номер провадження справи 6/70/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

18.11.2014
Справа № 908/3629/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „СЕВЕРСТАЛЬ-УКРАЇНА"
(пр. Газети „Правда", буд. 20, м.
Дніпропетровськ, 49081)

До Товариства з обмеженою
відповідальністю „АГ СТАЛЬ"
(місцезнаходження: вул. Сеченова, буд.
63-а, м. Маріуполь Донецької області, 87524;
поштова адреса: пр. Металургів, буд. 84-Б,
м. Маріуполь Донецької області, 87539)

Про стягнення 1 898 648 грн. 97 коп.

Суддя Місюра
Л.С.

За участю представників :

Від позивача: Іващенко С.В. -
дов. №21 від 14.10.2014р.

Від відповідача: Мальцева А.М. -
дов. № 173 від 02.04.2014р.

Розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „СЕВЕРСТАЛЬ-УКРАЇНА"
м. Дніпропетровськ, до Товариства з
обмеженою відповідальністю „АГ СТАЛЬ"
м. Маріуполь Донецької області, про
стягнення 1 898 648 грн. 97 коп., суд -

В С Т А
Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача
заборгованість по договору поставки №
6602 від 26.04.2013 року в сумі 1 550 000 грн., пеню
за період з 16.10.2013р. по 16.04.2014р. в сумі 101
493 грн. 15 коп., інфляцію за період з
жовтня 2013 року по липень 2014 року в сумі
205 369 грн. 52 коп. та 3 % річних за період з
16.10.2013р. по 08.09.2014р. в сумі 41 786 грн. 30 коп.

Позивач надав суду письмові пояснення
у справі № 338 від 16.10.2014р., де детально
вказав підстави виникнення спору та
стягнення спірної суми. Пояснення
позивача залучені до матеріалів
справи.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву № 444 від 16.10.2014р., в якому
вказано наступне: між позивачем (за
договором - постачальник) та
відповідачем (за договором - покупець)
було укладено договір поставки № 6602
від 26.04.2013р. та відповідні специфікації
до цього договору. Умовами додаткової
угоди від 19.07.2013р. до договору поставки
№ 6602 від 26.04.2013 було узгоджено графік
погашення заборгованості, останній
платіж призначений на 15.10.2013р.
Відповідач на виконання вищевказаних
додаткової угоди та договору поставки
отримав продукцію на загальну суму 11 554
949 грн. 52 коп. та здійснив оплату
поставленої позивачем продукції
(металеві рулони) на суму 10 004 949 грн. 52
коп. Таким чином, сума несплаченого
боргу відповідача перед позивачем
станом на 15.10.2014р. становить 1 550 000 грн.
Проте, невиконання зобов'язань з
погашення боргу виникло внаслідок ряду
причин: це, в більшій мірі, «політична
складова», що спричинила політичну,
економічну та соціальну кризу, яки на
тривалий час дестабілізувала роботу як
вітчизняного трубного ринку, так і
зарубіжного в цілому - цінові скачки на
сировину, тимчасове призупинення
обробки замовлень, нестабільність у
роботі залізничного парку у плані
організації доставки необхідних
матеріалів, ускладнення
вантажоперевезень через військові дії
у регіоні відповідача, обмеження
кількості та строків виконання
банківських операцій та таке інше,
неконтрольовані обставини, які
неможливо передбачити та
спрогнозувати. Досі мають місце і
соціальні хвилювання, бойкоти, хаос
навіть у прийнятті управлінських
рішень в органах влади. Знаходження
відповідача в зоні АТО, де досить
тривалий час здійснюються бойові дії -
все це ті фактори, що дуже ускладнюють
роботу підприємства. Більш того,
внаслідок такої нестабільності
відповідачу було відмовлено у
відкритті акредитивів та укладання
відповідних договорів платіжних
гарантій на поставку сировини. Всі ці
обставили звичайно не могли не
вплинути на діяльність підприємства.
По суті, у відповідача виникли
форс-мажорні обставини, на які
підприємство не мало жодної змоги
вплинути. Але, відповідач не
відмовляється від взятих на себе
зобов'язань щодо сплати боргу за
поставлений товар у сумі 1 550 000 грн. і
більш того, намагається погасити
існуючу заборгованість і буде
знаходити можливість її погасити. Так,
відповідачем на даний час ведуться
переговори з позивачем щодо можливості
укладання мирової угоди, за умовами
якої відповідачу буде надано
можливість здійснювати погашення
існуючої заборгованості за певним
графіком. Статтею 83 ГПК України
передбачено, що господарський суд,
приймаючи рішення, має право:
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (п.3) ст. 83 ГПК;
відстрочити або розстрочити виконання
рішення (п.6) ст. 83 ГПК). При цьому,
відповідач звертався і до суду, і до
позивача з проханням при ухваленні
рішення за цією справою при вирішенні
питання щодо розміру штрафних санкцій
(пені у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ), інфляційних та трьох
процентів річних врахувати
вищенаведені форс-мажорні обставини як
виняткові випадки, які негативно
вплинули на роботу відповідача, та
зменшити (або взагалі скасувати) розмір
цих штрафних санкцій, інфляційних та 3%
річних. Надати відзив на претензію
позивача від 27.03.2014р. № 132 відповідачу
не надається можливим, оскільки після
отримання цієї претензії відповідачем
були усно досягнуті з позивачем певні
домовленості щодо графіку погашення
заборгованості і фактично було
погашено за цей період 450 000 грн.
Відповідач вказував, що поштову
кореспонденцію можна відправляти на
адресу: 87539, м. Маріуполь, проспект
Металургів, 84-Б, ТОВ «АГ СТАЛЬ» (адреса
офісу). Таким чином, враховуючи
викладене та той факт, що між позивачем
та відповідачем триває переговорний
процес, а також враховуючи, що
відповідач не мав фізичної можливості
прибути до суду на судове засідання,
відповідач просив суд відкласти
розгляд справи № 908/3629/14 на більш
пізніший строк: до стабілізації
ситуації у Донецькому регіоні, але не
менш ніж на один місяць.

Розгляд справи відкладався.

18.11.2014р. розгляд справи продовжений та
прийнято рішення.

Відповідач надав суду два однакових
клопотання, в яких просить суд при
ухваленні рішення за цією справою при
вирішенні питання щодо розміру
штрафних санкцій (пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ),
інфляційних та трьох процентів річних,
врахувати вищенаведені форс-мажорні
обставини як виняткові випадки, які
негативно вплинули на роботу
відповідача та зменшити (або взагалі
скасувати) розмір цих штрафних санкцій,
інфляційних та 3% річних та відстрочити
виконання рішення до моменту
закінчення періоду АТО, який буде
визначено відповідним законодавчим
актом.

Але до судового засідання від
відповідача поступило уточнення до
клопотання, де відповідач остаточно
просить суд при ухваленні рішення за
цією справою при вирішенні питання
щодо розміру штрафних санкцій (пені у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ), інфляційних та трьох процентів
річних врахувати вищенаведені
форс-мажорні обставини як виняткові
випадки, які негативно вплинули на
роботу позивача та зменшити розмір цих
штрафних санкцій, інфляційних та 3%
річних на 50% та розстрочити виконання
рішення на 6 місяців. Крім цього,
відповідач просить всю кореспонденцію
направляти йому за адресою: пр.
Металургів, буд. 84-Б, м. Маріуполь
Донецької області, 87539.

Клопотання відповідача приймаються
судом, оскільки вони заявлені
відповідно до ст. 22 ГПК України.

Розглянувши та оцінивши всі матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
суд вважає, що позов підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав:

26.04.2013 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір
поставки № 6602, з додатками та
додатковою угодою від 19.06.2013р. (далі -
договір).

За умовами п. 1.1 договору, позивач
зобов'язався передати у власність
відповідача , а відповідач прийняти та
оплатити металопродукцію, що
іменується у подальшому „товар".

Згідно п. 1.2 договору, найменування
товару, кількість, ціна, технічні умови
та інші вимоги до якості, періоду та
умов поставки, упаковка визначаються
та погоджуються сторонами у
специфікації (специфікаціях), що
додаються до даного договору та є його
невід'ємними частинами.

Відповідно до п. 4.1 договору, ціна
партії товару встановлюється за
метричну тону, та вказується у
відповідних специфікаціях до даного
договору. До ціни товару включаються
залізничний тариф від станції
відправлення до станції призначення,
що вказана в договорі зберігання № 6601
від 26.04.2013р., станційні збори.

В п. 4.3 договору сторони передбачили, що
зміна ціни, вказаної в п. 4.2 даного
договору, сторони погоджують
протоколом не пізніше, ніж за три
робочих дні до дати здійснення
остаточної оплати товару, що
поставляється.

За умовами п. 5.1.1 договору, відповідач
здійснює оплату за товар наступним
чином: попередній платіж в розмірі 10 %
від вартості партії товару відповідач
сплачує не пізніше 2 (двох) банківських
днів з моменту виставлення позивачем
рахунку; остаточний платіж в розмірі 90 %
від вартості партії товару відповідач
оплачує у строк 30 днів з моменту
надходження товару на склад. Датою
виконання зобов'язання з оплати
вважається дата надходження грошових
коштів на розрахунковий рахунок
позивача.

Пунктом 5.1.2 договору визначено, що
розрахунки за даним договором
здійснюються на підставі виставлених
рахунків.

На виконання умов договору 26.04.2013 року
сторонами була підписана Специфікація
№ 1, яка є невід'ємною частиною
договору, за якою сторонами було
погоджено найменування, кількість,
вартість, період поставки товару на
загальну суму 5 802 000 грн. (т.1, ар. с. 15).

На оплату товару на суму 5 802 000 грн.
позивач виставив відповідачу рахунок
на оплату № 860 від 29.04.2013 року (т. 1, ар. с.
21).

04.05.2013р. на виконання умов договору
позивачем та відповідачем була
підписана Специфікація № 2, яка є
невід'ємною частиною договору, за якою
сторонами було погоджено найменування,
кількість, вартість, період поставки
товару на загальну суму 5 562 000 грн. (т. 1,
ар. с. 16).

На оплату товару на суму 5 562 000 грн.
позивач виставив відповідачу рахунок
на оплату № 1145 від 11.06.2013 року (т. 1, ар. с.
22).

У подальшому, 14.06.2013 року сторонами була
підписана Специфікація № 3, яка є
невід'ємною частиною договору, за якою
сторонами було погоджено найменування,
кількість, вартість, період поставки
товару на загальну суму 339 480 грн. (т. 1,
ар. с. 17).

На оплату товару на суму 339 480 грн.
позивач виставив відповідачу рахунок
на оплату № 1158 від 14.06.2013 року (т. 1, ар. с.
23).

19.06.2013 року сторонами було підписано
протокол погодження внесення змін до
Специфікації № 2, якою була змінена
ціна товару, що поставляється за даною
специфікацією (т. 1, ар. с. 18).

19.06.2013 року позивачем та відповідачем
була укладена додаткова угода до
договору, якою було визначено, що
відповідач зобов'язаний здійснити
оплату за товар, що поставляється по
специфікації № 2 від 04.05.2013 року до
договору, у наступні строки: до 31.08.2013р.
за товар у кількості 337т. - 1 858 000 грн., до
30.09.2013р. за товар в кількості 337т. - 1 858 000
грн. та до 15.10.2013р. за товар в кількості
169т. - 929 800 грн. (т. 1, ар. с. 19).

Листом вих. № 421 від 31.07.2013 року
відповідач гарантував позивачу
проведення оплати за Специфікацією № 2
саме в таких порядку та сумах (т. 1, ар. с.
20).

На виконання умов договору позивачем
був поставлений товар на загальну суму
11 554 949 грн. 52 коп. відповідачу та
прийнятим останнім без будь-яких
зауважень та заперечень, про що
свідчать двосторонньо підписані
видаткові накладні № 1234 від 31.05.2013р., №
1300 від 01.06.2013р., № 1352 від 04.06.2013р., № 1353
від 10.06.2013р., № 2014 від 20.07.2013р., № 2015 від
22.07.2013р., № 2016 від 23.07.2013р., № 2017 від
24.07.2013р., № 2018 від 25.07.2013р., № 2651 від
10.09.2013р., № 2849 від 30.09.2013р., № 2854 від
30.09.2013р., № 3185 від 21.10.2013р., № 3359 від
31.10.2013р., № 4211 від 26.12.2013р. та № 4226 від
30.12.2013р. (т. 1, ар. с. 24-39).

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором не виконав належним чином,
провів лише часткову оплату по
договору в сумі 10 004 949 грн. 52 коп., що
підтверджується банківськими
виписками від 30.04.2013р., 07.05.2013р., 13.05.2013р.,
31.05.2013р., 18.06.2013р., 02.07.2013р., 03.07.2013р.,
19.07.2013р., 31.07.2013р., 27.09.2013р., 18.10.2013р.,
30.10.2013р., 26.12.2013р., 14.02.2014р., 18.04.2014р.,
29.04.2014р., 16.05.2014р., 28.05.2014р., 10.06.2014р.,
25.06.2014р., 26.06.2014р., 01.07.2014р. та 09.04.2014р.,
копії яких залучені до матеріалів
справи (т. 1, ар. с. 40-62).

Заборгованість в сумі 1 550 000 грн. за
поставлений позивачем товар не була
оплачена відповідачем.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок
доказування і подання доказів
покладається на сторони. Кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Суду не було надано доказів сплати
відповідачем вартості виконаних
позивачем робіт в сумі 1 550 000 грн.

Відповідач у відзиву на позов на в
судовому засіданні визнав факт не
оплати товару на суму 1 550 000 грн.

Згідно ст. ст. 526 ЦК України та 193 ГК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Зобов'язання, відповідно до статті 599
Цивільного кодексу України,
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

За таких обставин, вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за виконані роботи в
сумі 1 550 000 грн. є обґрунтованими та
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Оскільки відповідач у встановлений
термін заборгованість не оплатив, то
весь цей час він користувався
грошовими коштами позивача, та ці
грошові кошти знецінилися за цей час, в
зв'язку з інфляційними процесами в
державі.

Позивач просить стягнути з відповідача
інфляційні витрати з період з жовтня
2013 року по липень 2014 року в сумі 205 369
грн. 52 коп. та 3 % річних за період з
16.10.2013р. по 08.09.2014р. в сумі 41 786 грн. 30 коп.,
згідно наданого суду розрахунку суми
позову (ар. с. 11).

Перевіривши розрахунок позивача, суд
знаходить його обґрунтованим та
правомірним, тому з відповідача
підлягає стягненню витрати від
інфляції в сумі 205 369 грн. 52 коп. та 3%
річних в сумі 41 786 грн. 30 коп.

Відповідач просить зменшити розмір
інфляційних витрат та 3% річних.

Інфляційні витрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі та за
своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів, а три
процента річних - платою за
користування коштами, що не були
своєчасно сплачені боржником. Ні три
процента річних, ні індекс інфляції не
можна розцінювати як заходи
відповідальності, за порушення
зобов'язань.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

З вищевикладеного вбачається, що
індекс інфляції та три проценти річних
не являються неустойкою (штрафом,
пенею).

Пункт 3 ст. 83 ГПК України та статті ст. 551
ЦК України та 233 ГК України надають
право суду зменшувати лише розмір
неустойки (штрафу, пені). Суду не надано
права зменшувати розмір інфляційних
витрат та 3% річних.

За таких підстав, вимога відповідача
про зменшення розміру інфляційних
витрат та 3% річних задоволенню не
підлягає.

Пунктом 9.1 договору сторони
передбачили, що у випадку невиконання
або неналежного виконання зобов'язань,
передбачених договором, винна сторона
відшкодовує іншій стороні завданий у
зв'язку з цим збиток.

За умовами п. 9.5 договору, у випадку
порушення пунктів 5.1.1, 6.4 даного
договору, відповідач сплачує позивачу
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожний день прострочення
від вартості неоплаченого або
несвоєчасно оплаченого товару.

Позивач просить стягнути з відповідача
пеню за період з 16.10.2013 року по 16.04.2014
року від суми 1 550 000 грн. в розмірі 101 493
грн. 15 коп., згідно наданого суду
розрахунку суми позову (ар. с. 11).

Перевіривши розрахунок позивача суд
встановив, що фактично за вказаний
період від суми заборгованості в
розмірі 1 550 000 грн. пеня становить 101 535
грн. 62 коп., проте суд не визнав за
необхідне виходити за межі позовних
вимог.

Відповідач просить зменшити розмір
пені.

Представник позивача пояснив, що не
заперечує проти зменшення розміру пені
відповідачу.

Згідно п. 3 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право зменшити у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), що підлягає стягненню з боку
сторони, що порушила зобов'язання.

У відповідності з ч. 3 ст. 551 ЦК України,
розмір неустойки може бути зменшений
за рішення суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Стаття 233 ГК України передбачає, що у
разі якщо належні до сплати штрафні
санкції надмірно великі порівняно із
збитками кредитора, суд має право
зменшити розмір санкцій. При цьому
повинно бути взято до уваги: ступінь
виконання зобов'язання боржником;
майновий стан сторін, які беруть участь
у зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Приймаючи до уваги вищезазначене, в
тому числі те, що розмір пені надмірно
великий, у порівнянні зі збитками
кредитора, враховуючи обставини
справи, на які посилається відповідач,
та які мають істотне значення,
враховуючи інтереси кредитора та
боржника, ступінь виконання
зобов'язання боржником; проведення в
Донецької області АТО, майновий стан
сторін, інтереси сторін, що
заслуговують на увагу, доводи позивача
та відповідача, суд вважає за необхідне
зменшити розмір пені до 70 000 грн.

При цьому, слід вказати відповідачу, що
відповідно до ст. 10 Закону України
„Про тимчасові заходи на період
проведення антитерористичної
операції" протягом терміну дії цього
Закону єдиним належним та достатнім
документом, що підтверджує настання
обставин непереборної сили
(форс-мажору), що мали місце на
території проведення
антитерористичної операції, як
підстави для звільнення від
відповідальності за невиконання
(неналежного виконання) зобов'язань, є
сертифікат Торгово-промислової палати
України.

Відповідач не надав суду сертифікат
Торгово-промислової палати України, а
відповідно не підтвердив суду настання
обставин непереборної сили
(форс-мажору).

У частині стягнення пені в сумі 31 493
грн. 15 коп. у задоволені позову варто
відмовити.

Судові витрати покладаються на
відповідача від усієї суми пені 101 493
грн. 15 коп., тому що пеня в цієї сумі
позивачем нарахована обґрунтовано.

Крім цього, відповідач просить
розстрочити виконання рішення суду на 6
місяців .

Пункт 6 статті 83 ГПК України надає суду
право для розстрочки та відстрочки
виконання рішення суду.

Підставою для розстрочення або
відстрочки виконання рішення суду
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення суду чи
роблять його виконання неможливим у
термін або встановлений господарським
судом способом.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 року за № 9, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

При цьому, згоди сторін на вжиття
зазначених заходів, не потрібно і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення.

Приймаючи до уваги клопотання
відповідача, враховуючи усі
вищевикладені обставини, в тому числі
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави, проведення в
Донецької області АТО та інш., суд
вважає за можливе клопотання
відповідача задовольнити частково, та
надати відповідачу розстрочку
виконання рішення в частині стягнення
суми основного боргу, пені, 3% річних та
інфляційних витрат на три місяці з
проведенням оплат в наступному
порядку: до 18.12.2014р. в сумі 622 385 грн. 27
коп., до 18.01.2015р. - в сумі 622 385 грн. 27 коп.,
до 18.02.2015р. - в сумі 622 385 грн. 28 коп.

Заперечення відповідача не
приймаються по вказаним вище
підставам.

Судовий збір покладається на
відповідача, відповідно до статті 49
ГПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, 82 - 85, ст. 121 ГПК
України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути
з Товариства з обмеженою
відповідальністю „АГ СТАЛЬ"
(місцезнаходження: вул. Сеченова, буд.
63-а, м. Маріуполь Донецької області, 87524;
поштова адреса: пр. Металургів, буд. 84-Б,
м. Маріуполь Донецької області, 87539; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
„СЕВЕРСТАЛЬ-УКРАЇНА" (пр. Газети
„Правда", буд. 20, м. Дніпропетровськ, 49081;
) основний борг в сумі 1
550 000 (один мільйон п'ятсот п'ятдесят
тисяч) грн., інфляційні витрати в сумі
205 369 (двісті п'ять тисяч триста
шістдесят дев'ять) грн. 52 коп., 3 % річних
в сумі 41 786 (сорок одна тисяча сімсот
вісімдесят шість) грн. 30 коп., пеню в
сумі 70 000 (сімдесят тисяч) грн.,
розстрочивши виконання рішення на 3
місяця, з проведенням оплат в
наступному порядку: до 18.12.2014р. в сумі 622
385 (шістсот двадцять дві тисячі триста
вісімдесят п'ять) грн. 27 коп., до 18.01.2015р. -
в сумі 622 385 (шістсот двадцять дві тисячі
триста вісімдесят п'ять) грн. 27 коп., до
18.02.2015р. - в сумі 622 385 (шістсот двадцять
дві тисячі триста вісімдесят п'ять)
грн. 28 коп. Надати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю „АГ СТАЛЬ"
(місцезнаходження: вул. Сеченова, буд.
63-а, м. Маріуполь Донецької області, 87524;
поштова адреса: пр. Металургів, буд. 84-Б,
м. Маріуполь Донецької області, 87539; ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
„СЕВЕРСТАЛЬ-УКРАЇНА" (пр. Газети
„Правда", буд. 20, м. Дніпропетровськ, 49081;
) витрати з оплати
судового збору в сумі 37 972 (тридцять сім
тисяч дев'ятсот сімдесят дві) грн. 98 коп.
Надати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено : 18.11 2014р.

Суддя
Л.С. Місюра