м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/13628/14 10.11.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Головіної К.І., при
секретарі судового засідання Мельник
Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Державного
підприємства "Центр сертифікації і
контролю якості будівництва об'єктів
нафтогазового комплексу
Держгірпромнагляду України"

до Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз"

про стягнення 360 266,50 грн.

за участю представників:

від позивача: Комлик Д.С. - представник
за довіреністю № 1 від 02.06.2014 р.

від відповідача: Васійчук Л.Ф. -
представник за дов. б/н від 28.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва
звернулось Державне підприємство
"Центр сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України"
(далі - ДП "Держгірпромнагляду України")
з позовом до Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" (далі - ПАТ
"Укртрансгаз") про стягнення 440 266,50 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на порушення відповідачем
умов договору № 237/2013/ від 02.09.2013 р.
про надання послуг з проведення
експертизи в частині своєчасної плати
за надані послуги, внаслідок чого у
ПАТ "Укртрансгаз" утворилась
заборгованість в сумі 440 266,50 грн.

У позові ДП "Держгірпромнагляду
України" просить суд стягнути з
ПАТ "Укртрансгаз"
заборгованість за надані послуги у
сумі 440 266,50 грн., яка складається з суми
основної заборгованості - 424 138,74 грн.,
пені - 12 724,16 грн., 3 403,60 грн. - 3 % річних.

До початку розгляду справи по суті від
позивача надійшла заява про зменшення
розміру позовних вимог, відповідно до
якої останній просить суд стягнути з
відповідача суму основної
заборгованості за надані послуги у
сумі 344 138,74 грн., пені - 12 724,16 грн.,
3 403,60 грн. - 3 % річних, а всього 360 266,50
грн., у зв'язку зі сплатою відповідачем
основного боргу на суму 80 000,00 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав та обґрунтував
зменшені позовні вимоги, просив їх
задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечував, зазначив, що
заборгованість виникла у зв'язку з
тяжким фінансовим становищем
відповідача, а також позивач невірно
застосував ставку пені. Просив
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, суд вважає, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

02.09.2013 р. між Державним підприємством
"Центр сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України"
(виконавець) та Публічним акціонерним
товариством "Укртрансгаз" (замовник)
був укладений договір №
237/2013/ про надання послуг з
проведення експертизи.

Згідно з п 1.1 вказаного договору
замовник доручає, в виконавець
зобов'язується на свій ризик власними
та залученими силами і засобами надати
відповідно до вимог чинних
нормативно-правових актів з охорони
праці та умов цього договору
адміністративні послуги щодо
підвищення ефективності господарської
діяльності в повному обсязі, а замовник
зобов'язується прийняти ці послуги та
оплатити їх вартість.

Склад та обсяги послуг, що доручаються
до надання виконавцю визначені заявкою
замовника від 19.03.2013 № 1523/26-08 та
розрахунком послуг з проведення
експертизи (п. 1.2 договору).

Відповідно до п.п. 3.4, 3.6 договору
виконавець зобов'язується надати
послуги протягом 70 робочих днів з дати
укладення договору. Здавання-приймання
наданих послуг після їх закінчення
здійснюється у відповідності з чинним
порядком і оформляється актом
здачі-приймання наданих послуг.

Ціна договору становить 424 138,74 грн.
Оплата за надані послуги здійснюється
замовником по факту надання послуг на
підставі акту здачі-приймання наданих
послуг в строк не пізніше 60 робочих
днів з дати їх підписання
уповноваженими представниками сторін
(п.п. 4.2, 4.4 договору).

У судовому засіданні встановлено, що
позивач умови договору виконав у
повному обсязі, надав послуги за
договором на суму 424 138,74 грн., що
підтверджується актами
здачі-приймання наданих послуг від
29.11.2013 р. та від 26.12.2013 р.

Однак, відповідач зі свого боку умови
договору № 237/2013/ від
02.09.2013 р. в частині оплати послуг
виконав неналежним чином.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач сплатив лише частину суми
основного боргу в розмірі 80 000,00 грн., що
не заперечується поясненнями
представників сторін.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що у ПАТ
"Укртрансгаз" заборгованість за
послуги з проведення експертизи
становить 344 138,74 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного
кодексу України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами згідно ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ГК України
кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Посилання відповідача на скрутне
фінансове становище, суд відхиляє,
оскільки вказана обставина не звільняє
відповідача від сплати боргу та не
спростовує наявність підстав для
застосування до нього
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно до п. 1.10 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання через відсутність у нього
необхідних коштів, оскільки згадане
правило обумовлено замінністю грошей
як їх юридичною властивістю. Тому у
випадках порушення грошового
зобов'язання суди не повинні приймати
доводи боржника з посиланням на
неможливість виконання грошового
зобов'язання через відсутність
необхідних коштів.

Таким чином, обмеження у фінансуванні
витрат відповідача не може бути
підставою для звільнення від
відповідальності за невиконання
обов'язку за надані послуги.

Крім суми основного боргу, позивач
просив стягнути з відповідача пеню в
сумі 12 724,16 грн. за період з 01.03.2014 р. по
12.06.2014 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу
України передбачено, що учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених цим
Кодексом та іншими законами.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно п. 5.5 договору за порушення
строку розрахунку більш ніж на 30
робочих днів замовник сплачує
виконавцю пеню у розмірі облікової
ставки НБУ за кожний день
просторочення від вартості послуг, в
яких виявлені недоліки за кожен день
прострочення від вартості неоплачених
послуг, але не більше 3 % від суми
несплачених послуг.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладеного
сторонами правочину, вимоги про
стягнення пені у сумі 12 724,16 грн. за
період з 01.03.2014 р. по 12.06.2014 р. підлягають
частковому задоволенню, оскільки
відповідно до вимог договору (п. 5.5)
повиннен бути застосований розмір
однієї облікової ставки НБУ за кожний
день просторочення, а не розмір
подвійної облікової ставки НБУ, як про
це просить позивач.

Перерахувавши заявлену позивачем суму
пені відповідно до умов закону та
договору, суд вважає за необхідне
стягнути з відповідача неустойку за
несвоєчасне погашення заборгованості
за надані послуги у сумі 12 514,98 грн. за
період з 01.03.2014 р. по 12.06.2014 р.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 3 403,60 грн. - 3 % річних за
період з 01.03.2014 р. по 12.06.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного
кодексу України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми
законодавства та умови укладеного
сторонами правочину, вимоги про
стягнення 3 % річних є такими, що
заявлені правомірно.

Провівши розрахунок заявленої до
стягнення суми матеріальних втрат, суд
дійшов висновку, що з відповідача
підлягає стягненню 3 % річних у сумі 3
403,60 грн. за період з 01.03.2014 р. по 12.06.2014 р.

На підставі викладеного, враховуючи, що
матеріали справи свідчать про часткову
обгрунтованість вимог позивача, суд
задовольняє позов частково.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідача пропорційно задоволених
вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Державного підприємства "Центр
сертифікації і контролю якості
будівництва об'єктів нафтогазового
комплексу Держгірпромнагляду України"
до Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз" про стягнення 360 266,50 грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ,
Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний
код 30019801) на користь Державного
підприємства "Центр сертифікації і
контролю якості будівництва об'єктів
нафтогазового комплексу
Держгірпромнагляду України" (49038, м.
Дніпропетровськ, вул. Ленінградська,
буд. 68, корпус 9, ідентифікаційний код
13417687) основну заборгованість у сумі 344
138 (триста сорок чотири тисячі сто
тридцять вісім) грн. 74 коп., пеню в сумі 12
514 (дванадцять тисяч п'ятсот
чотирнадцять) грн. 98 коп., 3% річних в
сумі 3 403 (три тисячі чотириста три) грн.
60 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ,
Кловський узвіз, 9/1, ідентифікаційний
код 30019801) на користь Державного
підприємства "Центр сертифікації і
контролю якості будівництва об'єктів
нафтогазового комплексу
Держгірпромнагляду України" (49038, м.
Дніпропетровськ, вул. Ленінградська,
буд. 68, корпус 9, ідентифікаційний код
13417687) витрати по сплаті судового збору
в розмірі 8 800 (вісім тисяч вісімсот) грн.
22 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 10 листопада 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 17
листопада 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Суддя
К.І.
Головіна