ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

11.11.2014р.
Справа № 917/971/14

за позовом Державного
геофізичного підприємства
"Укргеофізика", вул.С.Перовської, 10,
м.Київ, 03057

до Державного підприємства "Полтавське
управління геофізичних робіт",
вул.Заводська, 16, м.Полтава, 36007

про стягнення 808993,18грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Арсененко В.В.

від відповідача: представник не
з'явився

У судовому засіданні 11.11.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна
заява про стягнення з відповідача
заборгованості за договорами підряду
№29/03/49-13 від 25.03.2013р. та №07/08 від 07.08.2013р.
у розмірі 808993,18грн.

Позивач позовні вимоги підтримує у
повному обсязі.

Від відповідача по справі надійшло
клопотання (від 17.07.2014р. вих. №06-493) про
зупинення провадження у справі у
зв'язку з тим, що в провадженні
господарського суду м.Києва
розглядається справа №910/12723/14 за
позовом Державного підприємства
"Полтавське управління геофізичних
робіт" до Державного геофізичного
підприємства "Укргеофізика" про
визнання договору №29/03/49-13 від 25.03.2013р.
удаваним, що підтвердив копією ухвали
господарського суду м.Києва про
порушення провадження у справі від
02.07.2014р.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 18.07.2014р.
зупинено провадження у справі до
вирішення по суті справи №910/12723/14,
порушеної за позовом Державного
підприємства "Полтавське управління
геофізичних робіт" до Державного
геофізичного підприємства
"Укргеофізика" про визнання договору
№29/03/49-13 від 25.03.2013р. удаваним

Ухвалою від 15.10.2014р. провадження у
справі поновлено, справу призначено до
розгляду на 28.10.2014р.

Від відповідача надійшло клопотання
про розгляд справи після набрання
чинності рішенням господарського суду
м.Києва по справі №910/12723/14, оскільки
дане рішення оскаржено до Київського
апеляційного господарського суду

Відповідач у судове засідання 28.10.2014р.
не з"явився.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах
справи доказів для розгляду спору по
суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
(ратифікована Законом України від
17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо право кожного на
розгляд його справи упродовж розумного
строку, закінчення строку вирішення
спору, встановленого ст. 69 ГПК України,
суд не оцінює вказану обставину як
підставу для подальшого відкладення
розгляду справи та розглядає справу за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Полтавська експедиція по геофізичним
дослідженням в свердловинах, яка
являється відокремленим підрозділом
Державного геофізичного підприємства
„Укргеофізика" (Позивач, Сторона 2) та
Державне підприємство "Полтавське
управління геофізичних робіт"
(Відповідач, Сторона 1) уклали договори
підряду:

1. № 29/03/49-13 від 25.03.2013 року.

2. № 07/08 від 07.08.2013 року

Сторони зобов"язалися спільно діяти
для виконання промислово-геофізичних
робіт в свердловинах, в т.
прострілювально-вибухових робіт (п.1
Договорів).

Відповідно до розділу 2 Договорів
(Зобов"язання сторін) сторони погодили
наступне:

2.1 Сторона 1:

- надає замовлення на повне або
часткове (відповідно до необхідності)
виконання промислово-геофізичних
робіт, в т.ч. прострілювально-вибухових
робіт в свердловинах, в присутності
керівника вибухових робіт та
підривника;

- відшкодовує Виконавцю вартість
фактично використаних матеріалів,
перфораційних систем та ін.витрати
повЯ"язані з безпосереднім виконанням
робіт;

- своєчасно оплачує виконані роботи.

2.2 Сторона 2:

- забезпечує якісне і своєчасне
виконання робіт у відповідності до
замовлення, згідно діючих інструкцій і
вимог;

- по завершенню виконання робіт, надати
Замовнику складений та підписаний зі
своєї сторони акт приймання-передачі
виконаних робіт.

Згідно п. 3.1 Договору № 29/03/49-13 від 25.03.2013
року загальна сума договору становить
421915,20грн.

Згідно п. 3.1 Договору № 07/08 від 07.08.2013
року загальна сума договору становить
481945,60грн

Відповідно до п.4.3. Договорів Замовник
оплачує вартість виконаних робіт
шляхом перерахування грошових коштів

Позивач зазначає, що відповідно до умов
договорів позивач свої зобов'язаная
виконав належним чином, про що
Сторонами були підписані акти
приймання-передачі виконаних робіт;

1. по Договору №29/03/49-13 на загальну суму
421 915,20грн. від 08.04.2013р.;

2. по Договору № 07/08 на загальну суму 481
945,60 грн. від 23.10.2013р..

Позивач в обгрунтування позову
посилається на те, що відповідач не
виконав свої зобов"язання за
Договорами належним чином.

Так, відповідно до Договору №29/03/49-13
відповідач був зобов'язаний своєчасно
оплатити геофізичні роботи, але після
підписання акту приймання-передачі
виконаних робіт від 08.04.2013 року оплата
позивачем отримана частково, внаслідок
чого, станом на 31.04.2014 року, існує
дебіторська заборгованість по
Договору №29/03/49-13 в розмірі 284720,01 грн..

Відповідно до Договору №07/08 відповідач
був зобов'язаний своєчасно оплатити
геофізичні роботи, але після
підписання акту приймання-передачі
виконаних робіт від 23.10.2013 року оплата
позивачем не отримана внаслідок чого,
станом на 31.03.2014 року, за відповідачем
по Договору №07/08 рахується дебіторська
заборгованість в розмірі 481 945,60грн.

Позивач направив відповідачу
претензію № 14/12 від 27.02.2014 року та № 14/13
від 27.02.2014 року про погашення
заборгованості, які відповідач залишив
без відповіді.

При вирішенні спору, суд виходить з
наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України договори є підставою
виникнення цивільних прав обов'язків.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. З цього ж
кодексу свобода договору є однією із
загальних засад цивільного
законодавства,

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, у
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості. Сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином та в
установлений строк, одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено,
що суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частина 1 ст. 627 Цивільного кодексу
України передбачає, що сторони є
вільними в укладенні оговору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 статті 837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на вій ризик
виконати певну роботу за завданням
другої сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Відповідно до частини 843 ЦК України у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її зазначення.

Згідно зі статтею 853 ЦК України
замовник зобов'язаний прийняти роботу,
виконану підрядником відповідно до
договору підряду, оглянути її і в разі
виявлення допущених у роботі відступів
від умов договору або інших недоліків
негайно заявити про них підрядникові.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу
України та ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться

Частиною першою ст. 530 ЦК України
встановлено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

В актах приймання-передачі встановлено
повне виконання позивачем
прострілювально-вибухових робіт та
відсутність у відповідача претензій
стосовно виконання даних робіт.

Згідно ст.854 ЦК України якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Крім того згідно ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Тому, крім суми основного боргу,
позивачем нараховано відповідачу три
відсотки річних. Так, за Договором №
29/03/49-13 від 25.03.2013 року Позивачем
нараховано 3% річних у розмірі 1638,12грн.
за період з 21.01.2014р. по 31.03.2014р.

За Договором № 07/08 від 07.08.2013 року
нараховано 3% річних у розмірі 6298,30грн.
за період з 24.10.2013р. по 31.03.2014р.

Таким чином, позов в частині стягнення
суми основного боргу у розмірі
766665,61грн. (284720,01грн. - за Договором №
29/03/49-13 від 25.03.2013р. та 481945,60грн. за
Договором № 07/08 від 07.08.2013 р.) та 3%
річних у розмірі 7936,42грн. ( 1638,12грн. - за
Договором №29/03/49-13 від 25.03.2013р. та
6298,30грн. за Договором № 07/08 від 07.08.2013 р.)
підлягає задоволенню.

В частині стягнення з відповідача пені
у розмірі 7098,50грн. (за Договором №29/03/49-13
від 25.03.2013р.) та 6298,30грн. ( за Договором №
07/08 від 07.08.2013 р.) суд виходить з
наступного.

Господарські відносини, що виникають у
процесі організації та здійснення
господарської діяльності між
суб"єктами господарювання, згідно із
положеннями Господарського
процесуального кодексу України є
предметом регулювання Господарського
кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Оскільки відповідачем не виконані
належним чином зобов"язання,
передбачені договором, то це є
підставою для застосування
господарських санкцій.

Зокрема, п.6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання
мало бути виконано.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення кредитором зобов'язання (ч.І
ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових зобов'язань
сплачують на користь одержувачів цих
коштів пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2 Договору №29/03/49-13 від 25.03.2013р.
за порушення строків оплати робіт
передбачена пеня в розмірі подвійної
облікової ставки Національного Банку
України, яка діяла під час
прострочення, від суми простроченого
платежу, за кожен день прострочення.

Позивач нарахував Відповідачу пеню у
розмірі 7098,50грн. за період з 21.01.2014р. по
31.03.2014р.

Наданий позивачем розрахунок не
може бути прийнятий судом до уваги
оскільки не відповідає вимогам чинного
законодавства.

Відповідно до п. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Враховуючи те, що акт
приймання-передачі виконаних робіт до
Договору №29/03 від 25.03.2013р. підписано
08.04.2013р. (нарахування пені з 09.04.2013р. по
09.10.2013р.), а позивачем здійснено
нарахування пені за період, який
виходить за межі шести місяців ( з
21.01.2014р. по 31.03.2014р.), суд відмовляє у
задоволенні вимог в цій частині.

Пунктом 6.2 Договору №07/08 за порушення
строків оплати робіт передбачена пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного Банку України, яка діяла
під час прострочення, від суми
простроченого платежу, за кожен день
прострочення.

Так, Відповідачу за порушення
зобов"язань за Договором №07/08 від
07.08.2013р. нараховано пеню у розмірі 27
292,65грн. за період з 24.10.2013р. по 31.03.2014р.

Після проведення перевірки наданого
позивачем розрахунку позовних вимог в
частині стягнення з відповідача пені у
розмірі 27 292,65грн. за період з 24.10.2013р. по
31.03.2014р., суд визнає їх правомірними
(розрахунок здійснено за допомогою
калькулятору підрахунку
заборгованості та штрафних санкцій
"Ліга.Еліт 8.1.5" ).

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Проаналізувавши матеріали справи,
оцінивши надані докази, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обгрунтовані, підтверджені
матеріалами справи та підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позолвних вимог.

На підставі матеріалів справи та
керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Полтавське управління геофізичних
робіт" (36007, м. Полтава, вул. Заводська, 16,
р/р 9080, в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО
331401, код 00147921, ІПН 25, Св. № 23878390) на
користь Державного геофізичного
підприємства "Укргеофізика" (
вул.С.Перовської, 10, м.Київ, 03057, р/р
5 в ВАТ "КСГ БАНК". м.Київ, МФО 380292,
код 01432761)

- заборгованість за Договору №29/09/49-13
від 25.03.2013р. 286358,13грн., у т.ч. 284720,01грн. -
сума основного боргу та 1638,12грн. - 3%
річних

- заборгованість за Договором №07/08 від
07.08.2013р. у розмірі 515536,55грн., у т.ч.
481945,60грн. - сума основного боргу,
27292,65грн. - пеня, 6298,30грн. - 3% річних, а
також 16037,89грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Повний текст рішення складено: 12.11.2014р.

Суддя
Кльопов І.Г.