КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2014 р. Справа№ 910/14367/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Дзюба І.М. - представник

від відповідача: Савісько В.В. -
представник

розглянувши апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
"Національна страхова компанія "Оранта"

на рішення Господарського суду м.Києва

від 07.08.2014р. у справі № 910/14367/14 ( суддя
Смирнова Ю.М.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Провідна"

до Відкритого акціонерного товариства
"Національна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 10915, 07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Провідна"
звернулось до Господарського суду м.
Києва з позовом до Відкритого
акціонерного товариства "Національна
страхова компанія "Оранта" про
стягнення 10915, 07 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 07.08.2014 року у справі №910/14367/14 позов
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Провідна"
задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, просить його
скасувати, посилаючись на те, що судом
неповністю з'ясовані обставини, що
мають значення по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги
відповідач посилається на те, що
позивач набуває право вимоги
потерпілої особи (свого
страхувальника) до відповідача
відповідно до ст. 27 ЗУ «Про
страхування», відповідно до якої до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Апелянт зазначає що, особа яка
заподіяла збиток ТЗ страхувальника
позивача застрахувала свою
цивільно-правову відповідальність у
відповідача, згідно ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно - правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», то при
зверненні потерпілої особи до HACK
«Оранта» щодо розрахунку і виплати
страхового відшкодування, останній
керується саме даним законом.

Скаржник зауважує, що хоча на час
скоєння ДТП цивільно-правова
відповідальність винної особи була
застрахована HACK «Оранта» на підставі
договору (полісу) N° АС/2453709
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, проте відсутні підстави
покладати на HACK «Оранта» як страховика
винної в ДТП особи, обов'язок з
відшкодування заподіяної шкоди.

До ПАТ "СК "Провідна" перейшло в межах
суми 10915,07 грн. право вимоги, яке мав
потерпілий у зобов'язанні, що виникло
внаслідок заподіяння шкоди, до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, до позивача перейшли всі права
та обов'язки потерпілого згідно ст. 512
Цивільного кодексу України, а тому,
оскільки правовідносини між
потерпілим та страховиком за полісом
ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються
Законом України «Про обов'язкове
страхування цивільно- правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», заміна
кредитора в зобов'язанні не змінює їх
суті та норми, якою вони регулюються.

Таким чином, на думку апелянта,
заподіяння шкоди внаслідок ДТП є
згідно п. 3 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставою для виникнення
зобов'язання.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014
сформовано для розгляду апеляційної
скарги у справі № 910/14367/14 колегію
суддів у складі: головуючого судді
Тищенко А.І., суддів: Коротун О.М., Отрюх
Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 22.09.2014р.
порушено апеляційне провадження у
справі № 910/14367/14.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 13.11.2014 змінено
склад колегії, у зв'язкуз перербуванням
судді Коротун О.М. у відрядженні
сформовано для розгляду апеляційної
скарги у справі № 910/14367/14 колегію
суддів у складі: головуючого судді
Тищенко А.І., суддів: Михальська Ю.Б.,
Отрюх Б.В.

В судовому засіданні 21.10.2014 року
оголошено перерву до 13.11.2014 року на
підставі ст. 77 ГПК України.

Згідно зі ст. 99 ГПК України в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII ГПК України.

У відповідності до ст. 101 ГПК України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги (подання) і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Розглянувши в судових засіданнях
апеляційну скаргу, вислухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи та зібрані
у ній докази, колегія суддів встановила
наступне.

14.12.2012 між ПАТ "СК "Провідна" (страховик)
та Публічним акціонерним товариством
"ВТБ Банк" (страхувальник) укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № 06/0661220/1050/12.

Об'єктом страхування є майнові
інтереси страхувальника, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном, а саме:
автомобілем Subaru, державний номер
НОМЕР_1, на випадок настання страхових
випадків, зокрема, пошкодження чи
знищення транспортного засобу або його
частин внаслідок ДТП.

Вигодонабувачем за договором є
страхувальник.

16.04.2013 о 14 год. 30 хв. у м. Львів по вул.
Личаківська-Різьбярська сталася ДТП за
участю автомобіля ВАЗ 2107, державний
номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, та
автомобілем Subaru, державний номер
НОМЕР_1, внаслідок чого було спричинено
механічні пошкодження обом
автомобілям.

Скоєння ДТП підтверджується довідкою
відділу ДАІ № 9186096 від 22.04.2013 та
постановою Франківського районного
суду м. Львова від 12.07.2013 у справі №
465/5050/13-п (а.с. 21).

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 12.07.2013 у справі №
465/5050/13-п ОСОБА_4 визнано винним за
вчинене правопорушення та накладено
адміністративне стягнення в розмірі
340,00 грн.

Відповідно до звіту № PROVID-0С від
29.04.2013 про оцінку вартості (розміру)
збитків, заподіяних пошкодженням
транспортного засобу, складеного ТОВ
"Україно-німецьке підприємство Декра
Експерт", вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу -
автомобіля Subaru, державний номер НОМЕР_1,
з урахуванням коефіцієнта фізичного
зносу, складає 11425,07 грн.

На підставі заяви страхувальника №
/1 від 17.04.2013, страхового акта №
/1 позивач, виконуючи свої
зобов'язання за договором, здійснив
відшкодування завданої шкоди у розмірі
23317,68 грн. на поточний рахунок виконавця
робіт ПП "Автоцентр "Ера", що
підтверджується платіжним дорученням
№ 031279 від 20.06.2013.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику заяву про страхове
відшкодування.

Згідно з п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» до заяви додаються: документ,
що посвідчує право заявника на
отримання страхового відшкодування
(довіреність, договір оренди, свідоцтво
про право на спадщину), у разі якщо
заявник не є потерпілим або його
представником.

Виплата страхового відшкодування
(регламентна виплата) відповідно до п.
36.4 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» здійснюється
безпосередньо потерпілому (іншій
особі, яка має право на отримання
відшкодування) або погодженим з ним
особам, які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна, сплатили страхове
відшкодування за договором майнового
страхування.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Слід зазначити, що до ПАТ "Українська
пожежно-страхова компанія" перейшло в
межах суми у розмірі 23317,68 грн. право
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Із постанови Франківського районного
суду м. Львова від 12.07.2013 у справі
№465/5050/13-п вбачається, що транспортний
засіб - автомобіль ВАЗ 2107, державний
номер НОМЕР_2, яким спричинено ДТП, що
потягнуло нанесення шкоди автомобілю
Subaru, державний номер НОМЕР_1, знаходився
під керуванням ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України
джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Вина особи, яка керувала автомобілем
ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
автомобіля ВАЗ 2107, державний номер
НОМЕР_2, застрахована ВАТ "НАСК "Оранта"
на підставі договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АС/2453709.

Вказаним договором (поліс № АС/2453709)
передбачено, що франшиза становить 510,00
грн, а ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб - 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Положеннями ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Відповідно до звіту № PROVID-0С від
29.04.2013 вартість матеріального збитку,
завданого власнику автомобіля Subaru,
державний номер НОМЕР_1, внаслідок
пошкодження транспортного засобу в
результаті ДТП, становить 11425,07 грн, а
позивачем набуто право вимоги у
розмірі 23317,68 грн.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільно-
Згідно з п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону
страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня
узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його; у разі невизнання
майнових вимог заявника або з підстав,
визначених статтями 32 та/або 37 цього
Закону, - прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Таким чином, страхове відшкодування за
полісом №АС/2453709 підлягає зменшенню на
510,00 грн.

Листом № 03-17/4300 від 23.04.2014, до якого були
додані документи, передбачені ст. 35
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", позивач
звернувся до відповідача з заявою
відшкодувати шкоду, заподіяну в
результаті ДТП у розмірі 23317,68грн.

Вказаний лист (вимогу) було отримано
відповідачем 25.04.2014, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення від
23.04.2014 №933.

Враховуючи визначені полісом № АС/2453709
розміри лімітів відповідальності та
франшизи, розмір шкоди, право на вимогу
якої перейшло до позивача, відповідач
був зобов'язаний відшкодувати позивачу
витрати в розмірі 10915,07 грн (11425,07 грн -
510,00 грн франшизи за полісом) у строк до
моменту звернення ПАТ "СК "Провідна" до
суду, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими.

Згідно з п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів"для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Статтею 37 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено підстави для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати),
зокрема, такою підставою є неподання
заяви про страхове відшкодування
впродовж одного року, якщо шкода
заподіяна майну потерпілого, з
моменту скоєння дорожньо-транспортної
пригоди.

Слід зазначити, що за своєю правовою
природою договір страхування
цивільно-правової відповідальності є
договором на користь третьої особи
(вигодонабувача) - особи, якій було
завдано шкоди внаслідок ДТП з вини
страхувальника за цим договором.
Потерпіла особа є кредитором у
деліктних правовідносинах, які виникли
внаслідок завдання їй позадоговірної
шкоди, та, водночас, є вигодонабувачем
за договором страхування
цивільно-правової відповідальності.
Таким чином, право вимоги до страховика
за договором страхування
цивільно-правової відповідальності
щодо здійснення страхового
відшкодування виникає у особи, якій
завдано шкоди, з моменту ДТП. Умови та
порядок виконання обов'язку страховика
щодо здійснення страхового
відшкодування за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
визначено договором та законом,
відповідно до яких передбачено правові
наслідки неподання потерпілою особою
(іншою особою, яка має право на страхову
виплату) заяви про виплату страхового
відшкодування протягом року з моменту
ДТП, а саме, право страховика відмовити
у виплаті страхового відшкодування. По
суті, законом встановлюється обов'язок
третьої особи щодо подання вказаної
заяви, у зв'язку з невиконанням якого
третя особа позбавляється права на
отримання страхового відшкодування.
Водночас, зобов'язання, яке виникає з
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
може породжувати обов'язків для
третьої особи (вигодонабувача) -
потерпілої особи, з огляду на норму
частини 1 статті 511 Цивільного кодексу
України. Обов'язок страховика
здійснити виплату страхового
відшкодування є безумовним у випадку
завдання шкоди третій особі внаслідок
настання страхового випадку з вини
застрахованої особи та не може
залежати від подання потерпілою особою
заяви про виплату страхового
відшкодування протягом певного строку.
Так само, право вимоги щодо виплати
страхового відшкодування, яке має
потерпіла особа, є безумовним майновим
правом, яке виникає з моменту скоєння
ДТП.

З огляду на положення норм частини 1
статті 1166 ЦК України майнова шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується у повному
обсязі особою, яка її завдала. Так як
цивільно-правова відповідальність
особи, яка завдала шкоду, застрахована,
то відбувається переведення боргу та
до страховика за цим договором
переходить обов'язок щодо
відшкодування такої шкоди в межах
страхової суми та з урахуванням
франшизи. Отже, при укладенні договору
обов'язкового страхування
страхувальник розраховує саме на те, що
шкода, завдана ним, буде відшкодована
страховиком, і договором не ставиться
виконання обов'язку страховика в
залежність від строку подання заяви
потерпілою особою на виплату
страхового відшкодування та як
наслідку виникнення обов'язку
страхувальника відшкодувати завдану
ним шкоду самостійно. При цьому, особа,
якій завдано шкоди, не може бути
позбавлена гарантованого їй законом
(частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу
України) права на відшкодування шкоди.

За таких обставин, посилання
відповідача на приписи підпункту 37.1.4.
пункту 37.1. статті 37 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", згідно з яким неподання заяви
про страхове відшкодування впродовж
одного року з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди є
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування за цим
Законом, суд вважає безпідставним,
оскільки право особи на звернення до
суду за захистом порушеного права або
охоронюваного законом інтересу не може
бути обмежене законом та іншими
нормативно-правовими актами.

Встановлення обов'язку щодо подання
заяви на виплату страхового
відшкодування для третьої особи
(потерпілої або страховика, до якого
перейшло право вимоги у зв'язку із
здійсненням страхової виплати за
договором добровільного страхування
майна) та встановлення підстави для
відмови у виплаті страхового
відшкодування, у зв'язку з пропуском
строку для її подання суперечить
нормам частини 1 статті 511 Цивільного
кодексу України, загальним принципам
обов'язковості відшкодування шкоди і
функціональному призначенню інституту
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, потерпіла особа, так само
як і позивач (страховик за договором
майнового страхування), який здійснив
страхову виплату за договором
добровільного страхування майна на
користь потерпілої особи, та до якого
перейшло право вимоги потерпілої особи
до відповідача за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, не
зобов'язані звертатися до особи, у якої
застраховано цивільно-правову
відповідальність заподіювана шкоди, з
вимогою про виплату страхового
відшкодування.

Таке право страховика, враховуючи
висновок, наведений у рішенні
Конституційного Суду України від 09.07.2002
№15-рп/2002, може бути реалізоване шляхом
подання відповідного позову до суду в
межах строків позовної давності.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок доказування, відповідно до
приписів статті 33 ГПК України,
розподіляється між сторонами, виходячи
з того, хто посилається на певні
обставини як на підставу своїх вимог та
заперечень. Це стосується і позивача,
який мав довести з посиланням на
конкретні письмові докази (ст.32 ГПК
України), що судом першої інстанції
було порушено норми чинного
законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
рішення місцевого господарського суду
є обгрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству України,
фактичним обставинам та матеріалам
справи, тому підстав для його
скасування чи зміни не вбачається, а
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства "Національна
страхова компанія "Оранта" на рішення
Господарського суду м.Києва від 07.08.2014р.
у справі № 910/14367/14 залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва
від 07.08.2014р. у справі № 910/14367/14 залишити
без змін.

Матеріали справи № 910/14367/14 повернути до
Господарського суду м.Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх