ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 листопада 2014 р. Справа №
903/1115/14

за позовом публічного акціонерного
товариства комерційний банк
"Приватбанк", м.Дніпропетровськ

до відповідача: приватного
підприємства "Орієнт-Компані", м.Луцьк

про стягнення 18 820 грн. 96 коп.

Суддя: Шум М. С.

за участю представників сторін:

від позивача: Кузін Є.В., довіреність
№2200-К-О від -3.07.2014 року

від відповідача: н/з

Суть спору: позивач - публічне
акціонерне товариство комерційний
банк "Приватбанк" звернувся до суду з
позовом до приватного підприємства
«Орієнт-Компані» про стягнення 18 919 грн.
65 коп. в т.ч. 6 400 грн. 00 коп.
заборгованості по кредиту, 7 049
грн. 80 коп. заборгованість по процентам
за користування кредитом, 3 799 грн. 45 коп.
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та 1 670 грн. 40
коп. комісії за користування кредитом.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на неналежне
виконання позичальником - ПП
«Орієнт-Компані» взятих за договором
банківського обслуговування №б/н від
21.03.2011 року зобов'язань по поверненню
кредитних коштів та сплаті процентів
за користування кредитними коштами.

У судовому засіданні 25.11.2014 року
представник позивача подав заяву про
зменшення позовних вимог в частині
стягнення пені на 98 грн. 69 коп. у зв'язку
з тим, що в порушення умов договору
позивач нарахував пеню за період
більший, ніж три роки.

Відповідна заява подана повноважним
представником позивача не порушує
законні права та інтереси сторін
приймається судом.

Відповідно до п. 4. 6. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зменшення позивачем
суми позову, в тому числі й з підстав
необґрунтованості первісного
розрахунку ціни позову, не є відмовою
від позову. В такому випадку припинення
провадження в частині зменшення
відповідної суми не здійснюється, - про
таке зменшення зазначається в описовій
частині судового рішення, а предметом
спору стає вимога про стягнення суми в
зменшеному розмірі.

Відтак, з врахуванням прийнятої судом
заяви про зменшення позовних вимог
позивач просить стягнути з відповідача
6 400 грн. 00 коп. заборгованості по
кредиту, 7 049 грн. 80 коп.
заборгованість по процентам за
користування кредитом, 3 700 грн. 76 коп.
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та 1 670 грн. 40
коп. комісії за користування кредитом.
Остаточна ціна позову становить 18 820
грн. 96 коп.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, витребуваних ухвалою суду
пояснень не подав, хоча був вчасно та
належним чином повідомлений про час та
місце розгляду справи.

Ухвала суду направлена на адресу ПП
«Орієнт-Компані», яка зазначена у
свідоцтві про державну реєстрацію
юридичної особи (а. с. 40): вул. Софії
Ковалевської, 27, 62 м.Луцьк повернута
органами зв'язку з відміткою «за
закінченням терміну зберігання».

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ГПК України
ухвала про порушення провадження у
справі надсилається сторонам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Таким чином, до повноважень
господарських судів не віднесено
установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому направлення ухвал
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення поштового відправлення на
юридичну адресу відповідача з
урахуванням конкретних обставин даної
справи є належним доказом виконання
господарським судом обов'язку щодо
повідомлення учасників судового
процесу про вчинення цим судом певних
процесуальних дій, тому справа
відповідно до ст. 75 ГПК України
розглядається за наявними у ній
доказами.

Заслухавши пояснення представника
позивача та дослідивши долучені до
матеріалів справи докази,
господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

21.03.2011 року приватним
підприємством «Орієнт-Компані»
підписано заяву про відкриття
поточного рахунку (а. с. 25).

Згідно заяви відповідач
приєднався до "Умов та правил надання
банківських послуг", тарифів банку, які
разом із заявою складають договір
банківського обслуговування та взяв на
себе зобов'язання виконувати умови
договору.

Відповідно до заяви відповідачу
було відкрито поточний рахунок
№7198 у національній валюті та
картковий рахунок №7198 у
національній валюті.

На виконання умов, зазначених
вище, позивач надав відповідачу
кредитний ліміт в розмірі 6 400 грн. 00
коп., що стверджується довідкою про
розмір встановлених кредитних лімітів,
банківською випискою (а. с. 36, 39).

Згідно п. п. 3.18.2.2.2, 3.18.2.2.3, 3.18.2.2.4,
3.18.2.2.5 клієнт зобов'язався сплачувати
проценти за весь час фактичного
користування кредитом, погашати
кредит, отриманий в межах
встановленого ліміту, не пізніше
закінчення періоду безперервного
користування кредитом, погашати
різницю між заборгованістю по кредиту
і знову встановленим лімітом, у випадку
перевищення заборгованості по кредиту
суми нового ліміту, протягом
операційного дня, коли виникла різниця.
Погашення цієї різниці трактується, як
погашення кредиту, повернути кредит в
строки, визначені Умовами.

Зобов'язання за договором
відповідач належно не виконав, у
зв'язку з чим станом на 20.08.2014 року
виникла заборгованість в сумі 6 400 грн. 00
коп. заборгованості по кредиту, 7 049
грн. 80 коп. заборгованість по процентам
за користування кредитом, 3 700 грн. 76 коп.
пені за несвоєчасність виконання
зобов'язань за договором та 1 670 грн. 40
коп. комісії за користування кредитом.

Лист-претензія №10221VOZ0S05M від 04.08.2014 року,
надісланий на адресу відповідача (опис
вкладення у цінний лист, а. с. 42-43)
залишений відповідачем без відповіді
та задоволення.

Згідно ст.1066 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) за
договором банківського рахунка банк
зобов'язується приймати і зараховувати
на рахунок, відкритий клієнтові
(володільцеві рахунка), грошові кошти,
що йому надходять, виконувати
розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Статтею 1067 ЦК України
встановлено, що договір банківського
рахунка укладається для відкриття
клієнтові або визначеній ним особі
рахунка у банку на умовах, погоджених
сторонами. Банк зобов'язаний укласти
договір банківського рахунка з
клієнтом, який звернувся з пропозицією
відкрити рахунок на оголошених банком
умовах, що відповідають закону та
банківським правилам.

Укладений договір банківського
рахунку здійснюється відповідно до
умов, погоджених сторонами, а також
спеціального законодавства, зокрема,
Інструкції про порядок відкриття,
використання і закриття рахунків у
національній валюті та іноземній
валютах, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
від 12 листопада 2003 року № 492.
Відповідно до п. 1.9 Інструкції договір
банківського рахунка укладається у
письмовій формі, договір банківського
рахунка є публічним договором.

Поточний рахунок - рахунок, що
відкривається банком клієнту на
договірній основі для зберігання
коштів і здійснення
розрахунково-касових операцій за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.

Згідно ст.1069 ЦК України якщо
відповідно до договору банківського
рахунка банк здійснює платежі з
рахунка клієнта, незважаючи на
відсутність на ньому грошових коштів
(кредитування рахунка), банк вважається
таким, що надав клієнтові кредит на
відповідну суму від дня здійснення
цього платежу. Права та обов'язки
сторін, пов'язані з кредитуванням
рахунка, визначаються положеннями про
позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71
цього Кодексу), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором.

Відповідно до 193 ГК України, ст. 526 ЦК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, а у
відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Відповідач умови договору щодо
вчасного повернення кредиту та
процентів за користування кредитними
коштами належним чином не виконував,
про що свідчить банківська виписка по
рахунку. (а.с. 39).

Вимога позивача щодо стягнення 26 390 грн.
91 коп. заборгованості стверджуються
заявою про відкриття поточного рахунку
від 19.09.2011 року, договором банківського
обслуговування від 19.09.2011 року,
відповідачем не оспорена та підлягає
до задоволення відповідно до ст.ст. 1048,
1054, 1069 ЦК України та ст.193 ГК України.

Пунктами 3.18.2.2.2., 3.18.2.2.3., 3.18.2.2.4 та 3.18.2.2.5.
Умов та тарифів надання банківських
послуг передбачено, що позивач як
клієнт банку зобов'язаний сплачувати
проценти за весь час фактичного
користування кредитом; здійснювати
погашення кредиту, отриманого в межах
встановленого ліміту, а також
повернути кредит в строк, встановлений
п.п. 3.18.1.10., 3.18.2.3.4., 3.18.2.2.17.

Згідно п. 3.18.1.3. Умов кредит надається в
обмін на зобов'язання відповідача
повернути кредит, сплатити проценти та
винагороду.

Згідно п. 3.18.4.1. за користування
кредитом в період з дати виникнення
дебетового сальдо на поточному рахунку
клієнта при закритті банківського дня
клієнт виплачує проценти, виходячи з
процентної ставки, розмір якої
залежить від строку користування
кредитом. П.п.3.18.4.1.2., 3.8.4.1.3. передбачено,
що при не обнуленні дебетового сальдо в
одну з дат періоду, в якому дебетове
сальдо підлягає обнуленню, протягом 90
днів з останньої дати періоду, в якому
дебетове сальдо підлягало обнуленню,
клієнт виплачує банку за користування
кредитом проценти в розмірі 24 % річних,
починаючи з останньої дати періоду, в
якому дебетове сальдо підлягало
обнуленню. У випадку непогашення
кредиту протягом 90 днів з дати
закінчення періоду, в якому дебетове
сальдо підлягало обнуленню, кредит
рахується простроченим, а грошові
зобов'язання клієнта по погашенню
заборгованості рахуються порушеними.
При порушенні клієнтом будь-якого із
зобов'язань клієнт виплачує банку
проценти за користування кредитом в
розмірі 48% річних від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Зважаючи на викладене,
нараховані позивачем 7 049 грн. 80 коп.
процентів за користування кредитом за
період з 20.02.2012 року по 20.08.2014 року
підставні та підлягають до стягнення.

Відповідно до п. 3.18.4.5 відповідач
сплачує банку винагороду за
користування кредитом відповідно до
п.п. 3.18.4.4.

За порушення у сфері господарювання
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність шляхом застосування
до правопорушників господарських
санкцій на підставах і в порядку,
передбачених ГК України, іншими
законами та договором (частина друга
статті 193, частина перша статті 216 та
частина перша статті 218 ГК України).

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до 3.18.5.1 Умов при порушенні
клієнтом будь-якого із зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, термінів повернення кредиту,
клієнт сплачує банку за кожний випадок
порушення пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла в
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу.

Позивач просить стягнути з відповідача
3 700 грн. 76 коп. пені, нарахованої в межах
трирічного строку згідно п.3.18.5.4.
договору.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Приписами ст. ст. 6, 628 ЦК України
встановлено, що сторони в договорі
можуть відступити від положень актів
цивільного законодавства і
врегулювати свої відносини на власний
розсуд.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Умовами договору сторонами визначено
інший порядок нарахування пені, -
протягом 3 років з дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконано
клієнтом (п. 3.18.5.4 Умов), що не суперечить
чинному законодавству. Такого висновку
дійшов ВГСУ у постанові №14/044-11 від
12.07.2012 року.

Пунктом 3.18.5.7. Умов сторони обумовили
збільшення строку позовної давності,
що не суперечить ч. 1 ст. 259 ЦК України,
згідно якої позовна давність,
встановлена законом, може бути
збільшена за домовленістю сторін.

Зважаючи на викладене, нараховані
позивачем 3 700 грн. 76 коп. пені та 1 670 грн.
40 коп. комісії за користування
кредитом підставні та підлягають до
стягнення в силу ст.ст. 230, 232 ГК
України, ст. ст. 1,3 ЗУ "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та п. п.
3.18.4.5, 3.18.5.1, 3.18.5.4, 3.18.5.7 договору.

Оскільки спір до суду доведений з вини
відповідача, витрати по сплаті
судового збору в сумі 1 827 грн. 00 коп.
слід віднести на нього відповідно до
ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
174, 193, 216, 230-232 ГК України, ст.ст. 525, 526, 549,
599, 610, 628, 1048, 1054, 1066, 1067, 1069 ЦК України,
ст.ст. 44, 49, 82-84 ГПК України ,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Орієнт-Компані»,
вул.Софії Ковалевської, 27, 62, м.Луцьк,
на користь публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "Приватбанк", вул. Набережна
Перемоги, буд. 50, м. Дніпропетровськ, 49027,

- 6 400 грн. 00 коп. заборгованості по
кредиту, 7 049 грн. 80 коп. заборгованість
по процентам за користування кредитом,
3 700 грн. 76 коп. пені, 1 670 грн. 40 коп.
комісії за користування кредитом, 1 827
грн. 00 коп. витрат по сплаті судовому
збору, а всього: 20 647 грн. 96 коп.
(двадцять тисяч шістсот сорок сім грн.
96 коп.).

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення

складений 26.11.2014 року.

Суддя
М. С. Шум