ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2014 рокуСправа № 914/933/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Шевчук С.Р.,
суддів:Акулової Н.В., Владимиренко С.В. -
доповідач,розглянув у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Українська
страхова група"на
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 12.08.2014р.та
рішення господарського суду
Львівської області від 03.06.2014р.у
справі№914/933/14 господарського суду
Львівської областіза
позовомПриватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова
група"доПриватного акціонерного
товариства "Акціонерна страхова
компанія "Скарбниця"простягнення 49000
грн.,За участю представників:

- позивача: не з"явились;

- відповідача: Гордія В.О., дов. від
01.11.2014р. б/н

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Українська
страхова група" (позивач) звернулось до
господарського суду Львівської
області з позовом до Приватного
акціонерного товариства "Акціонерна
страхова компанія "Скарбниця" про
стягнення 49000грн.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 03.06.2014р. (суддя
Запотічняк О.Д.) у справі №914/933/14,
залишеним без змін постановою
Львівського апеляційного
господарського суду від 12.08.2014р.
(колегія суддів у складі головуючого
судді Юрченка Я.О., суддів: Давид Л.Л.,
Зварич О.В.) відмовлено позивачу у
задоволенні позову.

Не погоджуючись з вищезазначеними
рішенням та постановою, Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Українська страхова група"
звернулось до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою та
заявою в яких просить рішення
господарського суду Львівської
області від 03.06.2014р. та постанову
Львівського апеляційного
господарського суду від 12.08.2014р.
скасувати та передати справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заяву позивача,
заслухавши суддю-доповідача,
представника відповідача, перевіривши
на підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
касаційної інстанції дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 19.10.2012р. між Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Українська страхова група" та
ОСОБА_5 укладено договір добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № 25-2107-0193, предметом якого є
страхування транспортного засобу
"Тойота" державний реєстраційний №
НОМЕР_1.

Умовами пункту 3.4 договору передбачено,
що найменший водійський стаж осіб
допущених до керування транспортним
засобом "Тойота" державний
реєстраційний № НОМЕР_1 на законних
підставах повинен становити не менше 10
років.

Відповідно до п. 18.1 договору, за умови
перебування за кермом на момент ДТП
особи, яка не відповідає вимогам п.3.4
даного договору, застосовується
безумовна франшиза в розмірі 2% від
страхової суми, але в будь-якому
випадку не менша ніж зазначена в
договорі.

Строк дії договору встановлено п. 3.5
договору (з 00:00 год. 24.10.2012 р. по 24:00 год.
10.10.2015р.) та відповідно до п.3.9. договору
строк його дії поділено на періоди
страхування (частини часу дії
договору).

Пунктом 4 договору передбачено винятки
із страхових випадків і обмеження
страхування.

Так, відповідно до п.4.1.2 договору не
визнаються страховими випадки, які
настали внаслідок або під час
управління застрахованим транспортним
засобом особою, яка не відноситься до
осіб, що згідно з п. 3.4. договору має
право керувати транспортним засобом.

14.06.2013 року в м. Харкові по вул. Полт.
Шлях, 190 о 22 год. 10 хв. сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу "Тойота"
державний реєстраційний № НОМЕР_1 під
керування водія ОСОБА_6 та
транспортного засобу "Мерседес"
державний реєстраційний № НОМЕР_2 під
керуванням водія ОСОБА_7, про що
свідчить довідка ВДАІ ГУМВСУ у
Харківській області від 23.07.2013р. №1360/з.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу
"Мерседес" державний реєстраційний №
НОМЕР_2 застрахована в приватному
акціонерному товаристві "Акціонерна
страхова компанія "Скарбниця" (поліс
№АВ3445650, термін дії до 27.10.2013р.).

Постановою Ленінського районного суду
м. Харків від 09.07.2013р. у справі №642/5198/13п
провадження 3/6421232/13 ОСОБА_7, який
керував транспортним засобом
"Мерседес" державний реєстраційний
НОМЕР_2, визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 Кодексу України
про адміністративні правопорушення та
накладено на нього адміністративне
стягнення у вигляді штрафу в розмірі
340грн.

17.06.2014р. ОСОБА_5 звернулася до
приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Українська
страхова група" із заявою про настання
страхового випадку та виплату
страхового відшкодування з наданням
усіх необхідних документів.

24.07.2013р. на підставі рахунку-фактури
№1-00001741 від 08.07.2013р., приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "Українська страхова група"
складено страховий акт та розрахунок
страхового відшкодування.

Позивачем, відповідно до вказаних
документів, здійснено виплату
страхового відшкодування в розмірі 55
550,40 грн., що підтверджується платіжним
дорученням №12838 від 25.07.2013 р.

06.08.2013 р. позивачем на підставі
рахунку-фактури №1-00001866 від 23.07.2013р.
складено страховий акт, розрахунок
страхового відшкодування та здійснено
доплату страхового відшкодування в
розмірі 6438,60 грн. (платіжне доручення №
13738 від 06.08.2013р.).

З огляду на те, що транспортний засіб
"Мерседес", яким керував ОСОБА_7,
державний реєстраційний НОМЕР_2,
застрахований приватним акціонерним
товариством "Акціонерна страхова
компанія "Скарбниця" за полісом
№АВ/3445650, позивач звернувся із заявою
про виплату страхового відшкодування в
порядку регресу, яку відповідачем
проігноровано, та як наслідок із
позовом до господарського суду про
стягнення суми страхового
відшкодування в розмірі 49000 грн. в
порядку регресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 6 Закону України "Про
страхування" визначено, що добровільне
страхування - це страхування, яке
здійснюється на основі договору між
страхувальником і страховиком.
Загальні умови і порядок здійснення
добровільного страхування
визначаються правилами страхування,
що встановлюються страховиком
самостійно відповідно до вимог цього
Закону. Конкретні умови страхування
визначаються при укладенні договору
страхування відповідно до
законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 8 цього ж закону
встановлено, що страховим випадком є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої
виникає обов'язок страховика здійснити
виплату страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про
страхування" встановлено, що
договір страхування - це письмова угода
між страхувальником і страховиком,
відповідно до якої страховик бере на
себе зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Страховик зобов'язаний у разі
настання страхового
випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором (ст. 988 Цивільного кодексу
України).

Аналогічні положення закріплені в
пункті 3 частини 1 статті 20 Закону
України "Про страхування".

Відповідно до ст. 9 Закону України
"Про страхування" страхова виплата
- грошова сума, яка виплачується
страховиком відповідно до умов
договору страхування при настанні
страхового випадку. Страхове
відшкодування - страхова виплата, яка
здійснюється страховиком у межах
страхової суми за договорами майнового
страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку.

Статтею 26 Закону України "Про
страхування" встановлено, що умовами
договору страхування можуть бути
передбачені підстави для відмови у
здійсненні страхових виплат, якщо це не
суперечить закону.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного
кодексу України встановлено, що
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору. Договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом,
або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Пунктом 5.1.6. розділу 5 Правил
добровільного страхування наземних
транспортних засобів ЗАТ СК
"Українська страхова група" до
страхових випадків не відносяться
події, зокрема, у разі керування
транспортними засобами особою, яка не
відноситься до осіб, допущених до
керування транспортними засобами
згідно з Договором страхування.

Врахував приписи вищезазначених
законодавчих та нормативних актів,
вказані договірні умови визначені
договором добровільного страхування
наземних транспортних засобів №
25-2107-0193, відсутність права керування
ОСОБА_6, в розумінні умов вказаного
договору, в тому числі і під час скоєння
14.06.2013р. дорожньо-транспортної пригоди,
транспортним засобом "Тойота"
державний реєстраційний номер НОМЕР_3,
оскільки її водійський стаж на момент
здійснення ДТП становив менше 10 років
(дата отримання посвідчення водія
31.08.2011р.), суди попередніх інстанцій
вірно вказали, що виплата страхового
відшкодування позивачем здійснена з
порушенням умов вказаного договору. З
огляду на вищезазначене та відсутність
правових підстав для виплати
страхового відшкодування внаслідок
ДТП через відсутність настання
страхового випадку, суд першої
інстанції, з яким підставно погодився
суд апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Водночас, так як предметом розгляду
даної справи є стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу, судом
апеляційної інстанції обґрунтовано
спростовано твердження ПАТ "Страхова
компанія "Українська страхова група"
щодо не застосування п.18.1.договору, з
огляду на те, що вказаним пунктом
передбачено визначення розміру
франшизи від страхової суми, а не
страхового випадку.

У відповідності до ст.1117
Господарського процесуального кодексу
України перегляд у касаційному порядку
судового рішення здійснюється
касаційною інстанцією на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, зі здійсненням перевірки
застосування попередніми судовими
інстанціями норм матеріального і
процесуального права. Касаційна
інстанція не має права встановлювати
або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або
постанові господарського суду чи
відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що прийнята у даній
справі постанова апеляційного
господарського суду, якою залишено без
змін рішення місцевого господарського
суду, відповідає нормам матеріального
та процесуального права. Доводи
скаржника, викладені в касаційній
скарзі, не спростовують правильних
висновків суду апеляційної інстанції,
у зв'язку з чим відсутні підстави для
скасування оскарженої постанови суду
апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група"
залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 12.08.2014р. у
справі №914/933/14 залишити без змін.

Головуючий суддя:
С.Р. Шевчук

Судді:
Н.В. Акулова

С.В. Владимиренко