ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.Справа № 922/4014/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізінг
Аваль", м. Київ до Публічного
акціонерного товариства "Харківський
підшипниковий завод", м. Харків
простягнення коштівза участю
представників сторін:

від позивача: Семенека М.В. (дов. № 10-09/14
від 10.09.2014 року);

від відповідача: Божко Т.В. (дов. № 182/54
від 22.09.2014 року).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізінг
Аваль" (позивач) звернулось до
господарського суду Харківської
області із позовом до публічного
акціонерного товариства "Харківський
підшипниковий завод" (відповідач) про
стягнення заборгованості за договором
фінансового лізингу № LC6122-01/12 від 26.01.2012
року у розмірі 392256,57грн. Витрати по
сплаті судового збору просить покласти
на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором фінансового лізингу №
LC6122-01/12 від 26.01.2012 року у частині повного
та своєчасного розрахунку.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 19.09.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 06.10.2014 року.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
06.10.2014 року на 17.11.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав заявлений позов,
просить суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначив, що частково
погасив заборгованість перед
позивачем.

Згідно із статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 17.11.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив наступне.

26.01.2012 року між товариством з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (Лізингодавець, позивач) та
публічним акціонерним товариством
«Харківський підшипниковий завод»
(Лізингоодержувач, відповідач) був
укладений договір фінансового лізингу
№ LC6122-01/12 (надалі - Договір).

За умовами укладеного Договору
Лізингодавець зобов'язався придбати у
свою власність і передати на умовах
фінансового лізингу, без надання
послуг з управління та технічної
експлуатації, у тимчасове володіння та
користування за плату майно,
найменування, технічний опис, модель,
рік випуску, ціна одиниці, кількість і
загальна вартість якого зазначаються в
Специфікації (Додаток № 2 до цього
Договору) (надалі - "Предмет лізингу"), а
Лізингоодержувач зобов'язався
прийняти Предмет лізингу та сплачувати
лізингові платежі на умовах цього
Договору.

В розділі 2 Договору сторони дійшли
згоди, що вартість Предмета лізингу на
момент підписання цього Договору
становить 2652002,13 грн. (в тому числі 20%
ПДВ) і підлягає остаточному визначенню
після передачі Предмета лізингу
Лізингоодержувачу та здійснення всіх
розрахунків за Договором
купівлі-продажу (п.2.1.). Остаточна
вартість Предмета лізингу включає всі
витрати Лізингодавця на придбання
Предмета лізингу та оформлення права
власності, включаючи, але не
обмежуючись наступними витратами:

- сплачені Лізингодавцем Продавцю
грошові кошти за придбання Предмета
лізингу;

- нараховані та/або сплачені
Лізингодавцем податки, збори та інші
обов'язкові платежі при митному
оформлені та оформленні права
власності;

- вартість документально підтверджених
послуг з митного оформлення Предмета
лізингу, його транспортування,
зберігання, страхування, за умови, що
таки витрати понесені не з вини
Лізингодавця;

- інші документально підтверджені
витрати, понесені Лізингодавцем у
зв'язку з придбанням та митним
оформленням Предмета лізингу, за умови,
що таки витрати понесені не з вини
Лізингодавця (п.2.2.).

Відповідно до розділу 3 Договору,
заборгованість Лізингоодержувача
перед Лізингодавцем виникає в момент
здійснення Лізингодавцем будь-яких
платежів на виконання цього Договору в
сумі, що перевищує розмір фактично
сплаченого Лізингоодержувачем
авансового лізингового платежу,
розрахованого за правилами цього
розділу, по відношенню до фактично
сплачених Лізингодавцем платежів,
розрахованих за правилами п.п. 2.2, 2.3 та з
урахуванням п. 2.5. цього Договору.

Розмір такого перевищення,
розрахований у грошовому еквіваленті
іноземної валюти, є базою для
розрахунку лізингових платежів,
вартості фінансування та є
заборгованістю Лізингоодержувача зі
сплати вартості Предмета лізингу,
виражених у грошовому еквіваленті
іноземної валюти. Перерахунок у гривню,
зазначених в цьому пункті Договору
нарахувань з метою їх оплати,
Лізингоодержувачем здійснюється за
правилами п. 2.4 цього Договору (п.3.1.).

Розрахований у грошовому еквіваленті
іноземної валюти розмір
заборгованості Лізингоодержувача
зазначається у графіку розрахунку
заборгованості (надалі -Графік)
(Додаток 1 до цього Договору), який
Сторони підписують після визначення
остаточної вартості Предмета лізингу.
Зміст Графіку та порядок розрахунку за
ним Сторони погодили в момент
підписання цього Договору, а тому
зазначений в ньому фактичний розмір
заборгованості Лізингоодержувача не
змінює та не доповнює положень, цього
Договору, а є лише фіксацією
розрахункових даних, здійснених на
підставі цього Договору Лізингодавцем,
виходячи з його витрат згідно п.п.
2.2.1-2.2.4 цього Договору (п.3.2.).

Згідно до розділу 4 Договору
Лізингоодержувач сплачує відсотки за
фінансування придбання Предмета
лізингу та поточні лізингові платежі
(п.4.1.).

Лізингоодержувач сплачує відсотки за
фінансування придбання Предмета
лізингу у період з моменту підписання
цього Договору до повної виплата
Лізингоодержувачем заборгованості
Лізингодавцю, визначеної за правилами
цього Договору за ставкою LIBOR 3М плюс 7%
від всієї суми заборгованості,
визначеної в порядку п. 3.1 цього
Договору. Сума відсотків в грошовому
еквіваленті іноземної валюти піддягає
перерахунку у гривню за Курсом продажу
(Розділ 1 «Визначення» Загальних умов
Додатку 4 до цього Договору), крім того
ПДВ у випадках передбачених чинним
законодавством України (п.4.2.).

Лізингоодержувач протягом строку
лізингу щомісяця сплачує Лізингодавцю
авансом поточні лізингові платежі, які
розраховуються на перший робочий день
кожного лізингового періоду за
поточний місяць та складаються з суми,
що ставиться в погашення вартості
Предмета лізингу та комісії
Лізингодавця (надалі - «Комісія
Лізингодавця»).

До настання першого періоду лізингу,
визначеного за правилами пункту 5.4
Загальних умов (Додаток 4 до цього
Договору), Лізингоодержувач сплачує
тільки відсотки за фінансування,
розраховані від заборгованості
Лізингоодержувача згідно пункту 3.1
цього Договору у гривні та за ставкою,
визначеною в пункті 4.2 цього Договору
(п.4.3.).

Розмір Комісії для кожного періоду
лізингу розраховується за ставкою,
визначеною в пункті 4.2 цього Договору,
від заборгованості Лізингоодержувача
у грошовому еквіваленті іноземної
валюти для відповідного періоду
лізингу згідно Графіку (Додаток 1 до
Договору). Розрахована таким чином сума
комісії перераховується у гривні за
Курсом продажу з дотриманням умов
частини другої цього пункту (п.4.4.).

Відповідно до пункту 8.1. Договору він
набуває чинності з дня його підписання
обома сторонами і діє до повного
виконання сторонами своїх обов'язків
за цим Договором.

На виконання умов укладеного Договору,
позивач передав у тимчасове володіння
відповідачу предмет лізингу згідно
Специфікації від 26.01.2012 року (Додаток №
2 до Договору), що підтверджується
підписаним представниками сторін
Актом приймання-передачі предмета
лізингу від 13.12.2012 року.

Проте відповідач не виконав належним
чином взятих на себе зобов'язань за
Договором в частині повного та
своєчасного розрахунку з позивачем,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість на суму 392256,57 грн., у
тому числі: 214305,36 грн. відшкодування
частини вартості предмета лізингу та
177951,21 грн. комісія, що і стало підставою
для звернення позивача з відповідним
позовом до суду.

Однак, як вбачається із додатково
наданих відповідачем до матеріалів
справи доказів, а саме з платіжних
доручень № 1278 та № 1279 від 13.11.2014 року,
після звернення позивача із позовом до
суду відповідач частково погасив
заборгованість перед позивачем у
розмірі 35717,56 грн. за квітень 2014 року
відшкодування частини вартості
предмета лізингу та частково 31104,90 грн.
комісії за квітень 2014 року.

Враховуючи, що на момент розгляду
справи відсутній предмет спору у
частині стягнення із відповідача 35717,56
грн. відшкодування частини вартості
предмета лізингу зак квітень 2014 року та
31104,90 грн. комісії частково за квітень
2014 року, суд припиняє провадження у
справі в цій частині на підставі пункту
1-1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Щодо стягнення із відповідача 178587,80
грн. відшкодування частини вартості
предмета лізингу з травня 2014 року по
вересень 2014 року та 146846,31 грн. комісії
за квітень 2014 по вересень 2014 року суд
зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону
України "Про фінансовий лізинг" (надалі
- Закон), за договором фінансового
лізингу лізингодавець зобов'язується
набути у власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Згідно з частиною 1 статті 2 названого
Закону відносини, що виникають у
зв'язку з договором фінансового
лізингу, регулюються положеннями
Цивільного кодексу України про лізинг,
найм (оренду), купівлю-продаж, поставку
з урахуванням особливостей, що
встановлюються цим Законом.

Статтею 16 Закону встановлено, що сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.
Лізингові платежі можуть включати:
суму, яка відшкодовує вартість
предмета лізингу; платіж як винагороду
лізингодавцю за отримане у лізинг
майно; компенсацію відсотків за
кредитом; інші витрати лізингодавця, що
безпосередньо пов'язані з виконанням
договору лізингу.

Отже, під ціною договору лізингу
розуміють лізингові платежі,
особливістю яких є те, що вони
сплачуються не лише за користування
річчю, а й відшкодовують вартість
предмета лізингу, який, передбачається,
у майбутньому буде переданий у
власність лізингоодержувачу за умови
виконання ним свого зобов'язання зі
сплати усіх визначених договором
лізингових платежів.

Відповідно до статті 806 Цивільного
кодексу України (надалі - ЦК України) за
договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються
загальні положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом,
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж та положення про
договір поставки, якщо інше не
встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.

Частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу
України передбачено, що сторони мають
право укласти договір, в якому
містяться елементи різних договорів
(змішаний договір). До відносин сторін у
змішаному договорі застосовуються у
відповідних частинах положення актів
цивільного законодавства про договори,
елементи яких містяться у змішаному
договорі, якщо інше не встановлено
договором або не випливає із суті
змішаного договору.

Отже, договір фінансового лізингу
поєднує в собі елементи договорів
оренди та купівлі-продажу. У зв'язку із
цим лізингові платежі включають як
плату за надання майна у користування,
так і частину покупної плати за надання
майна у власність лізингоодержувачу по
закінченні дії договору.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В розумінні статті 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно з приписами статті 193
Господарського кодексу України та
статтей 525, 526 Цивільного кодексу
України цивільні та господарські
зобов'язання мають бути виконані
належним чином відповідно до закону та
договору. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Доказів здійснення оплати за спірною
господарською операцією відповідач
суду не надав.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про те що, позовні вимоги про
стягнення відшкодування частини
вартості предмета лізингу у розмірі
178587,80 грн. березень 2014 року по вересень
2014 року є обґрунтованими, правомірними,
доведеними матеріалами справи, не
спростованими відповідачем та такими,
що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині
пред'явлених до стягнення з
відповідача 146846,31 грн. комісії за
квітень 2014 року по вересень 2014 року,суд
також визнає обґрунтованими,
правомірними, доведеними матеріалами
справи, не спростованими відповідачем
та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується статтею 49
Господарського процесуального кодексу
України у зв'язку із доведенням спору
до суду з вини відповідача судові
витрати у розмірі 7845,13 грн. підлягають
стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 1, 2, 16 Закону України "Про
фінансовий лізинг", статтями 1, 12, 49,
пунктом 1-1 статті 80, статтями 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного
товариства «Харківський підшипниковий
завод» (61089, м. Харків, просп. Фрунзе,
буд.3; ; в тому числі п/р
4474 в АТ «ОТП Банк» м. Київ, МФО 300528)
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (04073, м. Київ, просп. Московський,
9, корп. 5; ; в тому числі п/р
в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО
300335) 178587,80 грн. відшкодування частини
вартості предмета лізингу, 146846,31 грн.
комісії та 7845,13 грн. витрат по сплаті
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Припинити провадження у справі в
частині стягнення 35717,56 грн.
відшкодування частини вартості
предмета лізингу та 31104,90 грн. комісії.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Харківської області.

Повне рішення складено 24.11.2014 р.

Суддя О.О. Ємельянова