м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київенерго» До
Науково-дослідного економічного
інститутуПростягнення 234 793,72 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Левченко В.І.,
представник за довіреністю;
Від відповідача Стукаленко
О.Т., представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся з позовом до
Відповідача про стягнення
заборгованості за спожиту теплову
енергію в сумі 234 793,72 грн., з яких 215 325,90
грн. - сума основного боргу, 10 335,64 грн. -
інфляційні втрати, 9 132,18 грн. - 3% річних.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між
Позивачем та Відповідачем було
укладено договір №520173 на постачання
теплової енергії у гарячій воді від
02.04.2012р. на виконання умов якого Позивач
поставив Відповідачу теплову енергію,
однак Відповідач свої зобов'язання не
виконав у повному обсязі, у зв'язку з
чим, за останнім станом на 01.06.2014р.
рахується заборгованість за
використану теплову енергію в сумі 215
Ухвалою суду від 16.10.2014р., за
клопотанням представників сторін,
відповідно до ст. 69 ГПК України
продовжено строк розгляду спору.
Позивачем подана заява про зменшення
позовних вимог, оскільки як зазначив
позивач, після порушення провадження
по даній справі було встановлено, що
сплачені відповідачем 28.12.2012р. кошти у
розмірі 35 736,90 грн. помилково були
зараховані в погашення заборгованості
за спожиту теплову енергію за період
01.01.2013 по 01.01.2014 за Договором 520173 від
05.04.2013р., оскільки дані кошти надійшли з
чітким призначенням платежу, а саме:
«Оплата за теплову енергію, зг.Д. 520173
від 02.04.12р., акт №1 від 28.12.12р.», що також
вбачається з Довідки про надходження
коштів по договору № 520173.
Таким чином, в грудні 2012р. відповідно до
Акту звіряння за спожиту теплову
енергію за Договором №520173 та до
Довідки про надходження коштів по
Договору № 520173 кошти у розмірі 35 736,90
грн. зараховані наступним чином, згідно
призначення платежу:
23 658,35 грн. - в погашення заборгованості
станом на 01.08.2012р. за Договором № 8,55 грн. - в погашення заборгованості
за період з 01.11.2012 по 01.01.2013 за Договором
№ 520173 від 01.02.2012р.
Відповідно до ст. 22 ГПК України
передбачено, що позивач вправі до
прийняття рішення по справі збільшити
розмір позовних вимог за умови
дотримання встановленого порядку
досудового врегулювання спору у
випадках, передбачених статтею 5 цього
Кодексу, в цій частині, відмовитись від
позову або зменшити розмір позовних
вимог. До початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову шляхом подання
Відповідно до поданої заяви про
зменшення позовних вимог, та
уточненого розрахунку позову, позивач
просив суд стягнути з відповідача,
основний борг в сумі 203 247,35 грн., 3%
річних за прострочення виконання
зобов'язання в сумі 9 137,78 грн. та
інфляційну складову суму боргу в
розмірі 21 688,61 грн.
Вказана заява прийнята судом до
Отже, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір.
Також, позивачем подана заява про
виправлення описок, помилково
зазначених позивачем у позовній заяві,
- у 1 абзаці позовної заяви замість дати
укладання договору №520173 про
постачання теплової енергії від 02.04.2012,
вірним вважати: дату укладання
договору №520173 про постачання теплової
енергії від 01.02.2002.
- у 2 абзаці позовної заяви замість дати
укладання договору №520173 про закупівлю
товару за державні кошти від 01.02.2012,
вірним вважати: дату укладання
договору №520173 про закупівлю товару за
державні кошти від 02.04.2012,
- у 11 абзаці позовної заяви замість
період виникнення заборгованості за
використану теплову енергію з 01.08.2012 по
01.01.2014, вірним вважати: період
виникнення заборгованості за
використану теплову енергію з 01.11.2012р.
Письмового відзиву на позовну заяву чи
письмових пояснень або котррозрахунку
суми позову відповідачем не подано. У
судових засіданнях представником
відповідача надані усні пояснення, в
яких останній частково заперечив проти
позовних вимог, про що зазначено у
протоколах судового засідання від
16.10.2014р., 04.11.2014р.
Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, Господарський суд міста Києва,
01.02.2002р. між Акціонерною
енергопостачальною компанією
«Київенерго», правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» (надалі -Постачальник) та
Науково-дослідним економічним
інститутом (надалі - Споживач) укладено
Договір №520173 на постачання теплової
енергії у гарячій воді (надалі -
В зв'язку з вступом у дію Закону України
«Про здійснення державних закупівель»
між позивачем та відповідачем було
укладено договір про закупівлю послуг
(теплова енергія у гарячій воді/парі) за
державні кошти №520173 від 02.04.2012р.
Відповідно до пункту 2.2.1 Договору
Позивач зобов'язується постачати
теплову енергію у вигляді гарячої води
на потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року в
кількості та в обсягах згідно з
Додатком №1.
Відповідно до пункту 2.3.1 Договору
Відповідач зобов'язується
дотримуватись кількості споживання
теплової енергії по кожним параметрам
в обсягах, які визначені у Додатку №1,
не допускаючи їх перевищення;
своєчасно сплачувати вартість
спожитої теплової енергії.
Згідно з пунктом 2 Додатку 4 до Договору
Відповідач щомісячно з 12 по 15 число
отримує у районному відділі
теплозбуту, табуляграму фактичного
споживання теплової енергії за
попередній період, акт звірки на
початок розрахункового періоду (один
примірник, оформленого акту звірки
відповідач повертає в РВТ), та платіжну
вимогу-доручення, куди включені
вартість теплової енергії на поточний
місяць, з урахуванням остаточного
сальдо розрахунків на початок
розрахункового періоду.
Відповідно до п. 3 додатку №4 до
Договору, відповідач сплачує за
документами, що зазначені у п. 2 цього
Додатку не пізніше 25 числа поточного
Нарахування Відповідачу за теплову
енергію здійснюється відповідно до
звертання-доручення про укладення
Договору розрахунковим способом,
згідно договірних навантажень (до
встановлення приладів обліку) за
тарифами, встановленими і
затвердженими постановами
Національної комісії регулювання
електроенергетики України та
Національної комісії регулювання
ринку комунальних послуг України.
Як вбачається з матеріалів справи, за
період з 01.11.2012р. до 01.01.2013р. у
Відповідача виникла заборгованість за
використану теплову енергію, яка
станом на 01.06.2014р. становила 203 247,35 грн.,
що підтверджується відомостями обліку
споживання теплової енергії,
обліковими картами (табуляграмами),
довідкою про надходження коштів за
спожиту теплову енергію та розрахунком
При цьому судом враховано, що
відповідно до заяви про зменшення
позовних вимог, після порушення
провадження по даній справі було
встановлено, що сплачені Відповідачем
28.12.2012р. кошти у розмірі 35 736,90 грн.
помилково були зараховані в погашення
заборгованості за спожиту теплову
енергію за період 01.01.2013 по 01.01.2014 за
Договором 520173 від 05.04.2013.,оскільки дані
кошти надійшли з призначенням платежу,
а саме: «Оплата за теплову енергію, зг.Д.
520173 від 02.04.12n. акт №1 від 28.12.12р.», що
також вбачається з Довідки про
надходження коштів по договору № 520173.
Таким чином, в грудні 2012р. відповідно до
Акту звіряння за спожиту теплову
енергію за Договором № 520173 та до
Довідки про надходження коштів по
Договору № 520173 кошти у розмірі 35 736,90
грн. зараховані наступним чином, згідно
призначення платежу:
23 658,35 грн. - в погашення заборгованості
станом на 01.08.2012р. за Договором № 8,55 грн. - в погашення заборгованості
за період з 01.11.2012 по 01.01.2012 за Договором
№ 520173 від 01.02.2012р.
Отже, сума основного боргу за період з
01.11.2012р. по 01.01.2013р. становить саме 203 247,35
Відтак, вказаними доказами
стверджується, а Відповідачем не
заперечується факт постачання
позивачем відповідачу протягом
листопада 2012 - грудня 2012 року теплової
енергії у гарячій воді.
Договір на постачання теплової енергії
у гарячій воді є договором
енергопостачання, а тому права та
обов'язки сторін визначаються в тому
числі положеннями параграфу 3 глави 30
Відповідно до частини 1 статті 275 ГК
України за договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Відповідно до пункту 2 статті 32 закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" розмір плати за комунальні
послуги розраховується виходячи з
розміру затверджених цін/тарифів та
показань засобів обліку або за нормами,
затвердженими в установленому порядку.
Частинами 6, 7 статті 276 ГК України
встановлено, що розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору. Договір
може передбачати попередню оплату,
планові платежі з наступним
перерахунком або оплату, що
проводиться за вартість прийнятих
Частина 1 статті 193 ГК України
встановлює, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
Відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені Позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення основного боргу у сумі 203 247,35
грн. нормативно та документально
доведені, а тому підлягають
Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
за договором або законом.
Таким чином, ч. 1 ст. 625 ЦК України
встановлює виняток із загального
правила ст. 614 ЦК України, що закріплює
принцип вини як підставу
відповідальності боржника.
З огляду на наявність прострочення
грошового зобов'язання, позивач також
правомірно нарахував відповідачу суму
боргу з урахуванням 3% річних та
інфляційних втрат (з урахуванням
показників від'ємного значення) від
простроченої суми за весь час
прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК
Разом з тим, суд дійшов висновку, що
початок періоду простроченої
заборгованості слід нараховувати з 26
числа поточного місяця (оскільки
відповідач повинен сплатити не пізніше
25 числа), при цьому з врахуванням
здійсненої проплати в розмірі 12 078,55
грн., що зарахована в спірний період.
Відповідач у судових засіданнях
частково заперечив проти розрахунку
позивача, проте, контррозрахунку не
надав, підстави своїх заперечень
За таких обставин, за розрахунком суду
3% річних за період з 26.11.2012р. до 01.06.202014р.
(з врахуванням здійсненої проплати)
складає 8 720,13 грн., інфляційна складова
суми боргу за розрахунком суду складає
Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу, враховуючи 3% річних та
інфляційні витрати, є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати останнім
інфляційні втрати та проценти річних
від простроченої суми, суд дійшов
висновку про часткове задоволення
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача 3% річних в сумі 8 720,13 грн. та
21 544,20 грн. інфляційних втрат.
Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідачем не спростовано належними
засобами доказування обставин на які
посилається позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог.
Суми, які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються відповідно до статті 49
ГПК України при частковому задоволенні
позову на відповідача пропорційно
задоволених позовних вимог, а також за
мінусом здійсненої 28.12.2012р. проплати в
сумі 12 078,55 грн., яка відповідно була
зарахована в спірний період з 01.11.2012р.
до 01.01.2013р. та сплачена відповідачем до
порушення провадження у справі.
Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Науково-дослідного
бул. Дружби Народів, буд. 28,
ідентифікаційний код 02736403) на користь
Публічного акціонерного товариства
5, ідентифікаційний код 00131305) 203 247
(двісті три тисячі двісті сорок сім)
грн. 35 коп. основного боргу, 8 720 (вісім
тисяч сімсот двадцять) грн. 13 коп. 3%
річних та 21 544 (двадцять одну тисячу
п'ятсот сорок чотири) грн. 20 коп.
інфляційних втрат, 4 442 (чотири тисячі
чотириста сорок дві) грн. 29 коп.
судового збору.
Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
У решті в позові відмовити.
Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.11.2014р.

Суддя
І.І. Борисенко