ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р.
Справа № 922/3580/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Плужник О.В., суддя Барбашова С.В. ,
суддя Істоміна О.А.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Єгоров В.С.

відповідача - Закаблуков А.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Харківського
обласного комунального підприємства
"Дирекція розвитку інфраструктури
території", м. Харків (вх. №3245Х/3-9) на
рішення господарського суду
Харківської області від 24.09.14 року у
справі № 922/3580/14

за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України",
м. Київ

до Харківського обласного
комунального підприємства "Дирекція
розвитку інфраструктури території", м.
Харків

про стягнення 126612,99 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" звернулося до господарського
суду Харківської області з позовом до
Харківського обласного комунального
підприємства "Дирекція розвитку
інфраструктури території" про
стягнення коштів у розмірі 126612,99 грн., з
яких: 33646,24 грн. - 3% річних за період з
01.10.2013 року по 01.04.2014 року та 92966,75 грн.
інфляційні, які нараховано за період з
01.10.2013 року по 31.03.2014 року.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 24.09.2014 року по
справі №922/3580/14 (суддя Ємельянової О.О.)
позовні вимоги задоволено у повному
обсязі.

Відповідач, Харківське обласне
комунальне підприємство "Дирекція
розвитку інфраструктури території", не
погодився з зазначеним рішенням,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення норм
матеріального та процесуального права
при його прийнятті.

Просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 24.09.14 року по справі №
922/3580/14 та прийняти нове рішення, на
підставі якого задовольнити позовні
вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
(позивача) стягнувши з Харківського
обласного комунального підприємства
"Дирекція розвитку інфраструктури
території" (відповідача) суму 3% річних у
розмірі 42811,89 грн., в іншій частині
відмовити, а саме у стягненні 3% річних у
розмірі 9009,1 грн., та інфляційних у
розмірі 50154,86 грн. Також просить
стягнути судові витрати за розгляд
апеляційної скарги.

28.10.2014 року від відповідача надійшло
уточнення правової позиції по
апеляційній скарзі, в якому апелянт
зазначив про те, що не погоджується з
оскаржуваним рішенням у повному
обсязі. Просить скасувати рішення
господарського суду Харківської
області від 24.09.14 року по справі
№922/3580/14 у повному обсязі та прийняти
нове, яким повністю відмовити позивачу
в задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що суд першої
інстанції при винесенні рішення не
взяв до уваги правову позицію,
викладену Верховним судом України по
подібним спорам, а саме у постановах по
справам №5011-1/11043-2012-42/528-2012 від 9.09.2014
року, №5011-35/1272-2012-42/527-2012,
№5011-35/1533-2012-19/522-2012.

З урахуванням зазначеного вище, як
вважає скаржник, суд першої інстанції
повинен був взяти до уваги укладений
між сторонами договір про організацію
взаєморозрахунків №76/30 від 11.02.2014 року
та розрахунки по ньому.

Позивач вважає рішення суду законним
та обґрунтованим, прийнятим відповідно
до норм матеріального та
процесуального права, просить рішення
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Судова колегія, в межах вимог
передбачених ст.101 ГПК України,
повторно розглянувши справу та
перевіривши повноту, законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції та доводи апеляційної
скарги, приходить до висновку про
задоволення апеляційної скарги та
скасування рішення господарського
суду першої інстанції з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і
встановлено судом першої інстанції, 30
вересня 2011 року між НАК "Нафтогаз
України" (позивач, продавець) та
Харківським обласним КП "Дирекція
розвитку інфраструктури території"
(відповідач, покупець) був укладений
договір №14/2336/11 на купівлю - продаж
природного газу.

Відповідно до розділу 1 Договору
Продавець зобов'язується передати у
власність Покупцю у IV кварталі 2011 року
та в 2012 році імпортований природний газ
(надалі - газ), для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями, а
Покупець зобов'язується приймати та
оплачувати газ на умовах цього
Договору.

На виконання умов Договору позивач
поставив з жовтня 2011 року по грудень 2012
року, а відповідач прийняв природний
газ на загальну суму 34044329,41 грн., що
підтверджуються актами приймання -
передачі природного газу від 31.10.11 року,
від 30.11.11 року, від 31.12.11 року, від 31.01.12
року, від 29.02.12 року, від 31.03.12 року, від
30.04.12 року, від 25.12.12 року за газ спожитий
у жовтні 2012 року, від 30.11.12 року, 31.12.12
року (а.с. 26-35).

Відповідно до п. 6.1. Договору, оплата за
газ здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Як зазначено судом першої інстанції,
відповідачем, всупереч умовам
Договору, не вчасно проводились
розрахунки за поставлений природний
газ, внаслідок чого позивачем на суму
заборгованості нараховані відповідачу
92966,75 грн. інфляційних та 33646,24 грн. - 3%
річних.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи (а.с. 57-58), 11.02.2014 року між
сторонами у справі, Головним
управлінням Державної казначейської
служби України в Харківській області,
Департаментом фінансів Харківської
обласної державної адміністрації та
Департаментом житлово-комунального
господарства та розвитку
інфраструктури Харківської обласної
державної адміністрації, було укладено
договір №76/30 про організацію
взаєморозрахунків, предметом якого є
організація взаєморозрахунків
відповідно до п.24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 ЗУ
"Про державний бюджет України на 2014 рік"
і Порядку та умов надання у 2014 році
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості в різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або
погоджувалися.органами державної
влади чи місцевого самоврядування,
затверджених постановою КМУ від 29.01.2014
року №30.

Стосовно зазначеного договору, суд
першої інстанції не прийняв доводи
відповідача викладені у відзиві на
позов, оскільки прийшов до висновку, що
вимоги про сплату інфляційних і 3%
річних за своєю правовою природою не є
основним зобов'язанням, а є заходом
відповідальності за порушення
зобов'язання, тому укладення між
сторонами договору №76/30 від 11.02.2014 року
про організацію взаєморозрахунків не
зупиняє виконання основного
зобов'язання за договором
№14/2336/11 від 30.09.2011 року на купівлю
продаж природного газу.

Проте судом першої інстанції
необґрунтовано не прийнято до уваги, що
відповідно до п. 7 договору №76/30 від
11.02.2014 року про організацію
взаєморозрахунків, Харківське обласне
КП "Дирекція розвитку інфраструктури
території" перераховує на рахунок НАК
"Нафтогаз України"кошти у сумі 2236954,16
грн., у тому числі податок на додану
вартість 372825,69 грн. для погашення
заборгованості за спожитий природний
газ за 2012 рік згідно з договором від
30.09.2011 року №14/2336/11.

Відповідно до п. 2 ст. 10 договору про
організацію взаєморозрахунків сторони
зобов'язалися не вчиняти до проведення
взаєморозрахунків дій з погашення
заборгованості відповідно до договору
купівлі-продажу природного газу
№14/2336/11 від 30.09.2011 року.

Крім того, у п. 15 договору про
організацію взаєморозрахунків сторони
визначили, що після виконання договору
вони не мають одна до одної претензій
стосовно предмету договору.

При винесенні рішення судом першої
інстанції не враховано правової
позиції Верховного суду України по
подібним спорам (по справам
№5011-1/11043-2012-42/528-2012 від 9.09.2014 року,
№5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-35/1533-2012-19/522-2012)
при розгляді яких Верховний суд
України вказав на наступне: уклавши
договір про організацію
взаєморозрахунків, сторони тим самим
змінили порядок і строк проведення
розрахунків за природний газ,
поставлений відповідно до договору
поставки природного газу, що у свою
чергу потягло відсутність підстав для
стягнення пені, передбаченої договором
поставки природного газу та
застосування наслідків за порушення
грошового зобов'язання, передбачених
частиною 2 статті 625 ЦК України.

Отже, для застосування санкцій,
передбачених договором поставки
природного газу та наслідків за
порушення грошового зобов'язання,
передбачених частиною 2 статті 625 ЦК
України, необхідно, щоб оплата була
здійснена поза межами порядку і
строків, встановлених договором про
організацію взаєморозрахунків, який
діяв на момент розгляду справи і
відповідно до змісту якого сторони
засвідчили, що після виконання
договору вони не мають одна до одної
жодних претензій стосовно предмету
договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
остаточний розрахунок з Позивачем за
договором купівлі-продажу природного
газу №14/2336/11 від 30.09.2011 року на суму
2236954,16 грн. був проведений на підставі
договору про організацію
взаєморозрахунків №76/30 від 11.02.2014 року.

Тобто, розрахунок за поставлений
природний газ відбувся у порядку та
строки, передбачені у договорі про
організацію взаєморозрахунків.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції безпідставно були
застосовані наслідки за порушення
грошового зобов'язання, передбачені
частиною 2 статті 625 ЦК України на суму
2236954,16 грн., яка була погашена на
підставі договору про організацію
взаєморозрахунків №76/30 від 11.02.2014 року.

На підставі вищевикладеного, рішення
господарського суду Харківської
області від 24.09.2014 року у справі №922/3580/14
прийнято без урахування фактичних
обставин справи та діючого
законодавства, тому підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
задоволенню.

Таким чином, керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101,
п. 2 ст. 103, ст.ст. 104-105 Господарського
процесуального кодексу України, судова
колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду
Харківської області від 24.09.2014 року у
справі №922/3580/14 скасувати та прийняти
нове, яким в позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ,
вул. Б. Хмельницького, 6; )
на користь Харківського обласного
комунального підприємства "Дирекція
розвитку інфраструктури території"
(61022, м. Харків, майдан Свободи, 5,
Держпром, 3 під., 5 пов., ) -
1266,13 грн. судового збору за подання
апеляційної скарги.

Наказ доручити видати господарському
суду Харківської області.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 20.11.14

Головуючий суддя
Плужник О.В.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Істоміна О.А.