ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

31 жовтня 2014 року Справа № 910/18452/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіСеліваненка
В.П.,суддів:Вовка І.В., Грека Б.М.,
Стратієнко Л.В., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявутовариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 23.07.2014у
справі№ 910/18452/13за позовомтовариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит"доМіністерства
енергетики та вугільної промисловості
Українипрозобов'язання надати дозвіл
на списання концесійного державного
майна,

В С Т А Н О В И
В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" звернулося до
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України з позовом про
зобов'язання надати дозвіл на списання
концесійного державного майна як
такого, що за строком своєї
експлуатації вже не відповідає
критеріям активів, відповідно до
переліку майна, доданого до заяви (з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог №1-3/1265 від 16.10.2013).

Рішенням господарського суду міста
Києва від 18.11.2013 у справі 910/18452/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014, у позові
відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.07.2014 у даній справі
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 12.05.2014 залишено
без змін.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" звернулося із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 23.07.2014 у справі №910/18452/13, в
якій просить скасувати зазначену
постанову та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 08.10.2013
у справі №910/10067/13, від 05.06.2013 у справі №
5011-3/16624-2012, від 12.03.2012 у справі №40/108пд,
від 22.05.2013 у справі №29пн/5014/2333/2012,
мотивовано неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права, а саме
положень Порядку списання об'єктів
державної власності, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 08.11.2007 №1314 (далі-Порядок списання
об'єктів державної власності), та
статті 8 Цивільного кодексу України,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 23.07.2014 у справі №910/18452/13,
про перегляд якої подано заяву, Вищий
господарський суд України погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для відмови в
позові про зобов'язання Міністерство
енергетики та вугільної промисловості
України (відповідача) надати дозвіл на
списання концесійного державного
майна як такого, що за строком своєї
експлуатації вже не відповідає
критеріям активів. Даного висновку суд
касаційної інстанції дійшов з огляду
на встановлені судами попередніх
інстанцій обставини справи стосовно
того, що умовами договору концесії,
укладеного сторонами, не передбачений
обов'язок відповідача (концесієдавця)
надати позивачу дозвіл на списання
об'єктів державного майна, переданого у
концесію; крім того, позивач не є
суб'єктом господарювання у розумінні
положень Порядку списання об'єктів
державної власності, а процедура
списання державного майна, переданого
у концесію, зазначеним Порядком не
визначається, що свідчить про
відсутність нормативно визначеного
порядку такого списання.

Водночас у постановах від 08.10.2013 у
справі №910/10067/13, від 05.06.2013 у справі №
5011-3/16624-2012, від 12.03.2012 у справі №40/108пд,
від 22.05.2013 у справі №29пн/5014/2333/2012, на які
посилається заявник, суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
правових підстав для задоволення
позову про зобов'язання Фонду
державного майна України виконати
умови пунктів договорів оренди
державного майна шляхом надання
позивачам дозволу на списання частки
орендованого майна згідно з переліком,
що не впливає на цілісність майнового
комплексу. При цьому суд касаційної
інстанції виходив із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи стосовно того, що: можливість
списання орендованого майна погоджена
сторонами в договорах оренди; позивачі
з дотриманням процедури порядку
списання об'єктів державної власності
зверталися до відповідачів з листами
та відповідними документами,
необхідними для отримання дозволу на
списання лише частки майна, а не
цілісного майнового комплексу;
ненадання відповідачами дозволу на
списання частини основних засобів, які
не придатні для подальшої експлуатації
та не підлягають відновленню з причин
повного фактичного зносу та
руйнування, є невиконанням умов
договору оренди, порушенням прав
позивачів на технічне
переустаткування орендованого майна
та перешкоджанням підвищенню
ефективності використання об'єкту
оренди в цілому.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків та
застосував відповідні норми
матеріального права.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити товариству з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" у допуску справи
№910/18452/13 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддя В. Селіваненко Судді
І. Вовк Б. Грек Л. Стратієнко М.
Черкащенко