ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

12 листопада 2014 р. Справа №
902/1445/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Банаська О.О., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Крижопільського виправного
центру управління Державної
пенітенціарної служби України у
Вінницькій області № 113, с. Городківка
Крижопільського району Вінницької
області

до: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік-Плюс", м.
Вінниця

про стягнення 114 920 грн. заборгованості
за договором № 05/11 від 05.11.2013 р.

За участю секретаря судового засідання
Солоненко Т.В.

За участю представників сторін:

позивача: Широкий С.В., довіреність від
05.02.2013 р., паспорт серії НОМЕР_1 виданий
Замостянським РВ УМВС України у
Вінницькій області 09.09.2003 р.

Мельничук О.В., юрисконсульт
Крижопільського ВЦ № 113, посвідчення
від 01.09.2011 р.

відповідача: Далєвський А.М.,
довіреність від 16.12.2013 р., паспорт серії
НОМЕР_2 виданий Чечельницьким РВ УМВС
України у Вінницькій області 08.12.1997 р.

ВСТАНОВИВ :

Крижопільським виправним центром
управління Державної пенітенціарної
служби України у Вінницькій області №
113 подано позов до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Керамік-Плюс" про стягнення 114 920 грн
заборгованості за договором № 05/11 від
05.11.2013 р.

Ухвалою суду від 13.10.2014 р. за вказаним
позовом порушено провадження у справі
№ 902/1445/14 та призначено до розгляду на
29.10.2014 р.

З огляду на неподання позивачем
витребуваних доказів, а також
необхідність витребування додаткових
доказів, суд ухвалою від 29.10.2014 р.
відклав розгляд справи на 12.11.2014 р.

В засіданні суду 12.11.2014 р., з метою
надання відповідачем додаткових
доказів оголошувалась перерва в межах
дня.

Представник відповідача у відзиві на
позовну заяву та в засіданні суду проти
поданого позову заперечує на тій
підставі, що починаючи з квітня 2014 р.,
без офіційного попередження, позивачем
не було забезпечено виконання умов
підписаного сторонами договору № 05/11
від 05.11.2014 р. про працевикористання
засуджених, а саме без будь-яких
обґрунтувань позивач надав
відповідачу акт виконаних робіт від
21.05.2014 р. на суму 42 240,00 грн, в зв'язку з
чим керівництвом відповідача було
прийнято рішення не підписувати акт
від 21.05.2014 р. на суму 42 240,00 грн.

При цьому, в судовому засіданні
представник відповідача не заперечує
проти наявності боргу у підприємства
перед позивачем станом на 01.05.2014 р.

В засіданні суду представник позивача
підтримав позовні вимоги викладені в
позовній заяві посилаючись на докази
додані до позовної заяви та додаткові
документи витребувані судом.

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини на яких ґрунтується позов,
заслухавши представників сторін,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті судом встановлено наступне.

05.11.2013 р. між Крижопільським виправним
центром № 113 (Виконавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Керамік-Плюс"
(Замовник) укладено угоду № 05/11 за
умовами якої Виконавець надає в
розпорядження Замовника робочу силу з
числа засуджених для виконання різних
робіт і послуг, обговорених сторонами в
залежності від необхідності (розділ 1
Угоди) (а.с.10, т.1).

За умовами угоди передбачені договором
роботи виконуються під керівництвом
Замовника на його обладнанні з
використанням його сировини та
матеріалів, інструментів, механізмів
та транспортних засобів. Замовник
зобов'язаний створити належні та
безпечні умови праці, а також
забезпечити житлом та належними
умовами проживання (розділ 2 Угоди).

Розділом 4 Угоди сторони погодили, що
Замовник зобов'язується виплачувати
Виконавцю за одну відпрацьовану
людино-годину 11,6019 грн та з доплатою в
нічний час 4,0606 грн за годину з
урахуванням всіх нарахувань. Оплата
праці проводиться в грошовій формі. В
разі зміни мінімальної заробітної
плати надається додаткова угода про
оплату за одну відпрацьовану
людино-годину. Розрахунки проводяться
в два періоди: попередня оплата 50% від
місячної вартості та оплата за
поточний місяць - решта суми згідно
акту наданих послуг.

За умовами розділу 5 Угоди Виконавець
несе відповідальність за своєчасне
надання робочої сили в погодженій
кількості та в установлений час.
Замовник зобов'язаний здійснювати
постійний нагляд за виконанням робіт.
При цьому Замовник надає Виконавцю в
кінці кожного місяця копії табелів
робочого часу для нарахування
заробітної плати. В разі не проведення
розрахунків згідно п. 4 Угоди
Виконавець має право відізвати робочу
силу без попередження Замовника.

Згідно розділу 6 Угоди у випадку коли у
Замовника виникає потреба припинити
дію договору та відмовитися від
використання робочої сили із числа
засуджених, він повинен повідомити про
це керівництво центру у триденний
термін.

Судом встановлено і матеріалам справи
підтверджено, що за період з листопада
2013 року по квітень 2014 року включно
позивач на умовах угоди № 05/11 від 05.11.2013
р. надав, а відповідач прийняв послуги
та роботи на загальну суму
975 202,00 грн за які відповідач провів
розрахунок на суму 902 522,00 грн, що
стверджується обопільнопідписаними
сторонами актами виконаних робіт за
період з листопада 2013 р. по квітень 2014
р., рознарядками на вивід засуджених на
роботу, табелями обліку робочого часу
за вказаний період, виписками
банківських установ (а.с.19-24, 45-49, 68-98,
105-133, т.1).

Таким чином станом на 01.05.2014 р.
заборгованість відповідача становить
70 680,00 грн (975 202,00-902 522,00).

Суд зауважує, що сторонами не
заперечується факт надання послуг та
проведення розрахунків на вказану вище
суму, що також підтверджується
наявними у справі обопільнопідписаним
актом звірки взаєморозрахунків станом
на 01.05.2014 р., довідкою відповідача про
взаєморозрахунки за період з 05.11.2013 р.
по 28.10.2014 р., актом звірки
взаєморозрахунків за період з 05.11.2013 р.
по 28.10.2014 р. підписаним відповідачем в
односторонньому порядку, довідкою про
взаєморозрахунки та актом звірки
взаєморозрахунків за період з 05.11.2013 р.
по 11.11.2014 р. (а.с.14, 50-51, т.1).

Із змісту відзиву відповідача та усних
пояснень його представника вбачається,
що останній не визнає факт виконання
Виконавцем робіт за договором в травні
2014 року проти чого категорично
заперечував позивач.

Виходячи із наведеного суд зауважує, що
з поміж іншого, до предмету доказування
у даній справі входить факт виконання
Виконавцем зобов'язань за договором
від 05.11.2013 р. № 05/11 в травні 2014 року.

Оцінивши надані сторонами в матеріали
справи докази з цього приводу суд
приходить до переконливого висновку
про безпідставність та
необгрунтованість заперечень
відповідача щодо невиконання
позивачем зобов'язань за договором від
05.11.2013 р. № 05/11 в травні 2014 року виходячи
з наступних міркувань.

На підтвердження виконання зобов'язань
за договором від 05.11.2013 р. №
05/11 в травні 2014 року позивач надав суду
рознарядки на вивід засуджених на
роботу з 02.05.2014 р. по 09.05.2014 р., з 09.05.2014 р.
по 16.05.2014 р., з 16.05.2014 р. по 23.05.2014 р., наряди
виконаних робіт за травень 2014 року,
табелі обліку робочого часу засуджених
за травень 2014 року, відомості про
забезпечення нагляду на добу у
Крижопільському виправному центрі
(а.с.16-18, 100-104, т.1).

При цьому із табелю обліку робочого
часу засуджених за травень 2014 року
слідує, що загальна кількість
відпрацьованих годин становить 3 543
години, а із рознарядок на вивід
засуджених на роботу вбачається, що ряд
засуджених вибули з об'єкта 15.05.2014 р., а
решта з 21.05.2014 р.

Із матеріалів справи вбачається, що за
результатами виконаних робіт в травні
2014 року Виконавець склав акт б/н від
21.05.2014 р. підписавши та скріпивши його
печаткою зафіксувавши в ньому факт
надання послуг на суму 42 240,00 грн із
наступними показниками: кількість
л/год - 3 543; по ціні 11,6019 грн; на суму 41 103,02
грн; доплата за нічний час кількістю
л/год - 280 по ціні 4,0606 грн на суму 1 136,99
грн (а.с.13, т.1).

Не погодившись із даним актом
відповідач оформив власний акт від
21.05.2014 р. на суму 32 240,00 грн із наступними
показниками: 3 224 л/год (а.с.11, 12, т.1).

Будь-яких мотивованих підстав відмови
відповідача в підписанні акту наданого
позивачем матеріали справи не містять.

На підставі встановлених обставин суд
дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України
вказує, що цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки,
й серед підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського
кодексу України, господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідносини, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. Таке
ж положення містить і ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Беручи до уваги зміст договору
укладеного між сторонами, характер
взятих на себе сторонами зобов'язань,
суд дійшов висновку про те, що між
сторонами виникли правовідносини з
договору про надання послуг,
регулювання яких здійснюється в главі
63 "Послуги. Загальні положення",
ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено,
що якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 Цивільного
кодексу України, ч.7 ст.193
Господарського кодексу України)

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
свій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має
право вимагати доказів того, що
обов'язок виконується належним
боржником або виконання приймається
належним кредитором чи уповноваженою
на це особою, і несе ризик наслідків
непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як встановлено в засіданні суду,
відповідач розрахунків за отримані
послуги на умовах Угоди № 05/11 від 05.11.2013
р. не провів, доказів виникнення
якихось форс-мажорних обставин, які
стали причиною невиконання ним взятого
на себе зобов'язання по оплаті
отриманих послуг суду не надав, а тому
виходячи з встановлених обставин
справи і наведених вище законодавчих
приписів, суд вважає вимогу позивача
про стягнення боргу в розмірі 114 920,00
грн (72 680,00 (борг станом на 01.05.2014 р.) +
42 240,00 (борг за травень 2014 року))
правомірною та обґрунтованою, з огляду
на що задовольняє її в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 614 ЦК України
особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст.33, 34, 43
Господарського процесуального кодексу
України докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення для господарського суду не
є обов'язковим. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги і
заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та
вимогам ухвал суду відповідач не подав
до суду належних та допустимих доказів
в спростування позовних вимог позивача
щодо стягнення боргу, в тому рахунку
доказів проведення розрахунків
(платіжні доручення, виписки
банківських установ щодо руху коштів
тощо).

Заперечення відповідача вказані ним у
відзиві та висловлені в усному порядку
в судовому засіданні про які
вказувалось вище оцінюються судом
критично, оскільки наведені в них
доводи є юридично неспроможними та не
спростовують правомірності та
обґрунтованості заявленого позову.

Так, посилання відповідача на
ненадання позивачем послуг в травні 2014
року за Угодою від 05.11.2013 р. № 05/11
спростовується наявними у справі
доказами наданими позивачем про які
вказувалось вище, а саме рознарядками
на вивід засуджених, табелями обліку
робочого часу, відомостями про
забезпечення нагляду на добу тощо.

При цьому суд звертає увагу на те, що
відповідач заперечуючи у відзиві щодо
надання позивачем послуг в травні 2014
року не пояснює при цьому причин
підписання ним акту від 21.05.2014 р. з
іншими показниками ніж вказав в своєму
акті позивач, що свідчить про
суперечність його доводів в цій
частині.

В свою чергу підписаний відповідачем
акт з відображеними у ньому
показниками не відповідає умовам
Угоди, оскільки містить арифметичні
помилки, які полягають в наступному - в
акті зазначено кількість
відпрацьованих л/год - 3 224 на загальну
суму 32 240,00 грн без зазначення доплати в
нічний час, тобто вартість 1 л/год
становить 10,00 грн, в той час як умовами
розділу 4 Угоди передбачено вартість 1
л/год в розмірі 11,6019 грн з доплатою в
нічний час 4,0606 грн за годину.

Доповідні записки від 10.04.2014 р. та від
03.05.2014 р. надані відповідачем як доказ
неналежного виконання позивачем
зобов'язань за Угодою оцінюються судом
критично, оскільки наведені у них
обставини (невихід засуджених на
роботу, забрання всіх засуджених з
місця роботи) жодним чином не
зафіксовані та спростовуються
наданими позивачем документами про які
вказувалось вище з яких вбачається, що
роботи засудженими виконувались до
21.05.2014 р.

Слід вказати, що матеріали справи не
містять доказів подальшого реагування
Замовника на вказані доповідні
записки, в тому рахунку листи до
Виконавця з доказами їх надіслання або
вручення з приводу неналежного
виконання своїх зобов'язань, обопільно
складені акти про невихід засуджених
тощо.

При цьому суд звертає увагу на те, що
умовами Угоди передбачено наступне:
роботи виконуються під керівництвом
Замовника; Замовник зобов'язаний
здійснювати постійний нагляд за
виконанням робіт; Замовник надає
Виконавцю в кінці кожного місяця копії
табелів робочого часу для нарахування
заробітної плати тощо.

Відповідачем не надано, всупереч
вимогам ухвали від 29.10.2014 р., доказів
неналежного виконання Угоди від 05.11.2013
р. № 05/11 в травні 2014 р., як то акти, листи,
статистична звітність щодо випуску
товарної продукції в натуральному та
грошовому вимірі за період з 05.11.2013 р. по
11.11.2014 р. тощо, окрім згаданих вище
доповідних записок.

Оскільки обов'язок по веденню табелів
робочого часу умовами Угоди покладено
на відповідача суд з метою їх надання
оголошував перерву в судовому
засіданні 12.11.2014 р. по завершенні якої
представник відповідача повідомив про
відсутність відповідних табелів на
підприємстві.

Виходячи з наведеного суд не приймає до
уваги акт складений відповідачем від
21.05.2014 р. оскільки відображені у ньому
показники, на відміну від акту наданого
позивачем, не підтверджуються даними
табелів обліку робочого часу.

Посилання відповідача на зменшення
кількості працюючих та їх невихід на
роботу в травні 2014 року не
заперечується позивачем, який вказує,
що в зв'язку з цим у вказаному місяці
була найменша сума наданих послуг.

Суд зауважує, що вказане посилання
відповідача свідчить не про
невиконання відповідачем своїх
зобов'язань, а лише про зменшення
обсягу наданих послуг.

Варто зауважити, що розділом 5 Угоди
передбачено право Виконавця без
попередження Замовника відізвати
робочу силу в разі непроведення
останнім розрахунків згідно розділу 4
Угоди.

Враховуючи наявність боргу станом на
01.05.2014 р. в розмірі 70 680,00 грн, що не
заперечується сторонами, позивач мав
право зменшити кількість працюючих або
взагалі відізвати всіх засуджених без
попередження відповідача.

Вказане узгоджується із приписами
статті 615 ЦК України відповідно до якої
у разі порушення зобов'язання однією
стороною друга сторона має право
частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом;
реалізація права на односторонню
відмову, передбачену договором або
законом, спричиняє припинення
зобов'язання, зміст якого складають
права кредитора, що відмовляється від
зобов'язання, та обов'язки боржника.

Окрім того визначена статтею 906 ЦК
України відповідальність виконавця за
порушення договору про надання послуг
за плату передбачає відшкодування ним
збитків, завданих замовнику
невиконанням або неналежним
виконанням договору, у разі наявності
його вини, у повному обсязі, якщо інше
не встановлено договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлені
обставини, враховуючи те, що відповідач
не надав позивачу вмотивованої відмови
від підписання акту наданих послуг за
травень 2014 року, а отже не вчинив дій
щодо можливого врегулювання питання
про розмір вартості наданих у цей
період послуг суд дійшов висновку про
задоволення позову в повному обсязі.

Витрати на судовий збір підлягають
віднесенню на відповідача відповідно
до ст.49 ГПК України.

12.11.2014 р. в судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 42, 43, 44,
49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамік-Плюс",
пров.Цегельний, 10, м.Вінниця, 21020
(ідентифікаційний код - 36577896) на користь
Крижопільського виправного центру
управління Державної пенітенціарної
служби України у Вінницькій області
(№113), вул. Леніна, 106, с. Городківка,
Крижопільський район, Вінницька
область, 24615 (ідентифікаційний код -
14316862) - 114 920 грн. 00 грн. - боргу, 2 298 грн. 40
коп. - відшкодування витрат пов'язаних
зі сплатою судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 17 листопада 2014
р.

Суддя Банасько
О.О.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.