м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Публічного акціонерного товариства "
Банк " Національні інвестиції "
До Товариства з обмеженою
відповідальністю " КВП " Броксервіс "
Про визнання недійсним договору №23/2014
АГ від 20.02.2014 р. про надання банківської
гарантії та визнання недійсною
гарантії № 23/2014 АГ від 20.02.2014 р.
Суддя Пінчук
від позивача Очеретяний М.І. -
від відповідача Зоріна О.В. -
Рішення прийняте 06.11.2014 р., оскільки у
судовому засіданні 16.10.2014 р.
оголошувалась перерва.

Обставини справи:

Позивач - публічне акціонерне
товариство " Банк " Національні
інвестиції " звернувся до суду з
позовною заявою про визнання недійсним
договору №23/2014 АГ від 20.02.2014 р. про
надання банківської гарантії, що був
укладений між публічним акціонерним
товариством " Банк " Національні
інвестиції " та товариством з обмеженою
відповідальністю " КВП " Броксервіс ", а
також про визнання недійсною гарантії
№ 23/2014 АГ від 20.02.2014 р., що була надана
публічним акціонерним товариством "
Банк " Національні інвестиції " на
користь третьої особи - Міністерства
оборони України з підстав
невідповідності цього правочину
вимогам закону.

Представник відповідача у
відзиві на позовну заяву позовні
вимоги позивача визнає повністю та
зазначає про те, що банківська гарантія
надавалась Міністерству оборони
України як засіб забезпечення
виконання договору поставки, що має
бути укладений з ТОВ " КВП " Броксервіс "
як з переможцем конкурсних торгів
відповідно до повідомлення про акцепт
пропозиції конкурсних торгів № 286/2/533
від 06.02.2014 р.

Тобто, ТОВ " КВП " Броксервіс " на
момент набрання чинності договором №
22/2014 АГ про надання банківської
гарантії від 20.02.2014 р. фактично
забезпечував договір, що буде
укладений у майбутньому.

Договір № 286/1/14/2 про постачання
для державних потреб палива рідинного
та газу, олив мастильних для техніки
спеціального призначення ( за кошти
Державного бюджету України ) укладений
був пізніше, 25.02.2014 р., який був
забезпечений неустойкою.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2014 р. між публічним
акціонерним товариством " Банк "
Національні інвестиції " (
позивачем, гарантом ) та товариством з
обмеженою відповідальністю " КВП "
Броксервіс " ( відповідачем,
принципалом ) був укладений договір №
23/2014 АГ про надання банківської
гарантії.

Відповідно до умов вказаного
договору, позивач зобов'язався
протягом 2 ( двох ) банківських днів з
моменту набрання даним договором
чинності надати Міністерству оборони
України ( бенефіціару )
гарантію для виконання зобов'язань
принципала перед бенефіціаром, згідно
умов договору, який буде укладено між
бенефіціантом та принципалом, згідно з
повідомленням про акцепт пропозицій
конкурсних торгів № 286/2/533 від 06.02.2014 р.

Згідно п. 4.7 договору № 23/2014 АГ від
20.02.2014 р., договір набирає чинності з
моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
та діє до повного виконання сторонами
зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 1.3 вказаного
договору, гарант ( позивач )
зобов'язався сплатити бенефіціанту
суму в розмірі 252277,37 грн. у зв'язку з
невиконанням ( неналежним виконанням )
принципалом всіх умов договору у
повному обсязі стосовно асортименту,
якості, кількості, строків та
своєчасного надання документів до
оплати на поставлену продукцію і
виключно за цінами, згідно положень
договору про закупівлю бензину
автомобільного підвищеної якості А - 92 -
Євро виду ІІ класу С або еквівалент
протягом 10 ( десяти ) банківських днів з
дня отримання ним письмової вимоги від
бенефіціару, яка відповідає всім
вимогам наданої гарантії, містить
номер наданої гарантії, а також у якій
має зазначатися номер і дата договору,
сума належна до сплати, за умови, що у
вимозі буде вказано, що сума, яку
бенефіціар вимагає сплатити повинна
бути виплачена йому у зв'язку із
невиконанням ( неналежним виконанням )
принципалом умов договору. Сума
гарантії буде автоматично
зменшуватись на всі суми, що виплачені
бенефіціару за гарантією.

Пунктом 3.1 договору № 23/2014 АГ від
20.02.2014 р. передбачено, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
принципалом умов договору гарант несе
відповідальність не більше суми
наданої гарантії.

Згідно п. 3.3 вказаного договору,
якщо гарант задовольняє вимогу
бенефіціара (
повідомлення про виконання гарантом
зобов'язання щодо сплати гарантованої
суми бенефіціару, передається засобом
зв'язку принципалу ), принципал повинен
в порядку регресу протягом 2-ох
банківських днів відшкодувати гаранту
сплачену бенефіціару гарантовану суму.

У випадку невиконання
принципалом зобов'язань по
відшкодуванню гаранту грошових коштів
у порядку регресу, які можуть бути
сплачені гарантом, згідно п. 1.3 цього
договору, принципал повинен додатково
сплатити гаранту пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за гарантією за
кожний день прострочення платежу. ( п. 3.4
договору ).

В обґрунтування своїх позовних
вимог, позивач посилається на те, що
20.02.2014 р. на виконання умов п. 1.1.
договору надав на користь третьої
особи - Міністерства оборони України
письмову гарантію № 23/2014 АГ.

Зазначена гарантія надана в
якості забезпечення виконання
відповідачем перед Міністерством
оборони України договору, який буде
укладений, згідно з повідомленням про
акцепт пропозиції конкурсних торгів №
286/2/533 від 06.02.2014 р.

Гарантія набрала законної сили
20.02.2014 р. з моменту її підписання банком
відповідно до п. 1.2. договору № 23/2014АГ
про надання банківської гарантії.

На момент набрання чинності
договором по надання банківської
гарантії та гарантією, виданою на
користь третьої особи на його
виконання, основне зобов'язання ще не
існувало, оскільки договір про
закупівлю бензину автомобільного
підвищеної якості A-92- Євро виду II класу
С або еквівалент ( виконання якого мало
б бути забезпечене гарантією ),
укладено пізніше - 25.02.2014 р., що
підтверджується листом ТОВ " КВП "
Броксервіс " № 19/05/14 від 19.05.2014 р.

Тобто, як стверджує позивач,
основне зобов'язання відповідача (
принципала ) перед Міністерством
оборони України ( бенефіціаром ), що
мало би бути забезпечене банківською
гарантією виникло вже після набрання
чинності договором про його
забезпечення та гарантією, виданою на
його виконання, а саме 25.02.2014 р. і
ґрунтується на договорі № 286/1/14/2 .

Натомість, як зазначає позивач у
позовній заяві, згідно п. 1.1 договору №
23/2014АГ про надання банківської
гарантії вбачається, що на момент
набрання чинності договором про
надання банківської гарантії дійсним
було лише зобов'язання відповідача (
принципала ) укласти договір,
відповідно до повідомлення про акцепт
пропозиції конкурсних торгів № 286/2/533
від 06.02.2014 р.

Позивач вважає, що зміст обох
правочинів: договору № 23/2014АГ про
надання банківської гарантії від 20.02.2014
р., а також банківської гарантії № 23/2014
АГ суперечить вимогам закону (
п. 1 ст. 203 ЦК України ), зокрема ст. 200 ГК
України та ст.ст. 546,548, 560 ЦК України, а
тому обидва цих правочини мають бути
визнані недійсними, відповідно до п. 1
ст. 215 ЦК України.

Разом з тим, суд вважає позовні
вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних
підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215
Цивільного кодексу України, підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо
не встановлена законом, але одна із
сторін або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним (
оспорюваний правочин ).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що при
укладанні спірного договору сторонами
було дотримано норми чинного
законодавства, а саме:

- зміст правочину не суперечить
законодавству, а також моральним
засадам суспільства.

- волевиявлення сторін було
вільним і відповідало їх внутрішній
волі;

- спірний договір укладений у
письмовій формі, підписаний
уповноваженими особами та завірений
печатками, у відповідності до
законодавства;

- правочин спрямований на реальне
настання правових наслідків.

Суд вважає, що договір про надання
банківської гарантії від 20.02.2014 р. №
23/2014 АГ та гарантії 20.02.2014 р. № 23/2014 АГ
відповідають вимогам чинного
законодавства, а тому підстав для
визнання їх недійсними суд не
знаходить.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст. ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили
після закінчення десятиденного
строку з дня його підписання, а у разі,
якщо у судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України.

дата підписання повного тексту рішення
19.11.2014 р.

СуддяВ.І.Пінчук