності на спірні об'єкти, а саме
трансформатори: ТДН-10000/110, вироблений
08.1989р., заводський №141037 та ТДН-10000/110,
вироблений 06.1988р., заводський №134723 -
позивач визначає договір від 12.05.1999 р.
та акт прийому-передачі майна від 14.05.1999
р.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

За загальним правилом право власності
у набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом (ч.1
ст.334 ЦК). Право власності на майно за
договором, який підлягає нотаріальному
посвідченню, виникає у набувача з
моменту такого посвідчення або з
моменту набрання законної сили
рішенням суду про визнання договору, не
посвідченого нотаріально, дійсним (ч.3
ст.334 ЦК).

Як вбачається зі змісту договору від
12.05.1999р. об'єкта незавершеного
будівництва корпус технічного
обслуговування і ремонту „БІЛАЗів" з
побутовими приміщеннями-розширення
гаражного господарства „БІЛАЗ",
зареєстрованого в реєстрі за №1180 від
17.05.1999р., та зі змісту акта приймання
передачі на виконання умов договору, в
перелік майна, яке придбав позивач,
ввійшла трансформаторна підстанція 110/6
Кв., однак з цих документів не
вбачається, що в перелік придбаного
майна ввійшли трансформатори, а
зокрема трансформатори: ТДН-10000/110,
вироблений 08.1989р., заводський №141037, та
ТДН-10000/110, вироблений 06.1988р., заводський
№134723, на які позивач просить визнати
право власності. Тобто дані докази
прямо та безспірно не підтверджують
передання спірного майна у власність
позивачу.

Позивач зазначає, що доказом придбання
спірних трансформаторів є також акт
обстеження будівельного майданчика і
технічного стану об'єкта незавершеного
будівництва від 01.02.1999 року.

В апеляційному господарському суді
було оглянуто оригінал вищевказаного
акту та до матеріалів справи
представником Регіонального
відділення Фонду Державного майна
України по Львівській області, м. Львів,
долучено належним чином засвідчену
копію такого акту.

Проте, із цього документа вбачається,
що такий Акт складено у лютому 1999 року,
а договір про передачу об'єкту
незавершеного будівництва було
укладено 22.05.1999 року. Крім того,
останній складено не за участю
позивача, а за участю представників
Яворівського ДГХП "Сірка" та РВ ФДМ
управління у Львівській області, тому
за даних обставин даний документ не
може підтверджувати передачу позивачу
спірних об"єктів. Такий акт складено,
зокрема, з метою визначення технічного
стану розташованого на ньому об'єкта
незавершеного будівництва розширення
гаражного господарства БІЛАЗ.
Зазначення в даному документі про
наявність двох силових
трансформаторів ТДН-10000/110 не
підтверджує факт передачі позивачу
спірних трансформаторів, які є
предметом даного спору, а саме:
ТДН-10000/110, вироблений 08.1989р., заводський
№ 141037, та ТДН-10000/110, вироблений 06.1988р.,
заводський № 134723.

Ті обставини, що до укладення договору
12.05.1999р. об'єкта незавершеного
будівництва корпус технічного
обслуговування і ремонту „БІЛАЗів" з
побутовими приміщеннями-розширення
гаражного господарства „БІЛАЗ",
зареєстрованого в реєстрі за №1180 від
17.05.1999р, у наявності Яворівського ДГХП
"Сірка" були спірні трансформатори (на
підтвердження чого позивач надав,
зокрема, копію протоколу № 86 перевірки
силового трансформатора № 141037 від
16.11.1998 року та копію протоколу № 87
перевірки силового трансформатора №
134723 від 16.11.1998 року), не підтверджують
факту їх придбання позивачем, зокрема,
саме тих трансформаторів, які
визначені в предметі даного позову.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо
майно відчужене особою, яка не мала на
це права, добросовісний набувач
набуває право власності на нього, якщо
відповідно до статті 388 цього Кодексу
майно не може бути витребуване в нього.
Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК
України передбачено, що у разі
придбання майна за відплатним
договором в особи, яка не мала права
його відчужувати, про що набувач не
знав і не міг знати (добросовісний
набувач), власник має право витребувати
це майно від набувача лише у випадку,
якщо майно вибуло з володіння власника
або особи, якій він передав майно у
володіння, не з їхньої волі іншим
шляхом. За змістом ч.1 ст.388 ЦК України
передбачено необхідність встановлення
обставин вибуття майна із володіння
власника, який вважає своє право
власності порушеним та вимагає
повернення майна, а не особи, яка в
подальшому здійснила продаж цього
майна відповідачу (постанова
Верховного Суду України від 21
листопада 2012 р. у справі 6-136цс12).

Також, однією із підстав заявленого
позову визначено затверджений
керівником суб'єкта господарювання
Садовим В.С. акт від 03.02.14р., складений
внаслідок проведеної інвентаризації
на підставі наказу генерального
директора ТзОВ "Компанія "Розточчя" від
31.01.2014р. №3 в складі голови комісії
бухгалтера Бовт ОВ. та економіста
Нікель А.А., відповідно до змісту якого
інвентаризацію обладнання товариства
проведено в м.Новояворівськ,
інвентаризацію розпочато та закінчено
03.02.14р., під час проведення
інвентаризації встановлено, що за
адресою в м. Нововяворівськ на
території котельні фактично наявне
наступне обладнання ТзОВ "Компанія
Розточчя" два силові трансформатори
ТДН-10000/110. Рівень зносу обладнання
встановити не має можливості оскільки
доступ комісії до обладнання
обмежено,площадка котельні огороджена
і територія перебуває під охороною
ТзОВ "Енергія-Нововяворівськ". За
словами охоронця, що відмовився
повідомити своє прізвище
трансформатори є власністю ТзОВ "НВП
"Енергія Новояворівськ" і охороняється
ним за розпорядженням керівника.

Як вбачається зі змісту даного
документа, інвентаризація обладнання
проведена у м.Новояворівськ,
Яворівського району Львівської
області, два силові трансформатори не
ідентифіковано. Відтак, даний документ
не підтверджує наявність за місцем
інвентаризації двох силових
трансформаторів ТДН-10000/110, вироблений
08.1989р., заводський №141037 та ТДН-10000/110,
вироблений 06.1988р., заводський №134723,
окрім цього, як вбачається з договору
та акту прийому - передачі об'єкт
незавершеного будівництва, в який
ввійшла трансформаторна підстанція
знаходився у с. Шкло Яворівського
району Львівської області,
інвентаризацію проведено у м.
Новояворівську, жодних пояснень та
доказів щодо місця розташування майна
позивача, щодо якого проводилась
інвентаризація, чи щодо обставин
переміщення спірного майна з одного
населеного пункту в інший, чи щодо
вжиття законних заходів щодо розшуку
майна в період з 1999р. по 2014р. суду не
представлено.

В Акті інвентаризації зазначено, що на
території відповідача виявлено два
силові трансформатори ТДН - 10000/110,
однак, разом з тим, зазначено, що
комісію з інвентаризації не було
допущено на територію відповідача, яка
була огороджена та перебувала під
охороною.

Відтак, як вбачається з матеріалів
справи, та як також зазначено судом
першої інстанції, позивачем не було
обґрунтовано та не було підтверджено
обставин вибуття спірного майна із
володіння власника, не зазначено
періоду в часі, коли спірне майно
вибуло від позивача, та не вказано, за
яких обставин дане майно вибуло із
володіння власника, жодних доказів в
підтвердження вказаних обставин суду
не представлено.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, в ході апеляційного
провадження скаржником до
Яворівського РВ ГУМВС України у
Львівській області було подано заяву
про вчинення злочину від 22.09.2014 року
(том 2, а.с. 183-184), а саме про те, що
Державне підприємство «Новояворівське
державне гірничо-хімічне підприємство
«Сірка» вважало себе власником
придбаних позивачем спірних
трансформаторів та фактично викрало їх
в позивача і відчужило. Відтак,
скаржник у наведених діяннях вбачає
ознаки складу злочину, передбачено ст.
185 Кримінального кодексу України. Заяву
було прийнято 29.09.2014 року (том 2, а.с. 185).

Проте скаржником не обґрунтовано, чому
таку заяву ним подано лише в ході
апеляційного провадження, та зокрема,
вибуття спірних трансформаторів з
володіння позивача шляхом крадіжки не
було підставою позовних вимог позивача
в суді першої інстанції.

Однак, апеляційний господарський суд
вважає, що така заява не доводить вимог
скаржника, не встановлює обставин
вибуття майна із володіння власника,
який вважає своє право власності
порушеним.

Відповідно до норм Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні, бухгалтерський
облік на підприємстві ведеться
безперервно з дня реєстрації
підприємства до його ліквідації.
Питання організації бухгалтерського
обліку на підприємстві належать до
компетенції його власника (власників)
або уповноваженого органу (посадової
особи) відповідно до законодавства та
установчих документів.
Відповідальність за організацію
бухгалтерського обліку та
забезпечення фіксування фактів
здійснення всіх господарських
операцій у первинних документах,
збереження оброблених документів,
регістрів і звітності протягом
встановленого терміну, але не менше
трьох років, несе власник (власники) або
уповноважений орган (посадова особа),
який здійснює керівництво
підприємством відповідно до
законодавства та установчих
документів. Підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Законом України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
для підтвердження правильності та
достовірності даних бухгалтерського
обліку та звітності, передбачено
проведення підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (далі - підприємство)
незалежно від форм власності
інвентаризації майна, коштів і
фінансових зобов'язань. Основними
завданнями інвентаризації є виявлення
фактичної наявності основних фондів,
нематеріальних активів,
товарно-матеріальних цінностей,
коштів, цінних паперів та інших
грошових документів, а також обсягів
незавершеного виробництва в натурі.
Згідно із вимогами встановленими
Інструкцією, Мінфін, від 11.08.1994р., №69
"Про Інструкцію по інвентаризації
основних засобів, нематеріальних
активів, товарно-матеріальних
цінностей, грошових коштів і
документів та розрахунків, проведення
інвентаризації є обов'язковим, зокрема:
при передачі майна державного
підприємства в оренду, приватизації
майна державного підприємства,
перетворенні державного підприємства
в акціонерне товариство, а також в
інших випадках, передбачених
законодавством; перед складанням
річної бухгалтерської звітності, крім
майна, цінностей, коштів і зобов'язань,
інвентаризація яких проводилась не
раніше 1 жовтня звітного року.
Інвентаризація будівель, споруд та
інших нерухомих об'єктів основних
фондів може проводитись один раз у три
роки, при зміні матеріально
відповідальних осіб (на день прийому -
передачі справ); при встановленні
фактів крадіжок або зловживань,
псування цінностей (на день
встановлення таких фактів).

Однак, позивачем не представлено
жодних документів бухгалтерського
обліку, які б підтверджували, прийняття
та взяття на баланс двох
трансформаторів за наступними
ідентифікуючими ознаками: ТДН-10000/110,
вироблений 08.1989р., заводський №141037 та
ТДН-10000/110, вироблений 06.1988р., заводський
№134723, введення позивачем в
експлуатацію вказаних трансформаторів
чи введення в експлуатацію
трансформаторної підстанції в склад
якої входили б дані трансформатори, не
представлено також жодних документів
із зазначенням паспортних даних
спірних трансформаторів, які за умови
їх придбання мали б бути передані
продавцем покупцю.

Виходячи з аналізу чинного
законодавства та з урахуванням
характерних ознак незавершеного
будівництва слід визнати, що об'єкт
незавершеного будівництва - нерухома
річ особливого роду: фізичне створення
якої розпочато, однак не завершено.

Слід погодитись з висновком
господарського суду першої інстанції,
що об'єктом купівлі продажу, зокрема,
була трансформаторна підстанція 110/6кВ,
яка ввійшла в перелік об'єктів саме
незавершеного будівництва. А відтак
твердження позивача про придбання
спірних трансформаторів разом із
трансформаторною підстанцією
спростовуються, зокрема і тим, що
оскільки виходячи із природи даного
договору, перелік об'єктів, придбаних
за цим договором фізичне створення,
яких розпочато, однак не завершено, і не
введено в експлуатацію, що заперечує
цілісність трансформаторів та
трансформаторної підстанції як
єдиного об'єкта.

Також, позивач в обґрунтування своїх
позовних вимог покликається на акт
прийому - передачі майна від 20 грудня
2004 року, оригінал якого було
представлено суду апеляційної
інстанції. З цього приводу апеляційний
господарський суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

В матеріалах справи міститься рішення
господарського суду Львівської
області від 10.02.2004 року, яким позов ТОВ
«Компанія «Розточчя» до Яворівського
ДГХП «Сірка» про усунення перешкод у
здійсненні права власності задоволено
та відповідача зобов'язано звільнити
належні на праві власності ТОВ
«Компанія «Розточчя» об'єкти
незавершеного будівництва корпус
технічного обслуговування і ремонту
«Білазів» з побутовими приміщеннями,
розширення гаражного господарства
«Білаз» у смт. Шкло Яворівського району
Львівської області.

Позивач у даній справі зазначає, що під
час добровільного виконання цього
рішення сторонами спору ТОВ «Компанія
«Розточчя» та Яворівське ДГХП «Сірка»
було складено Акт прийому - передачі
майна від 20 грудня 2004 року, за яким
спірні трансформатори за наступними
ідентифікуючими ознаками: ТДН-10000/110,
вироблений 08.1989р., заводський №141037 та
ТДН-10000/110, вироблений 06.1988р., заводський
№134723 були передані ТОВ «Компанія
«Розточчя» (а.с. 208 Т.1).

Однак, слід зазначити, що з
вищевказаного рішення не вбачається
встановлення факту належності спірних
трансформаторів позивачу у даній
справі, не було чітко встановлено
майна, що було на обєктах, які мали бути
звільнені.

Крім того, підставою позову у цьому
рішенні також вказано договір № 258 від
12.05.1999 року та акт прийому - передачі від
14.05.1999, які, як вже встановлено
апеляційним судом, не підтверджують
передачі позивачу спірних
трансформаторів.

Тому апеляційний суд критично оцінює
Акт прийому - передачі майна від 20
грудня 2004 року як доказ на
підтвердження передання спірних
трансформаторів у власність позивача
у 2004 році.

Натомість, відповідачем у справі
представлено письмовий документ (без
назви) №10/9-1-1120 від 25.07.05р. Міністерства
промислової політики України
„Мінпромполітики України" щодо
реалізації основних засобів, згідно до
змісту якого відповідно до
повноважень, що надані Мінпромполітики
України по управлінню державним майном
підпорядкованих підприємств,
міністерство розглянуло лист
Яворівського ДГХП "Сірка" від 22.06.05
№1343/15 щодо надання дозволу на
реалізацію двох силових
трансформаторів ТДН-10000-110/бкВ, які
мають загальну залишкову вартість у
сумі 208815,32 грн., та повідомляється,
враховуючи, що зазначені основні
засоби у зв'язку з припиненням гірничих
робіт в кар'єрі рудника ВГР не
експлуатуються і потреби в їх
подальшому використанні підприємство
не має, а також те, що їх реалізація не
вплине на виконання робіт,
передбачених проектом "Відновлення
екологічної рівноваги та
рекультивація порушених гірничими
роботами земель Яворівського ДГХП
"Сірка", затвердженого розпорядженням
Кабінету Міністрів України від 24.02.03
№87-р., Мінпромполітики України
відповідно до протоколу №8 від 20.07.05
засідання комісії з питань відчуження
основних засобів не заперечує щодо їх
продажу в установленому чинним
законодавством порядку, а саме два
трансформатори ТДН-10000-110 /6 кВ
інвентарн. номер 403008, 403009, рік введення
в експлуатацію 1999р. Реалізацію
зазначених основних засобів здійснити
згідно з чинним законодавством України
через біржу (аукціон) за ринковою ціною,
але не нижче залишкової вартості з
урахуванням індексу інфляції і податку
на додану вартість. Дозвіл надається за
умови, що основні засоби не знаходяться
у податковій заставі, під судовими
арештами і банкрутством і не входить до
ЦМК.

Також, відповідачем додано копію
договору купівлі-продажу від 23 серпня
2005 року №74/08-05 з додатками, укладеного
між Яворівським ДГХП "Сірка" і
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Львівцентробуд"
відповідно до правил біржових торгів
на Західно - Українській регіональній
агропромисловій біржі та
зареєстрованого на
Західно-Українській регіональній
агропромисловій біржі 23.08.05р., р /№
74/08-05., долучено копію видаткової
накладної від 16 вересня 2005 року № 09516/1;
банківські виписки від 23 і 24 лютого 2010
року; акти приймання - передачі
основних засобів від 31.05.06р., згідно
яких спірні трансформатори були
придбані та введені в експлуатацію,
додано дозвіл №235.13.46-35.30 виданий ТзОВ"
Енергія Нововяворівськ" на
експлуатацію, зокрема, щодо спірних
трансформаторів.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу, а ч. 2
вказаної статті ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та
інтересів визначено визнання права.

За приписами ст. 319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд; власник
має право вчиняти щодо свого майна
будь-які дії, які не суперечать закону;
при здійсненні своїх прав та виконанні
обов'язків власник зобов'язаний
додержуватися моральних засад
суспільства; усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав.

Частиною 1 ст.392 ЦК України визначено, що
власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Невизнання цивільного права полягає у
пасивному запереченні наявності у
особи суб'єктивного цивільного права,
зокрема, на майно, на право
користування майном; оспорювання
суб'єктивного цивільного права
відображає такий стан правовідношення,
коли суб'єктивне цивільне право
заперечується у юрисдикційному органі.
Якщо таким органом є суд, то носій
оспорюваного права може вимагати його
визнання, за допомогою звернення з
зустрічним позовом тощо.

За умовами ст.387 ЦК України власник має
право витребувати своє майно від особи,
яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.
Позивачем за віндикаційним позовом
може бути неволодіючий власник
(фізичні і юридичні особи, держава і
територіальні громади в особі
уповноважених ними органів). Водночас
законодавство надає право звертатися з
вимогами про витребування майна з
чужого незаконного володіння не лише
власникам, а й іншим особам, у яких
майно власника перебувало у законному
володінні за відповідною правовою
підставою ("титулом"). Титульними
володільцями вважаються особи, які
володіють майном за цивільно-правовими
договорами (майнового найму (оренди),
підряду, зберігання, застави та ін.),
особи, які володіють майно.
Відповідачем за віндикаційним позовом
має бути незаконний володілець майна
власника, який може і не знати про
неправомірність свого володіння та
утримання такого майна. При цьому
незаконними володільцями вважаються
як особи, які безпосередньо
неправомірно заволоділи чужим майном,
так і особи, які придбали майно не у
власника, тобто у особи, яка не мала
права ним розпоряджатися.

Відтак, з аналізу вищенаведеного
вбачається, що позивачем не
обґрунтовано та не підтверджено право
власності на два силові
трансформатори:ТДН-10000/110, вироблений
08.1989р., заводський №141037 та ТДН-10000/110,
вироблений 06.1988р., заводський №134723, не
підтверджено факт набуття права
власності на спірні об"єкти, не подано
доказів на підтвердження даних
обставин, не обгрунтовано та не
підтверджено, в чому полягає порушення
чи невизнання прав відповідачем, не
обгрунтовано та не підтверджено
обставин, що відповідач незаконно, без
відповідної правової підстави
заволодів спірним майном, не
обгрунтованими є обставини щодо
обставин вибуття спірного майна із
володіння позивача, відтак за даних
умов апеляційний господарський суд
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги
позивача є необґрунтованими та не
підтверджені належними доказами, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову.

За змістом частини першої статті 261 ЦК
України позовна давність
застосовується лише за наявності
порушення права особи.

Згідно із висновками Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 29.05.2013р. №10 "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" перш ніж застосовувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У разі коли такі право чи інтерес
не порушені, суд відмовляє в позові з
підстав його необґрунтованості. І лише
якщо буде встановлено, що право або
охоронюваний законом інтерес особи
дійсно порушені, але позовна давність
спливла і про це зроблено заяву іншою
стороною у справі, суд відмовляє в
позові у зв'язку зі спливом позовної
давності - за відсутності наведених
позивачем поважних причин її
пропущення.

Позивачем не обгрунтовано та не
підтверджено належними та допустими
доказами, яким чином порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте з урахуванням усіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для його зміни чи скасування.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу
залишено без задоволення, витрати по
сплаті судового збору залишаються на
скаржнику відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду
Львівської області від 08.07.2014р. у справі
№ 914/379/14 - залишити без змін, апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Компанія "Розточчя",
№ 01-21/07 від 21.07.2014 року - без
задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати на адресу
місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений
21.11.2014 р.

Головуючий суддя
Бонк Т. Б.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Якімець Г.Г.