ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"18" листопада 2014 р.Справа № 921/1276/14-г/9
УХВАЛА

Суддя Гевко В.Л., розглянувши позовну
заяву №412 від 11.11.2014р. (вх. №1322 від
17.11.2014р.) Товариства з обмеженою
відповідальністю "Товари для Вас", вул.
Василіянок, 62 А/3, м. Івано-Франківськ,
76000, поштова адреса: Арбітражний
керуючий Юрків В.В., вул. Біласа і
Данилишина, 14 , м. Калуш-4, 77304, а/с 86 до
відповідача ПАТ "Тернопільський
комбінат по випуску
шляхово-будівельних матеріалів", вул.
Микулинецька, 76, смт. Велика Березовиця,
Тернопільська обл., 47724, встановив
наступне:

1). До заяви не додано належних
доказів сплати судового збору у
встановленому порядку та розмірі
(порушення вимог ч.2ст. 36 ГПК України, п.3
ч. 1 ст. 57 ГПК України, п.3 ч. 6 ст. 113 ГПК
України).

Відповідно до ч.2 ст. 36 ГПК України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.
Якщо для вирішення спору має значення
лише частина документа, подається
засвідчений витяг з нього.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

Платіжне доручення на безготівкове
перерахування судового збору,
квитанція установи банку про прийняття
платежу готівкою додаються до позовної
заяви (заяви, скарги) і мають містити
відомості про те, яка саме позовна
заява (заява, скарга, дія) оплачується
судовим збором. Відповідні документи
подаються до господарського суду
тільки в оригіналі; копії, у тому числі
виготовлені із застосуванням
технічних засобів (фотокопії тощо) цих
документів, не можуть бути належним
доказом сплати судового збору (п. 2.21
Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України").

З 01 листопада 2011 року набрав чинності
Закон України "Про судовий збір" від
08.07.2011р. № 3674-VI, яким, зокрема,
встановлено, що за подання до
господарського суду позовної заяви за
місцем розгляду справи справляється
судовий збір, який зараховується до
спеціального фонду Державного бюджету
України.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про
судовий збір", судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Пунктом 2.1. ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" передбачено, що за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
судовий збір сплачується за ставкою 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати -
1827грн. та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат - 73080грн.

Проте, до позовної заяви №412 від 11.11.2014р.
(вх. №1322 від 17.11.2014р.) доказів сплати
судового збору не долучено.

При цьому, у позовній заяві Заявник -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Товари для Вас"
просить суд, з посиланням на ст.8 ЗУ "Про
судовий збір", ухвалою відстрочити або
розстрочити сплату судового збору на
певний строк, проте, суд не вбачає
підстав для задоволення такого
клопотання та відмовляє у ньому з
огляду на наступне.

Своє клопотання заявник мотивує тим,
що Товариство з обмеженою
відповідальністю "Товари для Вас"
визнано банкрутом, інших активів, крім
даної заборгованості, не виявлено, а
тому заявник немає можливості
сплатити необхідну суму судового збору
за подання позову.

Проте, суд має за необхідне зазначити,
що на підтвердження викладеного у
позовній заяві позивачем не подано
доказів відсутності можливості у
процесі банкрутства Товариства з
обмеженою відповідальністю "Товари для
Вас" оплатити ним судовий збір у
встановленому порядку.

Разом з цим, відповідно до ст. 4 - 3 ГПК
України судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

В силу ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Із змісту п. 3.1. Постанови Пленуму ВГСУ
від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" єдиною підставою для вчинення
господарським судом дій, зазначених у
статті 8 Закону, є врахування ним
майнового стану сторін. Клопотання
про відстрочення (розстрочення) сплати
судового збору, зменшення його розміру
або звільнення від його сплати може
бути викладене в заяві чи скарзі, які
подаються до господарського суду, або
окремим документом. Особа, яка заявляє
відповідне клопотання, повинна навести
доводи і подати докази на
підтвердження того, що її майновий стан
перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею
судового збору у встановленому порядку
і розмірі. При цьому оскільки статтею
129 Конституції України як одну із засад
судочинства визначено рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом і судом, отже в тому числі й
органів державної влади, то самі лише
обставини, пов'язані з фінансуванням
установи чи організації з державного
бюджету України та відсутністю у ньому
коштів, призначених для сплати
судового збору, не можуть вважатися
підставою для звільнення від такої
сплати.

В силу зазначеного, суд вважає, що
зазначені мотивування про важке
матеріальне становище позивача
викладені ним у позовній заяві не
підтверджено ним належними доказами у
розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, а тому
у поданому клопотанні позивача суд
відмовляє повністю.

У відповідності до ст. 63 ГПК України,
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо:

1) позовну заяву підписано особою, яка
не має права її підписувати, або особою,
посадове становище якої не вказано;

2) у позовній заяві не вказано повного
найменування сторін, їх поштових адрес;

3) у позовній заяві не вказано обставин,
на яких ґрунтується позовна вимога,
доказів, що підтверджують викладені в
заяві обставини, обґрунтований
розрахунок стягуваної чи оспорюваної
суми;

4) не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі;

5) порушено правила об'єднання вимог або
об'єднано в одній позовній заяві кілька
вимог до одного чи кількох
відповідачів і сумісний розгляд цих
вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і
взаємовідносин сторін чи суттєво
утруднить вирішення спору;

6) не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів;

9) до винесення ухвали про порушення
провадження у справі від позивача
надійшла заява про врегулювання спору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що позовна заява підлягає поверненню
на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Поряд з цим, відповідно до ч. 4 статті 63
ГПК України, повернення позовної заяви
не перешкоджає повторному зверненню з
нею до господарського суду в
загальному порядку після усунення
допущеного порушення.

Враховуючи викладене, керуючись
п.4 ч.1 ст.63 ГПК України, господарський
суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути заяву №412 від 11.11.2014р.
(вх. №1322 від 17.11.2014р.) та додані до неї
документи, всього на 10-ти аркушах,
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Товари для Вас", вул.
Василіянок, 62 А/3, м. Івано-Франківськ,
76000, поштова адреса: Арбітражний
керуючий Юрків В.В., вул. Біласа і
Данилишина, 14 , м. Калуш-4, 77304, а/с 86, без
розгляду.

Суддя
В.Л. Гевко

Повернення заяви без розгляду не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.