ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" листопада 2014 р.Справа № 916/3600/14

За позовом: заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Білгород-Дністровської державної
адміністрації

до відповідача: фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача: відділу
Держземаганества у
Білгород-Дністровському районі
Одеської області

про внесення змін до договору оренди
землі

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників сторін:

від прокурора: Доброжан Н.І. -
посвідчення № 010038 від 17.10.2012 р.

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_2 - адвокат

від третьої особи: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Заступник
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора звернувся до господарського
суду Одеської області в інтересах
держави в особі Білгород-Дністровської
державної адміністрації
(Білгород-Дністровська РДА) з позовною
заявою до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1), в якій просить суд:

Внести зміни до договору оренди землі
від 29.10.2004р., укладеного між
Білгород-Дністровською РДА та ФОП
ОСОБА_1, зареєстрованого у Книзі
договорів оренди земельних ділянок за
№ 01 від 01.11.2004р., яким передано у
строкове платне користування строком
на 25 років земельну ділянку загальною
площею 0, 6270 га, в тому числі 0,6270 га
забудованих земель під базою
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташовану
на АДРЕСА_1;

Викласти пункт 4 договору оренди
земельної ділянки у наступній
редакції: "Нормативна грошова оцінка
земельної ділянки становить 906376,60 грн.";

Викласти пункт 8 оренди земельної
ділянки у наступній редакції: "Орендна
плата вноситься орендарем в розмірі
90637,66 грн. за кожен рік оренди".

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 08.09.2014р. позовну заяву (вх.№
3668/14) прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі, до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача судом залучено відділ
Держземаганества у
Білгород-Дністровському районі
Одеської області та розгляд справи
призначено в судовому засіданні.

17.09.2014р. Прокурором було подано
уточнену позовну заяву (вх. № 24158/14) в
якій уточнив свої позовні вимоги в
частині збільшення розміру орендної
плати, а саме просить суд викласти п.8
договору оренди земельної ділянки у
наступній редакції: "Орендна плата
вноситься орендарем в розмірі 90637,66 грн.
за кожен рік оренди".

Враховуючи те, що уточнення позовної
заяви Прокурором було здійснено до
переходу до розгляду справи по суті,
судом ці уточнення були прийняті до
розгляду.

Ухвалою господарського суду від
03.11.2014р. за письмовим клопотанням
представника відповідача термін
розгляду справи було продовжено на 15
днів, а саме до 19.11.2014р.

11.11.2014р. представником відповідача до
суду було надано заяву про об'єднання
справ (вх. № 2-5141/14), в якій він
посилаючись на те, що суддею ГСОО
Мостепаненко Ю.І. розглядається справа
№ 916/4431/14 за позовом ФОП ОСОБА_1 до
Білгород-Дністровської РДА про внесеня
змін до договору оренди земельної
ділянки.

Враховуючи те, що чинним ГПК України не
передбачено об'єднання справ, що
знаходяться на розгляді різних суддів
в одне провадження, судом у задоволені
клопотання було відмовлено.

Прокурор заявлений позов підтримує в
повному обсязі, наполягає на його
задоволенні.

Представник позивача -
Білгород-Дністровської РДА, згідно
наданих суду письмових пояснень, які
наявні в матеріалах справи та усних
висловлювань в судових засіданнях,
позов прокурора підтримує, просить суд
його задовольнити.

Третя особа - Відділ ДЗА в
Білгород-Дністровському районі, надав
суду клопотання (вх. № 30134/14) в якому
просив суд розглядати справу без
участі її представника. Своєї позиції
щодо позову суду не надала.

Представник відповідача - ФОП ОСОБА_1,
проти позову заперечує з підстав,
викладених у наданих суду відзивах на
позов, у задоволені позову просить суд
відмовити.

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 ГПК України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення учасників судового процесу,
суд встановив.

29.10.2004р. між Білгород-Дністровською РДА
(Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар)
було укладено Договір оренди землі,
відповідно до п.1якого орендодавець
надає, а Орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі рекреаційного призначення, яка
знаходиться на АДРЕСА_1.

Путом 2 договору в оренду передається
земельна ділянка загальною площею 0,8675
га, в тому числі 0,2405 га - під базою
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_2" та 0,06270 га - під
базою відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", в тому
числі 0, 8675 га забудованих земель.

Як визначено п.3. договору на земельній
ділянці знаходяться будівлі та споруди
бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_2" згідно із
договором купівлі-продажу від 29.03.2001р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу, і будівлі та
споруди бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1",
згідно із договором оренди від 17.08.2002р.,
укладеного між ТОВ "Берегометська
лісова компанія" та ФОП ОСОБА_1.

Пунктом 4 договору визначено, що
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки становить 42090,12 грн.

Згідно із п.7 договору його укладено на
25 років.

Відповідно до п.8 договору орендна
плата вноситься орендарем у грошовій
формі у розмірі 10 відсотків
нормативної грошової оцінки землі у
розмірі 4250 грн. за кожен рік оренди, що
складає 106250 грн. за весь строк оренди.

Відповідно до п. 11 договору оренди
розмір орендної плати може бути
переглянутий у випадках: зміни умов
господарювання, передбачених
договором; зміни розмірів земельного
податку, підвищення цін, тарифів, у тому
числі внаслідок інфляції; погіршення
стану орендованої земельної ділянки не
з вини орендаря, що підтверджено
документами; в інших випадках,
передбачених законодавчими актами
України.

Пунктом 32 договору оренди землі від
29.10.2004р. передбачено, що зміна умов
договору здійснюється у письмовій
формі за взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Договір оренди землі зареєстровано у
Книзі договорів оренди земельних
ділянок за № 01 від 01.11.2004р про що
на останньому аркуші договору зроблено
відповідний надпис.

15.08.2007р. між Білгород-Дністровською РДА
(Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар)
було укладено Угоду до Договору оренди
земельної ділянки від 29.10.2004р.,
реєстраційний № 01, відповідно до
якої у зв'язку із допущеною помилкою у
п.13 договору його вирішено викласти у
наступному вигляді: 13. Земельна ділянка
передається в оренду, в тому числі:
площею 0,2405 га для реконструкції,
експлуатації та обслуговування бази
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_2"; площею 0,6270 га
для реконструкції, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1".

Окрім того, до договору були внесені
зміни в частині прав та обов'язків
сторін, відповідальності сторін за
невиконання або неналежне виконання
угоди.

Відповідно до Прикінцевих положень,
сторони визначили умови набрання
чинності цієї угоди.

В подальшому, 09.10.2007р. між
Білгород-Дністровською РДА (продавець)
та ФОП ОСОБА_1 (покупець) було укладено
договір купівлі-продажу земельної
ділянки несільськогосподарського
призначення, посвідчений приватним
нотаріусом Білгород-Дністровського
міського нотаріального округу ОСОБА_5
та зареєстрований в реєстрі за № 3715, за
умовами п.1.1. якого, продавець на
підставі Розпорядження за №1876/2007 від
22.10.2007р. зобов'язується передати у
власність покупця земельну ділянку
рекреаційного призначення розміром
0,2405 га, у тому числі по угіддям: 0,2405 га -
землі, що використовуються для
відпочинку, у тому числі кемпінгів,
будинків для відпочинку або для
проведення відпусток тощо.

Кадастровий номер земельної ділянки ,
згідно довідки про присвоєння
кадастрових номерів - :02:027:0024.

На вказаній земельній ділянці
знаходяться належні покупцю будівлі та
споруди бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_2".

11.04.2008р. до договору оренди земельної
ділянки від 29.10.2004р. між
Білгород-Дністровською РДА та ФОП
ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду,
відповідно до якої до договору були
внесені відповідні зміни, зокрема:

Пункт 2 договору оренди викладено у
наступній редакції: "В оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 0,6270 га, в тому числі
0,6270 га забудованих земель під базою
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Пункт 3 договору оренди викладено у
наступній редакції: "На земельній
ділянці знаходиться комплекс будівель
та споруд б/в "ІНФОРМАЦІЯ_1", що
перебувають в оренді за договором від
17.08.2002р., укладеного між ТОВ
"Берегометська лісова компанія" та ФОП
ОСОБА_1"

Пункт 8 договору викладено у наступній
редакції: "Орендна плата вноситься
орендарем в розмірі 8234,62 грн. за кожен
рік оренди".

14.04.2010р. між Білгород-Дністровською
районною державною адміністрацією та
ФОП ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до
договору оренди від 14.04.2010р., відповідно
до якої, зокрема п. 8 договору викладено
у наступній редакції: "Орендна плата
вноситься орендарем в розмірі 20916,58 грн.
за кожен рік оренди".

На підставі договору за № 11/УДК 00290 від
16.08.2011р., укладеного між Одеською філією
українського Державного інституту
проектування садів і виноградників
України та Одеською регіональною
філією ДП "ЦДЗК" (Ліцензія (на
проведення робіт із землеустрою, земле
оціночних робіт) Серія АВ №540236),
останньою було виготовлено Технічну
документацію про нормативну грошову
оцінку земельних ділянок СПД ОСОБА_1
для реконструкції, експлуатації та
обслуговування баз відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_1",
розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (за
межами населених пунктів).

27.07.2012р. рішенням
Білгород-Дністровської районної ради
№ 282-VІ було: п.1 затверджено технічну
документацію з нормативно-грошової
оцінки земельної ділянки, площею 0,8675
га, СПД ОСОБА_1 для реконструкції,
експлуатації та обслуговування баз
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_2" і
"ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів),
грошова нормативна оцінка якої складає
1254037,80 грн. ; пунктом 2 рішення було
рекомендовано Білгород-Дністровській
РДА прийняти нормативно-правовий акт
про затвердження конкретної ставки у
відсотках від нормативної грошової
оцінки за оренду земельної ділянки,
тощо.

Як зазначає позивач, 25.11.2013р. листом за
№01-19/7384 до якого було додано проект
додаткової угоди до договору оренди
землі від 29.10.2004р., ним було повідомлено
відповідача про необхідність внесення
змін договору оренди землі від 29.10.2004р.
в частині розміру орендної плати у
зв'язку із прийняттям 27.07.2012р.
Білгород-Дністровська РДА рішення №
282-VІ.

21.07.2014р. Білгород-Дністровська РДА
листом за № 01-19/4556 звернулася до
Білгород-Дністровської міжрайонної
прокуратури, в якому із посиланням на
прийняття нової нормативної грошової
оцінки для ФОП ОСОБА_1 та її небажанням
укладати додаткову угоду до договору
оренди землі в частині зміни розміру
орендної плати, просить прокурора
звернутися до суду з відповідним
позовом.

07.08.2014р. відповідач направив позивачу
лист (вх. № 2154/01-19/1 від 11.08.2014р.), в якому
просив позивача залишити орендну плату
за земельну ділянку б/в "ІНФОРМАЦІЯ_1" у
розмірі 3% від нормативної грошової
оцінки та надав проект додаткової
угоди.

05.09.2014р. листом за № 2154/01-19/1/5586 позивач
повідомив відповідача, що відповідно
до умов, укладеного договору оренди
землі та додаткових угод до нього,
розмір орендної плати складає 10% від
нормативної грошової оцінки землі та
зазначив, що відповідно до Закону
України "Про оренду землі" зміна умов
договору здійснюється за згодою
сторін. У разі недосягнення згоди щодо
зміни умов договору оренди землі спір
вирішується в судовому порядку.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує
тим, що відсутність додаткової угоди до
договору оренди землі в частині зміни
розміру орендної плати завдає шкоду
державній власності, розпорядником
якої згідно договору оренди земельної
ділянки є Білгород-Дністровська РДА.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури, позивача та третьої особи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, суд дійшов наступних
висновків.

Земельні відносини щодо володіння,
користування і розпорядження землею
регулюються Конституцією України.
Земельним кодексом України, а також
прийнятими відповідно до них
нормативно-правовими актами.

Згідно із ст.ст.13, 41 Конституції України
передбачено, що від імені українського
народу права власника, зокрема, на
землю здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією України.

Відповідно до ст.ст.142, 143 Конституції
України до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи самоврядування в межах к
повноважень шляхом прийняття рішень.

За змістом ст. 12 ЗК України до
повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин, належить розпорядження
землями територіальних громад; надання
земельних ділянок у користування із
земель комунальної власності
відповідно до цього Кодексу.

За змістом ст.144 Конституції України
органи місцевого самоврядування в
межах повноважень, визначених законом,
приймають рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території.

За приписами ч.1 ст.59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" рада
в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

За приписами ст.15 Закону України "Про
оцінку земель" підставою для
проведення оцінки земель (бонітування
ґрунтів, економічної оцінки земель та
нормативної грошової оцінки земельних
ділянок) є рішення органу виконавчої
влади або органу місцевого
самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст.23 Закону України
"Про оцінку земель" технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земельних ділянок у межах
населених пунктів затверджується
відповідною сільською, селищною,
міською радою.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності" регуляторний акт - це
прийнятий уповноваженим регуляторним
органом нормативно-правовий акт, який
або окремі положення якого спрямовані
на правове регулювання господарських
відносин, а також адміністративних
відносин між регуляторними органами
або іншими органами державної влади та
суб'єктами господарювання; прийнятий
уповноваженим регуляторним органом
інший офіційний письмовий документ,
який встановлює, змінює чи скасовує
норми права, застосовується
неодноразово та щодо невизначеного
кола осіб і який або окремі положення
якого спрямовані на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та суб'єктами
господарювання, незалежно від того, чи
вважається цей документ відповідно до
закону, що регулює відносини у певній
сфері, нормативно-правовим актом. При
цьому, відповідно до вказаної статті до
регуляторних органів, зокрема,
відносяться органи місцевого
самоврядування.

Наразі, відповідно до рішення №7-рп/2009
від 16.04.2009р. Конституційного суду
України у справі за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої ст.19, ст. 144 Конституції
України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.ч.1, 10 ст.59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" (справа про скасування актів
органів місцевого самоврядування) у
формі рішень рада приймає нормативні
та інші акти.

Проаналізувавши функції і
повноваження органів місцевого
самоврядування, врегульовані
Конституцією України та іншими
законами України, Конституційний Суд
України дійшов висновку, що органи
місцевого самоврядування, вирішуючи
питання місцевого значення,
представляючи спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ та
міст, приймають нормативні та
ненормативні акти.

До нормативних належать акти, які
встановлюють, змінюють чи припиняють
норми права, мають локальний характер,
розраховані на широке коло осіб та
застосовуються неодноразово, а
ненормативні акти передбачають
конкретні приписи, звернені до
окремого суб'єкта чи юридичної особи,
застосовуються одноразово і після
реалізації вичерпують свою дію.

Такий висновок узгоджується із
правовими позиціями Конституційного
Суду України, викладеними у рішеннях
від 27.12.2001р. № 20-рп/2001 у справі про укази
Президії Верховної Ради України щодо
Компартії України, зареєстрованої
22.07.1991 року (абзац перший пункту 6
мотивувальної частини), від 23 червня
1997р. № 2-зп у справі про акти органів
Верховної Ради України.

За таких обставин, господарський суд
дійшов висновку, що рішення № 282-VI від
27.07.2012р. Білгород-Дністровської
районної ради "Про затвердження
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земельної ділянки
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 для реконструкції, експлуатації
та обслуговування баз відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_1",
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (за
межами населених пунктів)", відповідно
до якого було затверджено технічну
документацію з нормативно-грошової
оцінки земельної ділянки, площею 0,8675
га, СПД ОСОБА_1 для реконструкції,
експлуатації та обслуговування баз
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_2" і
"ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів) є
актом ненормативного характеру.

27.07.2012р. Білгород-Дністровською
районною радою було прийнято рішення №
282-VІ "Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земельної ділянки суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 для
реконструкції, експлуатації та
обслуговування баз відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_2" і "ІНФОРМАЦІЯ_1",
розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (за
межами населених пунктів)", відповідно
до якого було затверджено технічну
документацію з нормативно-грошової
оцінки земельної ділянки, площею 0,8675
га, СПД ОСОБА_1 для реконструкції,
експлуатації та обслуговування баз
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_2" і
"ІНФОРМАЦІЯ_1", розташованих за адресою:
АДРЕСА_1 (за межами населених пунктів),
грошова нормативна оцінка якої складає
1254037,80 грн.

На виконання встановленого ст.188
Господарського кодексу України та
укладеним між сторонами правочином
порядку внесення змін до договору,
листом №01-19/7384 від 25.11.2013р., до якого
було додано проект додаткової угоди,
позивачем було повідомлено
відповідача про необхідність внесення
змін договору оренди землі від 29.10.2004р.
в частині розміру орендної плати.

Як на підставу для внесення змін до
договору оренди в частині збільшення
розміру орендної плати до 90637,66 грн. за
кожен рік оренди, прокурор посилався на
рішення Білгород-Дністровської
районної ради № 282-VІ від 27.07.2012р.

Проте, із зазначеною позицією суд не
погоджується виходячи із наступного:

Статтею 116 ЗК України (в редакції, яка
діяла на момент прийняття рішення
відповідача) визначено, що громадяни та
юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах к повноважень, визначених цим
Кодексом.

В силу ч.1 ст.124 ЗК України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної ділянки.

Згідно із ч.2 ст.126 Земельного кодексу
України право оренди землі
оформляється договором, який
реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст.93 ЗК України та ст.1
Закону України "Про оренду землі" право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності

Статтею 13 Закону України "Про оренду
землі" встановлено, що договір оренди
землі - це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Відповідно до ст.ст.18, 20 Закону України
"Про оренду землі" (у відповідній
редакції) яка повністю співвідноситься
із ч.2 ст. 125 ЗК України договір оренди
землі набирає чинності після його
державної реєстрації. Укладений
договір оренди землі підлягає
державній реєстрації Державна
реєстрація договорів оренди землі
проводиться у порядку, встановленому
законом.

У відповідності до п.п.3, 4 Порядку
державної реєстрації договорів, що
затверджений Постановою №2073 від
25.12.1998р. Кабінету Міністрів України,
який діяв на момент проведення
державної реєстрації договору від
10.04.2009р., державна реєстрація договорів
оренди проводиться виконавчим
комітетом сільської, селищної та
міської ради, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями за місцем
розташування земельної ділянки.
Забезпечення реєстрації договорів
оренди покладається на відповідні
державні органи земельних ресурсів:
районні відділи земельних ресурсів;
управління (відділи) земельних
ресурсів у містах обласного і
районного підпорядкування; Київське і
Севастопольське міське управління
земельних ресурсів. Факт державної
реєстрації засвідчується у 10-денний
термін гербовою печаткою та підписом
голови відповідної ради, Київської,
Севастопольської міської державної
адміністрації або уповноваженої ними
посадової особи.

Як встановлено судом, 29.10.2004р. між
Білгород-Дністровською РДА
(Орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар)
було укладено Договір оренди землі, за
змістом п.1 якого орендодавець надає, а
Орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі рекреаційного призначення, яка
знаходиться на АДРЕСА_1. Путом 2
договору в оренду передається земельна
ділянка загальною площею 0,8675 га, в тому
числі 0,2405 га - під базою відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_2" та 0,06270 га - під базою
відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1", в тому числі
0, 8675 га забудованих земель.

Договір оренди земельної ділянки від
29.10.2004р. було зареєстровано 01.11.2004р.
Одеською регіональною філією
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру при
Держкомземі України" за №001.

Відповідно до п. 3 укладеного між
сторонами правочину на вказаній
земельній ділянці знаходяться будівлі
та споруди бази відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_2" згідно із договором
купівлі-продажу від 29.03.2001р.,
посвідченого приватним нотаріусом
Білгород-Дністровського міського
нотаріального округу, і будівлі та
споруди бази відпочинку "ІНФОРМАЦІЯ_1",
згідно із договором оренди від 17.08.2002р.,
укладеного між ТОВ "Берегометська
лісова компанія" та ФОП ОСОБА_1.

Як встановлено судом, категорія даної
земельної ділянки - землі
рекреаційного призначення.

При цьому, згідно з п. 4 договору
нормативна грошова оцінка земельної
ділянки на момент укладення цього
договору становила 42090,12 грн.

В силу п. 8 договору оренди землі від
29.10.2004р. за оренду земельної ділянки
орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі у розмірі 10 відсотків
нормативної грошової оцінки землі у
розмірі 4250 грн. за кожен рік оренди, що
складає 106250 грн. за весь строк оренди.

В подальшому, угодою до договору оренди
землі, укладеною між сторонами сторони
відійшли від визначення розміру
орендної плати у відсотковому
співвідношенні до нормативної
грошової оцінки, і на час розгляду
справи в суді, згідно із діючою
редакцією п.8 договору оренди землі
орендна плата вноситься орендарем в
розмірі 20916,58 грн. в рік.

Тобто, судом встановлено, що сторони
чітко визначили суму орендної плати
без прив'язки до відсоткового
співвідношення до нормативної
грошової оцінки землі.

При цьому, в п.11 договору оренди землі
сторони погодили, що розмір орендної
плати може бути переглянутий у
випадках: зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін,
тарифів, у тому числі внаслідок
інфляції; погіршення стану орендованої
земельної ділянки не з вини орендаря,
що підтверджено документами; в інших
випадках, передбачених законодавчими
актами України.

Пунктом 32 договору оренди землі від
29.10.2004р. передбачено, що зміна умов
договору здійснюється у письмовій
формі за взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

За приписами ст.651 Цивільного кодексу
України зміна договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Статтею 654 Цивільного кодексу України
встановлено, що зміна або розірвання
договору вчиняється в такій самій
формі, що й договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту. Жодних
звичаїв ділового обороту, які б
передбачали іншу форму внесення змін
до договору сторонами суду не
повідомлено.

За змістом ст.188 Господарського кодексу
України зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про
оренду землі" зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі недосягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.632 Цивільного
кодексу України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.21 Закону України "Про
оренду землі" орендна плата за землю -
це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою.

Законом України №309-VI від 03.06.2008р. "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" були внесені зміни до
ч.ч.4, 5 ст.21 Закону України "Про оренду
землі", відповідно до яких річна
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності, надходить до
відповідних бюджетів, розподіляється і
використовується відповідно до закону
і не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється Законом України "Про
плату за землю": для інших категорій
земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
Законом України "Про плату за землю".

Річна орендна плата за земельні
ділянки, які перебувають у державній
або комунальній власності, не може
перевищувати 12 відсотків їх
нормативної грошової оцінки. При цьому
у разі визначення орендаря на
конкурентних засадах може бути
встановлений більший розмір орендної
плати, ніж зазначений у цій частині

У зв'язку із введенням в дію з 01.01.2011р.
Податкового кодексу України Закон
України "Про плату за землю" втратив
чинність (ч.2 прикінцевих положень
Податкового кодексу України).

Статтею 288 Податкового кодексу України
встановлено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Розмір орендної
плати встановлюється в договорі
оренди, але річна сума платежу не може
бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом, та не може перевищувати:
для земельних ділянок, наданих для
розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; для земельних ділянок,
які перебувають у державній або
комунальній власності та надані для
будівництва та/або експлуатації
аеродромів - чотирикратний розмір
земельного податку, що встановлюється
цим розділом; для інших земельних
ділянок, наданих в оренду. - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Відповідно до ст. 274 Податкового
кодексу України ставка податку за
земельні ділянки, нормативну грошову
оцінку яких проведено, встановлюється
у розмірі одного відсотка від їх
нормативної грошової оцінки.

За змістом ст.ст. 1, 18 Закону України "Про
оцінку земель" нормативна грошова
оцінка земельних ділянок - це
капіталізований рентний дохід із
земельної ділянки, визначений за
встановленими і затвердженими
нормативами. Нормативна грошова оцінка
земельних ділянок проводиться
відповідно до державних стандартів,
норм, правил, а також інших
нормативно-правових актів на землях
усіх категорій та форм власності
Нормативна грошова оцінка земельних
ділянок проводиться юридичними
особами, які отримали ліцензії на
проведення робіт із землеустрою.

Нормативна грошова оцінка є складовою
земельного податку, який
встановлюється у відсотковому
відношенні до неї та в розмірі якого
визначена орендна плата у договорі,
укладеному між сторонами, а тому у разі
зміни нормативної грошової оцінки
земельної ділянки змінюється
відповідно і розмір земельного
податку.

За змістом ч.5 ст.5 Закону України "Про
оцінку земель" нормативна грошова
оцінка земельних ділянок
використовується для визначення
розміру земельного податку, державного
мита при міні, спадкуванні та даруванні
земельних ділянок згідно із законом,
орендної плати за земельні ділянки
державної та комунальної власності
втрат сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва, а
також при розробці показників та
механізмів економічного стимулювання
раціонального використання та охорони
земель.

Як встановлено судом, розмір
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки площею 0,6270га, на якій
розташована база відпочинку
"ІНФОРМАЦІЯ_1" складає 906376,60 грн., а тому,
відповідно до вищенаведених приписів
законодавства України річний розмір
річної орендної плати за зазначену
земельну ділянку, за підрахунком суду,
не може бути менш ніж 27191,28 грн. (906376,60 х 1%
х 3% =27191,28 грн.)

Проте, відповідно до п.2.19. Постанови
Пленуму ВГСУ № 6 від 17.05.2011р. "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин" зазначено, що у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

Згідно зі статтею 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. У визначених
законом випадках застосовуються ціни
(тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Судам слід враховувати, що розмір
орендної плати за землю визначається
сторонами у договорі, в тому числі може
визначатися шляхом встановлення
відсоткового відношення до
нормативної грошової оцінки земельної
ділянки, що відповідає чинному
законодавству України, зокрема,
приписам частини першої статті 15,
статті 21 Закону України "Про оренду
землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку. Оскільки орендна
плата за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то законодавча зміна граничного
розміру цієї плати може бути підставою
для перегляду розміру орендної плати,
встановленої умовами договору. При
цьому надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
ГК України щодо надсилання іншій
стороні пропозицій про зміну умов
договору не позбавляє його права
звернутися до господарського суду з
позовом про зміну умов договору. Якщо
зі зміною граничного розміру орендної
плати таку ж зміну до договору оренди в
установленому законом порядку не
внесено, то застосуванню підлягає
відповідна умова договору.

При цьому згідно з частиною третьою
статті 653 ЦК України якщо договір
змінюється або розривається в судовому
порядку, зобов'язання змінюється або
припиняється з моменту набрання
рішенням суду про зміну або розірвання
договору законної сили.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Судом не приймається в якості
обґрунтування розрахунку розміру
орендної плати з застосуванням 10% від
нормативної грошової оцінки землі
заявленого позову посилання прокурора
на зазначену ставку у договорі,
укладеному між сторонами, оскільки
наступні редакції цього договору чітко
визначають розмір річної орендної
плати без застосування відсоткового
коефіцієнту.

Судом встановлено, що розмір діючої
річної орендної плати у сумі 20916,58 грн.
не відповідає, законодавчо визначеному
припису не менш ніж 3відсотки від
земельного податку, який в свою чергу
дорівнює одному відсотку від
нормативної грошової оцінки землі, що
за матеріалами справи складає
відповідно - 9063,77 грн. та 27191,28 грн.

Проте, суд звертає увагу прокурора та
позивача, що невідповідність розміру
існуючої орендної плати вимогам закону
не є підставою для необґрунтованого
визначення суми річної орендної плати
у розмірі, що дорівнює 10% від
нормативної грошової оцінки землі,
оскільки, відповідно до п.2 рішення
Білгород-Дністровської районної ради
№ 282-VІ від 27.07.2012р. пунктом 2 рішення
було рекомендовано
Білгород-Дністровській РДА прийняти
нормативно-правовий акт про
затвердження конкретної ставки у
відсотках від нормативної грошової
оцінки за оренду земельної ділянки.

Доказів прийняття відповідного
нормативно-правового акту про
затвердження конкретної ставки у
відсотках від нормативної грошової
оцінки за оренду земельної ділянки
відповідача, а ні прокурор, а ні позивач
суду в установленому законом порядку
не навели.

Згідно зі ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючі наявні матеріали справи,
пояснення учасників судового процесу,
проаналізувавши норми законодавства
України, що регулюють спірні
правовідносини, суд прийшов до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора в інтересах держави в особі
Білгород-Дністровської районної ради в
повному обсязі.

Згідно статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з Білгород-Дністровської
державної адміністрації на користь
Державного бюджету України витрати по
сплаті судового збору в сумі 1218 грн.

Керуючись ст.ст. 32,33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову заступника
Білгород-Дністровського міжрайонного
прокурора - відмовити повністю.

2. Стягнути з Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації (67700,
Одеська область, м.
Білгород-Дністровський, вул. Леона
Попова, 24; код 04056813) на користь
Державного бюджету України на п/р
3008, одержувач ГУДКУ у Одеській
області, , банк
одержувача ГУ ДКСУ в Одеській області,
МФО 828011, КБК 22030001, символ звітності
банку 206 - судовий збір в сумі 1218 (тисяча
двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Накази видати в порядку ст. 116 ГПК
України

Повний текст рішення складено 24.11.2014р.

Суддя
О.В. Цісельський