ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2014 року Справа №
904/3493/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М.
(доповідач),

суддів: Кузнецова І.Л., Іванов О.Г.

секретар судового засідання: Сусла Я.Б.

представники сторін:

від позивача: Чміль О.С. представник,
довіреність №3106/01/01-57/14-01/05 від 18.07.14;

від позивача: Лимар Н.В. представник,
довіреність №2481/01/01-57/14-01/05 від 06.06.14;

від відповідача: Тогоєва О.М.
представник, довіреність №11 від 05.09.14;

від третьої особи: Черкашина А.Ю.
представник, довіреність №14-95 від 18.06.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Комунального підприємства "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.07.2014р. у справі №904/3493/14

за позовом Департаменту
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області,
м.Вільногірськ, Дніпропетровська
область

до Комунального підприємства
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області,
м.Вільногірськ, Дніпропетровська
область

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача: Державна фінансова інспекція
в Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 86181,53 грн. надмірно
отриманої компенсації

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.07.2014р.
у справі №904/3493/14 (суддя Мартинюк С.В.)
задоволений позов Департаменту
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області. Стягнуто з
Комунального підприємства "Жилсервіс "
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області на користь
Департаменту соціально-гуманітарної
політики Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області 23779,55 грн.
зайво відшкодованих коштів (КФК 090201),
1285,11 грн. зайво відшкодованих коштів
(КФК 090204), 4316,93 грн. зайво відшкодованих
коштів (КФК 090207), 2719,94 грн. зайво
відшкодованих коштів (КФК 090215), 54080,00
грн. зайво відшкодованих коштів (КФК
090405), 1827,00 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Означене рішення місцевого
господарського суду мотивовано тим, що,
як встановлено судом, позивач на
виконання укладених між сторонами
Договорів на фінансування пільг
населенню та Договорів на фінансування
субсидії населенню здійснив
фінансування пільг та субсидій,
пов'язаних зі споживанням
житлово-комунальних послуг
громадянами, які фактично не
надавались відповідачем, що призвело
до використання відповідачем
бюджетних коштів не за цільовим
призначенням та спричиненням позивачу
матеріальної шкоди (збитків) в сумі
86181,53 грн. Вважаючи доведеним факт
безпідставного нарахування та
відшкодування відповідачу коштів за
послуги з утримання будинків та
прибудинкової території за рахунок
субвенцій з державного бюджету на
надання пільг та житлових субсидій
населенню, який був виявлений за
результатами перевірки, що проводилась
Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області (Акт №04-20/10
від 02.04.2014р.), та вважаючи доведеною вину
відповідача у спричиненні вказаних
збитків, суд першої інстанції повністю
задовольнив вимоги позивача про
стягнення з відповідача цих коштів в
примусовому порядку. При прийнятті
рішення суд керувався нормами ст.ст. 30,
73 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", ст. 16 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", ст. 224 Господарського кодексу
України тощо.

Відповідач - Комунальне підприємство
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області, не
погодившись із рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.07.2014р. у справі №904/3493/14
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
означене рішення суду першої інстанції
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити Департаменту
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області в повному
обсязі. В обґрунтування своїх вимог у
апеляційній скарзі відповідач вказує,
що рішення першої інстанції підлягає
скасуванню, оскільки в судовому
засіданні не були доведені обставини,
що містять значення для справи, які суд
визнав встановленими, а також висновки
суду, викладені у рішенні суду, не
відповідають обставинам справи. Так
відповідач стверджує, що суд не дав
належної оцінки тій обставині, що у
період 2010-2013 років КП "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, отримуючи
кошти від населення та Департаменту за
послуги з поточного ремонту покрівель,
навіть у разі ненадання цих послуг у
поточному році, не повинно було
здійснювати перерахунок та повертати
сплачені кошти населенню та
Департаменту. Сплачені кошти, на думку
відповідача, повинні були
зараховуватися на наступні роки, кошти
повинні акумулюватися та витрачатися у
майбутніх періодах на поточний ремонт
покрівель, як це передбачено приміткою
до Переліку та терміну проведення
перерахунку послуг з утримання
будинків і споруд та при будинкових
територій, які підлягають перерахунку
у разі невиконання робіт (послуг) або
виконання їх не в повному обсязі у
додатку № 2 до рішення виконавчого
комітету Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області від 15.07.2009р.
№ 287. Як вказує відповідач він
правомірно керувався цим рішенням, яке
є нормативно-правовим актом органу
місцевого самоврядування, до набрання
чинності 17.01.2014р. Порядку проведення
перерахунку розміру плати за послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій у разі перерви
у їх наданні, ненадання або надання не в
повному обсязі, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 11.12.2013р. №970. До того ж вказує, що
статтею 20 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" не
передбачено здійснення перерахунку у
тому вигляді, який вимагає Департамент,
оскільки ст. 21 цього Закону прямо
передбачено покладання на виконавця
послуг обов'язку розглядати у
визначений законодавством термін
претензій та скарг тільки споживачів
та проводити відповідні перерахунки
розміру плати за житлово-комунальні
послуги цим споживачам в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі. Також вказує, що суд не звернув
увагу на те, що позивачем пропущено
загальну позовну давність у три роки
щодо звернення до суду для стягнення
матеріальної шкоди за 2010 рік та
частково за 2011 рік.

Позивач - Департамент
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області на
задоволенні апеляційної скарги
Комунального підприємства "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області заперечує.
Вказує у відзиві на апеляційну скаргу
та додаткових письмових поясненнях, що
Департаментом соціально-гуманітарної
політики Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області до
матеріалів справи додано всі необхідні
документи, які підтверджують, що саме
за рахунок субвенції з державного
бюджету місцевому бюджету КП
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області
безпідставно набув зайво відшкодовані
кошти в сумі 86181,53 грн. Вважає, що
звертаючись із позовом до КП
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області про
стягнення збитків, що спричинені
внаслідок отримання відповідачем
надмірної компенсації, Департамент
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області діяв у
відповідності до норм чинного
законодавства та ст. 19 Конституції
України, в котрій зазначено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України. Просить залишити рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.07.2014р. у справі №904/3493/14
без змін.

Третя особа - Державна фінансова
інспекція в Дніпропетровській області
у відзиві на апеляційну скаргу вказує,
що у зв'язку із включенням до загальної
вартості послуг, які фактично не
виконувались у будинках, за окремими
адресами, призвело до безпідставного
нарахування КП "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області та
відшкодування Департаментом
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області коштів за
послуги з утримання будинків та
прибудинкової території за рахунок
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам пільговій категорії
населення за 2010 рік - 2013 роки на
загальну суму 32101,53 грн., а за рахунок
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам субсидії населенню
за 2010 - 2013 роки на загальну суму 54080,00
грн. Вважає зазначене порушенням ст.ст.
20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" та
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.05.2009р. № 529 "Про затвердження
Типового договору про надання послуг з
утримання будинків і споруд та при
будинкових територій" (із подальшими
змінами) в частині не проведення
перерахунків тарифів надавачами
житлово-комунальних послуг по фактично
наданих послугах з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій.
Вважає, що внаслідок допущених
порушень місцевому бюджету завдано
матеріальної шкоди (збитків) на
загальну суму 86181,53 грн. Просить
залишити оскаржуване рішення суду без
змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
повноту встановлених місцевим
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку про те, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як встановлено із матеріалів судової
справи, між Управлінням праці та
соціального захисту населення
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області,
правонаступником якого є Департамент
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, (далі -
Платник) та комунальним підприємством
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області (далі -
Постачальник) укладено Договори на
фінансування субсидії населенню
№1/С-2010/313 від 01.01.2010р., №7/у від 01.11.2011р.,
№19/0-2012/260/у від 01.01.2012р., №7/с-2013/22/у від
02.01.2013р., №4/С-2014/33/У від 22.01.2014р. (далі -
Договори на фінансування субсидій
населенню), за умовами яких відповідач
(Постачальник) зобов'язався щомісячно
надавати позивачу (Платнику) рахунки
згідно із списками, отриманими від
Платника, а Платник зі своєї сторони
зобов'язався здійснювати
відшкодування фактичних витрат
відповідно до кошторисів та
асигнувань, які надходять з державного
бюджету до місцевого бюджету,
пов'язаних з фінансуванням субсидій
громадянам, які мають на них право.

Також, між Управлінням праці та
соціального захисту населення
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області,
правонаступником якого є Департамент
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області, (далі -
Платник) та комунальним підприємством
"Жилсервіс" Вільногірської міської
ради Дніпропетровської області (далі -
Постачальник) були укладені договори
на фінансування пільг населенню
№З/п-2010/312 від 11.01.2010р., №8/у від 01.01.2011р.,
№20/п-2012/261/у від 01.01.2012р., №з/п-2013/21/у від
02.01.2013р., №8/П-2014/32/у від 22.01.2014р. (далі -
Договори на фінансування пільг
населенню), за умовами яких відповідач
(Постачальник) зобов'язався щомісячно
надавати списки громадян пільгової
категорії населення та реєстр до цього
списку, в якому надається перелік
пільг, відсоток пільг, кількість
пільговиків і сума фактичних витрат по
кожному виду пільговиків, а позивач
(Платник) зобов'язався здійснювати
відшкодування фактичних витрат
відповідно до доведених кошторисів та
асигнувань, які надходять з державного
бюджету до місцевого бюджету,
пов'язаних з наданням пільг громадянам,
які користуються житлово-комунальними
послугами згідно зі списками, наданими
Постачальником.

Таким чином, між позивачем та
відповідачем виникли договірні
зобов'язання, які в силу приписів ч. 1 ст.
193 Господарського кодексу України, мали
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів та договору тощо, а до виконання
таких договорів застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області в ході
планової виїзної ревізії з питань
фінансово-господарської діяльності
Департаменту соціально-гуманітарної
політики Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області було
складено Акт №04-20/10 від 02.04.2014р. ревізії
фінансово-господарської діяльності
Департаменту соціально-гуманітарної
політики Вільногірської міської ради
за період з 01.01.2010р. по 31.12.2013р. та
завершений звітний місяць 2014 року, у
якому встановлено, що Комунальним
підприємством "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області перерахунки
за фактично надані у 2010 - 2013 роках
особам пільгової категорії
житлово-комунальні послуги (ремонтні
роботи покрівлі) проведено не у повному
обсязі, що є недотриманням (порушенням)
ст. 20, ст. 21 Закону України від 24 червня
2004 року №1875-ІV "Про житлово-комунальні
послуги", ст.ст. 3, 9 Закону України від 16
липня 1999 року №996-ХІV "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" та вимог п.2
постанови Кабінету Міністрів України
від 20 травня 2009 року №529 "Про
затвердження Типового договору про
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій" із
змінами, внесеними постановами
Кабінету Міністрів України від 03
вересня 2009 року №937 та від 01 червня 2011
року №869, в частині не проведення
перерахунків тарифів надавачами
житлово-комунальних послуг по фактично
виконаних обсягах робіт (з ремонту
покрівлі).

Так, відповідно до вказаного вище Акту
Державної фінансової інспекції в
Дніпропетровській області від 02.04.2014р.
№04-20/10, включення до загальної вартості
послуг, які фактично не виконувалися у
будинках, за окремими адресами,
призвело до безпідставного
нарахування та відшкодування
комунальному підприємству "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області коштів за
послуги з утримання будинків та
прибудинкової території за рахунок
субвенцій з державного бюджету на
надання пільг та житлових субсидій
населенню на оплату електроенергії,
природного газу, послуг тепло-,
водопостачання і водовідведення,
квартирної плати (утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій),
вивезення побутового сміття та рідких
нечистот за 2010 - 2013 роки на суму 86181,53
грн., а саме:

- за КФК 090201 (пільги ветеранам війни,
особам, на яких поширюється чинність
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантій їх соціального захисту,
особам, які мають особливі заслуги
перед Батьківщиною, вдовам (вдівцям) та
батькам померлих (загиблих) осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною, дітям війни, особам, які
мають особливі трудові заслуги перед
Батьківщиною, вдовам (вдівцям) та
батькам померлих (загиблих) осіб, які
мають особливі трудові заслуги перед
Батьківщиною, жертвам нацистських
переслідувань та реабілітованим
громадянам. які стали інвалідами
внаслідок репресій або є пенсіонерами
на житлово-комунальні послуги) - 23779,55
грн., в т.ч. 2010 рік - 6597,90 грн.; 2011 рік - 8337,49
грн.; 2012 рік - 3244,01 грн.; 2013 рік - 5600,15 грн.;

- за КФК 090204 (пільги ветеранам
військової служби, ветеранам органів
внутрішніх справ. ветеранам податкової
міліції ветеранам державної пожежної
охорони, ветеранам Державної
кримінально-виконавчої служби,
ветеранам служби цивільного захисту,
ветеранам Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, вдовам (вдівцям)
померлих (загиблих) ветеранів
військової служби, ветеранів
військової служби, ветеранів органів
внутрішніх справ, ветеранів податкової
міліції, ветеранів державної пожежної
охорони, ветеранів Державної
кримінально-виконавчої служби,
ветеранів служби цивільного захисту та
ветеранів Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України, звільненим зі
служби за віком, хворобою або вислугою
років військовослужбовцям служби
безпеки України, працівникам міліції,
особам начальницького складу
податкової міліції, рядового і
начальницького складу
кримінально-виконавчої системи,
державної пожежної охорони,
пенсіонерам з числа слідчих
прокуратури, дітям (до досягнення
повноліття) працівників міліції, осіб
начальницького складу податкової
міліції, рядового і начальницького
складу кримінально-виконавчої системи,
державної пожежної охорони, загиблих
або померлих у зв'язку з виконанням
службових обов'язків, непрацездатним
членам сімей, які перебували на їх
утриманні, звільненим з військової
служби особам, які стали інвалідами під
час проходження військової служби,
батькам та членам їх сімей
військовослужбовців, які загинули
(померли) або пропали безвісті під час
проходження військової служби, батькам
та членам сімей осіб рядового і
начальницького складу органів і
підрозділів цивільного захисту,
Державної служби спеціального зв'язку
та захисту інформації України, які
загинули (померли), пропали безвісті
або стали інвалідами при проходженні
служби. на житлово-комунальні послуги) -
1285, 11 грн., в т.ч. 2010 рік - 238,20 грн.; 2011 рік -
485,21 грн.; 2012 рік - 219,72 грн.; 2013 рік - 341,98
грн.;

- за КФК 090207 (пільги громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, дружинам (чоловікам) та
опікунам (на час опікунства) дітей
померлих громадян, смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, на житлово-комунальні
послуги) - 4316,93 грн., в т.ч. 2010 рік - 1079,88
грн.; 2011 рік - 1383,60 грн.; 2012 рік - 867,96 грн.;
2013 рік - 985,49 грн.;

- за КФК 090215 (пільги багатодітним сім'ям,
дитячим будинкам сімейного типу та
прийомним сім'ям, в яких не менше року
проживають відповідно троє або більше
дітей, а також сім'ям (крім багатодітних
сімей), в яких не менше року проживають
троє і більше дітей, враховуючи тих, над
якими встановлено опіку чи піклування,
на житлово-комунальні послуги) - 2719,94
грн., в т.ч. 2010 рік - 139,70 грн.; 2011 рік - 799,93
грн.; 2012 рік - 724,56 грн.; 2013 рік - 1055,75 грн.

- за КФК 090405 (субсидії населенню для
відшкодування витрат на оплату
житлово-комунальних послуг за 2010 - 2013
роки) - 54080,00 грн.

На виконання вимог Державної
фінансової інспекції в
Дніпропетровській області від 15.04.2014
року №04-04-05-15/3899 "Про направлення вимог
щодо усунення порушень" Департамент
соціально-гуманітарної політики
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області своїми
листами від 03.04.2014 року №1514/01/01-57/14-03/01 та
від 18.04.2014 року №1795/01/01-57/14-03/01 звертався
до КП "Жилсервіс" Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області із претензійною вимогою про
добровільне перерахування на користь
Департаменту соціально-гуманітарної
політики Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області бюджетних
коштів на загальну суму 86181,53 грн.
надмірно отриманої компенсації за
надані населенню пільги та субсидії з
оплати житлово-комунальних послуг на
оплату електроенергії, природного
газу, послуг тепло-, водопостачання і
водовідведення, квартирної плати
(утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій), вивезення
побутового сміття та рідких нечистот
за 2010 - 2013 року. Проте відповіді не
отримав та жодних коштів на
реєстраційні рахунки позивача не
повернуто не було, що й стало приводом
для звернення до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом
про стягнення цих коштів в судовому
порядку.

Відтак причиною виникнення спору у
даній справі стало питання щодо
наявності у позивача права вимагати
від відповідача повернення до
державного бюджету грошових коштів
компенсації, надмірне отримання якої
позивач вважає спричиненням збитків.

Згідно абзацу 2 частини 4 ст. 16 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" виконавець/виробник
зобов'язаний проводити перерахунок
розміру плати за житлово-комунальні
послуги у разі перерви в їх наданні,
ненаданні або наданні не в повному
обсязі у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Як правильно встановлено місцевим
господарським судом, КП "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області здійснювало
нарахування плати з утримання будинків
і споруд та прибудинкових територій
згідно тарифів, встановлених рішенням
виконавчого комітету Вільногірської
міської ради Дніпропетровської
області від 02.02.2004р. №44 "Про
встановлення тарифу на послуги з
утримання будинків і споруд та
прибудинкових територій в м.
Вільногірськ", а тому мало проводити
відповідні перерахунки розміру плати
за послуги з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій в
разі їх ненадання або надання не в
повному обсязі, зниження їх якості.

Порядок проведення перерахунку
розміру плати за послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій у разі перерви у їх наданні,
ненадання або надання не в повному
обсязі, був затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11.12.2013
року №970 та набрав чинність з 17.01.2014
року, тому не може бути застосований до
правовідносин сторін, які виникли у
спірний період 2010 - 2013 років.

Натомість 15.07.2009р. Вільногірською
міською радою прийнято рішення №287 "Про
затвердження Порядку перерахунку
розміру плати за послуги з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій". Цей Порядок визначає умови
здійснення перерахунку розміру плати
за утримання будинків та прибудинкових
територій при ненаданні або наданні в
неповному обсязі послуги (п.1.2 Порядку).
Пункт 2.5 цього Порядку визначає, що
якщо, одна чи кілька послуг з утримання
житла невиконанні повністю, то
перерахунок проводиться у термін
згідно з Додатком 2 до рішення. Якщо
послуга надана не в повному обсязі
перерахунок здійснюється з
урахуванням фактичних витрат на цю
послугу.

Отже як нормами чинного Закону України
"Про житлово-комунальні послуги", так і
рішенням органу місцевого
самоврядування було передбачено
обов'язок відповідача щодо здійснення
перерахунку розміру плати за утримання
будинків та прибудинкових територій
при ненаданні або наданні в неповному
обсязі послуги.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом, позивач
відповідно до ст. 102 Бюджетного Кодексу
України та згідно з Порядком
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р.
№256, на підставі укладених із
відповідачем Договорів на
фінансування пільг населенню та
Договорів на фінансування субсидії
населенню, здійснював фінансування
пільг, пов'язаних зі споживанням
комунальних послуг, що були надані
відповідачем громадянам, які мають
відповідні пільги, згідно зі списками,
наданими Постачальником.

Однак за наслідками перевірки, яку було
проведено Державною фінансовою
інспекцією в Дніпропетровській
області, шляхом співставленням
планової вартості житлово-комунальних
послуг з фактичною вартістю наданих
протягом 2010-2013 років послуг
встановлено, що окремі показники, які
було включено до розрахунку планової
вартості, фактично за окремими
адресами не виконувались (ремонтні
роботи покрівлі), що призвело до
безпідставного нарахування та
відшкодування відповідачу коштів за
послуги з утримання будинків та
прибудинкової території за рахунок
субвенцій з державного бюджету на
надання пільг та житлових субсидій
населенню.

Таким чином, з вини відповідача, в
порушення вимог вказаних договорів,
позивачем здійснено фінансування
пільг та субсидій, пов'язаних зі
споживанням житлового-комунальних
послуг громадянами, частина яких
фактично не надавалась, що призвело до
використання відповідачем бюджетних
коштів не за цільовим призначенням.

Щодо посилань відповідача на примітку
до Переліку та терміну проведення
перерахунку послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, які підлягають перерахунку
у разі невиконання робіт (послуг) або
виконання їх не в повному обсязі
(додаток №2 до рішення виконкому від
15.07.2009р. №287), де зазначено, що у зв'язку
із значною технічною зношеністю
інженерних мереж і конструктивних
елементів будинків послуги згідно п. 8
(поточний ремонт конструктивних
елементів, інженерних систем не
перераховувати, а кошти
використовувати для подальших
ремонтних робіт в наступних періодах,
як обов'язковий до виконання правовий
акт органу місцевого самоврядування,
то ці доводи апеляційної скарги
відхиляються колегією суддів
апеляційного господарського суду,
оскільки в силу ч.2 ст. 4 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд не застосовує акти
державних та інших органів, якщо ці
акти не відповідають законодавству
України. У даному випадку має місце
невідповідність цього акту органу
місцевого самоврядування такому
принципу бюджетної системи України, як
принцип цільового використання
бюджетних коштів - бюджетні кошти
використовуються тільки на цілі,
визначені бюджетними призначеннями (п.
7 ч.1 ст. 7 Бюджетного кодексу України) та
невідповідність загальному порядку
використання бюджетних коштів, згідно
якому усі надходження і витрати
записуються в тому бюджетному періоді,
в якому вони були здійснені (ст. 57
Бюджетного кодексу України) і не
передбачає для розпорядників
бюджетних коштів акумулювання
невитрачених коштів із подальшим їх
використанням в наступному бюджетному
періоді.

Статтею 11 Цивільного кодексу України
передбачено, що завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі є однією з підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який вчинив господарське
правопорушення, зобов'язаний вжити
необхідних заходів щодо запобігання
збиткам у господарській сфері інших
учасників господарських відносин або
щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо
збитки завдано іншим суб'єктам -
зобов'язаний відшкодувати на вимогу
цих суб'єктів збитки у добровільному
порядку в повному обсязі, якщо законом
або договором сторін не передбачено
відшкодування збитків в іншому обсязі.

Тобто в особи, що завдала збитків,
виникає обов'язок її відшкодувати, а в
особи, якій завдано збитків, виникає
право на отримання такого
відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 1 і 2 ст. 614
Цивільного кодексу України, особа, яка
порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено законом або договором.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Колегія суддів апеляційного
господарського суду погоджується із
висновком місцевого господарського
суду, що виходячи із наведеного вище
визначення збитків, слід визнати, що
зазначені порушення відповідача, які
полягали у отриманні від позивача
фінансування житлово-комунальних
послуг громадянами, які фактично не
надавались, призвели до витрат
позивачем бюджетних коштів не за
цільовим призначенням, а відтак є
збитками державного бюджету в сумі
86181,53 грн., що були спричинені саме з
вини відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги
відповідача, що ст. 20 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" не
передбачено здійснення перерахунку у
тому вигляді, в якому вимагає позивач, а
ст. 21 цього Закону, прямо передбачено
покладення на виконавця послуг
обов'язку розглядати у визначений
законодавством термін претензії та
скарги тільки споживачів і проводити
відповідні перерахунки розміру плати
за житлово-комунальні послуги цим
споживачам в разі їх ненадання або
надання не в повному обсязі. Тобто, у
даному випадку, суб'єктом звернення
щодо перерахунку плати за
житлово-комунальні послуги виступає
саме споживач, який вважає, що послуги
надані йому не в повному обсязі, а не
особа яка не є стороною договору про
надання житлово-комунальних послуг (в
даному випадку це не Державна
фінансова інспекція або Департамент),
то вони відхиляються судом апеляційної
інстанції з огляду на те, що предметом
спору у даній справі не є безпосередньо
вимога щодо перерахунку вартості
послуг, а є вимога про відшкодування
збитків особі, яка з вини відповідача
понесла певні витрати коштів не за
цільовим призначенням.

Щодо решти доводів апеляційної скарги
відповідача про те, що суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що
позивачем пропущено загальну позовну
давність у три роки щодо звернення до
суду для стягнення матеріальної шкоди
за 2010 рік та частково за 2011 рік, то вони
також не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваного рішення,
оскільки початок перебігу позовної
давності для позивача щодо вимог про
відшкодування зазначених збитків
починається від дня, коли ця особа
довідалась або могла довідатись про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (ч.1 ст. 261 Цивільного
кодексу України), яким слід визнати
дату складання Державною фінансовою
інспекцією в Дніпропетровській
області Акту №04-20/10 від 02.04.2014р., а
відтак звернення позивача із позовом
до відповідача у даній справі
відбулось до спливу загальної позовної
давності, яку встановлено ст. 257
Цивільного кодексу України тривалістю
у три роки.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевим господарським судом в
оскаржуваному рішенні повно
встановлені фактичні обставини справи,
яким надана вірна оцінка, у
відповідності до норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства. Відтак суд першої
інстанції правомірно визнав
обґрунтованими та такими, що
відповідають чинному законодавству, а
тому повністю задовольнив позовні
вимоги позивача. Підстав для
скасування або зміни цього рішення,
передбачених статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України, немає.
Тому апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Судові витрати відповідача, понесені у
зв'язку із апеляційним оскарженням,
згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на цю особу.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Дніпропетровський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального
підприємства "Жилсервіс"
Вільногірської міської ради
Дніпропетровської області - залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.07.2014р.
у справі №904/3493/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови складено
18.11.2014р.

Головуючий суддя
І. М. Подобєд

Суддя
І. Л. Кузнецова

Суддя
О. Г. Іванов