ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 р.
Справа № 914/3147/14

Господарський суд Львівської області в
складі судді Сухович Ю.О. при секретарі
судових засідань Мак Л.Б., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Будівельне управління - 62»,
м.Новий Розділ

до відповідача Приватного
підприємства «Мірт», м.Львів

про стягнення 21 727,33 грн.
заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Турчин Я.М. - юрисконсульт
(довіреність № 304 від 23.09.2014р.);

від відповідача: не з"явився.

Права та обов"язки сторін передбачені
ст.ст.20,22 ГПК України представнику
позивача роз"яснено, заяви про відвід
судді та клопотання про технічну
фіксацію судового процесу не
надходили. В судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Суть спору: Приватне акціонерне
товариство «Будівельне управління-62»,
подало на розгляд господарського суду
Львівської області позов до Приватного
підприємства «Мірт», про стягнення 21
727,33 грн. заборгованості, з яких
19 145,12 грн. вартості не поставленої
продукції, 2 297,41 грн. інфляційних втрат,
284,80 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 05.09.2014р. прийнято
позовну заяву до розгляду, порушено
провадження у справі та призначено її
до судового розгляду на 24.09.2014р.

Розгляд справи відкладався з підстав
викладених в ухвалах суду від 24.09.2014р.,
15.10.2014р., 29.10.2014р. Строк вирішення спору
був продовжений до 18.11.2014р.

13.11.2014р. представник позивача подав
через канцелярію суду заяву (від
12.11.2014р. вих.№344 (вх.№48889/14 від 13.11.2014р.) в
якій навів додаткові пояснення в
обгрунтування позовних вимог.

Представник позивача в судовому
засіданні 17.11.2014р. позовні вимоги
підтримав повністю, просив стягнути з
відповідача 19 145,12 грн. вартості не
поставленої продукції, 2 297,41 грн.
інфляційних втрат, 284,80 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що за
домовленістю сторін Приватне
підприємство «Мірт» (надалі -
відповідач) здійснювало багаторазові
відпуски асфальтобетону Приватному
акціонерному товариству «Будівельне
управління-62» (надалі - позивач) по
розхідних накладних на загальну суму 136
653,55 грн. В рахунок оплати за вказану
продукцію позивачем проведено
перерахунок коштів відповідачу на
загальну суму 160798,67 грн. Відтак, на
думку позивача, існує переплата в сумі
19 145,12 грн. У зв"язку з неповерненням
надмірно сплачених коштів, враховуючи
те, що між сторонами не було
встановлено строку виконання
зобов"язання, позивач скерував на
адресу відповідача претензію № 6 від
16.01.2014р., яка залишилась без відповіді
та задоволення, що стало підставою для
звернення позивача з даним позовом до
суду.

Представник відповідача в судове
засідання не з"явився, про дату, час та
місце розгляду спору був належним
чином повідомлений, що підтверджується
поштовим повідомленням про вручення
№522 від 31.10.2014р., вручено 03.11.2014р.

29.10.2014р. представник відповідача подав
відзив на позовну заяву (вх.
№ 46191/14 від 29.10.2014р.), в якому просить суд
провадження у справі припинити,
оскільки даний спір не підлягає
розгляду в межах позовного
провадження, у зв"язку з перебуванням
відповідача у процедурі банкрутства
(справа №9124/4801/13).

Відповідач у відзиві зазначає, що
правовідносини між сторонами
регулюються Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого є спеціальними по
відношенню до загальних норм
Цивільного кодексу України та
Господарського кодексу України.
Оскільки позивач своїх грошових вимог
у межах справи про банкрутство не
заявляв, їх не включено до
затвердженого судом реєстру вимог
кредиторів. З огляду на недотримання
позивачем встановленого Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" порядку
звернення з грошовими вимогами до
боржника та відсутності його вимог у
затвердженому судом реєстрі вимог
кредиторів, хибними є доводи позивача
про наявність у нього будь-яких
грошових вимог до відповідача.

Крім того, у відзиві представник
відповідача просить розглядати справу
без участі повноважного представника
Приватного підприємства «Мірт».

Суд вважає за можливе розглянути
справу відповідно до ст.75 ГПК України
при відсутності представника
відповідача за наявними у ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши доводи та
пояснення представника позивача, суд
встановив:

За домовленістю сторін ПП "Мірт"
поставляло ПрАТ "Будівельне
управління-62" асфальтобетон. Так,
згідно розхідних накладних позивачу
було поставлено товар на суму 136
653,55грн., а саме: №РН-0000074 від 20.08.2010р. на
суму 3800,00 грн.; №РН-0000085 від 31.08.2010р. на
суму 10 269,00 грн.; №РН-0000083 від 30.09.2011р. на
суму 19 172,28 грн.; №РН-0000082 від 30.09.2011р. на
суму 38 344,55 грн.; №РН-000099 від 31.10.2011р. на
суму 62 217,72 грн.; №РН-000186 від 26.10.2012р. на
суму 2 850,00 грн.

В рахунок оплати за вказану продукцію
позивач перерахував відповідачу
160 798,67 грн. Відповідач не
поставив продукцію на суму 21 814,12 грн.,
враховуючи сальдо по
взаєморозрахунках між сторонами на
01.01.2011р. в сумі 2669,00 грн.,
вартість недопоставленої продукції, за
розрахунками позивача, становить 19 145,12
грн.

У зв"язку з неповерненням надмірно
сплачених коштів, враховуючи те, що між
сторонами не було встановлено строку
виконання зобов"язання, позивач
скерував на адресу відповідача
претензію № 6 від 16.01.2014р., яка
залишилась без відповіді та
задоволення. Відтак, позивач просить
стягнути з відповідача 19 145,12 грн.
вартості непоставленої продукції.

Крім суми передоплати позивач просить
стягнути з відповідача, нараховані на
підставі ч.2 ст.625 ЦК України, 2 297,41 грн.
інфляційні втрати та 284,80 грн. 3% річних.

Відтак, всього до стягнення заявлено 21
727,33 грн. заборгованості, з яких
19 145,12 грн. вартості непоставленої
продукції, 2 297,41 грн. інфляційних втрат,
284,80 грн. 3% річних.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази та заслухавши доводи та
пояснення представника позивача, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову.

При прийнятті рішення суд виходить із
наступного.

При розгляді матеріалів справи судом
встановлено, що відповідач перебуває у
ліквідаційній процедурі, введеній
постановою господарського суду
Львівської області від 24.04.2014р. у справі
№ 914/4801/13.

Відтак, правовідносини за участю
відповідача регулюються Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", норми якого є
спеціальними по відношенню до
загальних норм Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України.

Відповідно до статей 1, 7, 16, 23 Законом
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" склад і розмір
усіх грошових зобов"язань боржника, у
тому числі розмір заборгованості за
передані товари, виконані роботи і
надані послуги, що існували на день
подання до господарського суду заяви
про порушення провадження у справі про
банкрутство, визначаються у межах
провадження у справі про банкрутство.

Зокрема, відповідно до частини 10 статті
16 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", з метою
виявлення усіх кредиторів суб"єкта
банкрутства здійснюється офіційне
оприлюднення оголошення про порушення
справи про банкрутство на офіційному
веб-сайті Вищого господарського суду
України в мережі Інтернет.

У статті 23 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
встановлено, що протягом тридцяти днів
від дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство, конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, зобов"язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника. Вказаний строк є
присічним та поновленню не підлягає.
Копії відповідних заяв та доданих до
них документів кредитори надсилають
боржнику та розпоряднику майна. Вимоги
кредиторів визнаються чи відхиляються
розпорядником майна боржника, після
чого вони розглядаються господарським
судом у попередньому засіданні в межах
провадження у справі про банкрутство.
За наслідками розгляду зазначених заяв
господарський суд ухвалою визнає чи
відхиляє (повністю або частково) вимоги
таких кредиторів. Вимоги конкурсних
кредиторів, визнані боржником або
господарським судом, вносяться
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів.

Крім того, у статті 17 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
зазначено, що приймати та вирішувати
позови до боржника, які грунтуються на
грошових зобов"язаннях, що виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство, за правилами позовного
провадження суди мають лише до
офіційного оприлюднення оголошення
про порушення справи про банкрутство.
Після оприлюднення такого оголошення
відповідні спори розглядаються
виключно в межах справи про
банкрутство. Згідно із частиною 4
статті 17 Закону відсутність звернення
позивача із заявою про визнання його
грошових вимог до боржника у справі про
банкрутство у тридцятиденний строк з
дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення справи про
банкрутство, визначено підставою для
відмови у задоволенні позову.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" боржник, щодо
якого були застосовані судові
процедури банкрутства, вважається
особою, що не має неврегульованих
грошових зобов"язань.

Офіційне оприлюднення оголошення про
порушення щодо відповідача справи про
банкрутство відбулося через веб-сайт
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет 22.01.2014р.

Заяви із грошовими вимогами усіх
конкурсних кредиторів розглянуто
господарським судом у межах
провадження у справі про банкрутство.
За наслідками їх розгляду ухвалою
господарського суду від 11.03.2014р. в межах
провадження у справі про банкрутство №
914/4801/13 затверджено реєстр вимог
кредиторів боржника - Приватного
підприємства «Мірт».

Своїх грошових вимог у межах справи про
банкрутство позивач не заявляв, що він
не заперечує, а відтак їх не включено до
затвердженого судом реєстру вимог
кредиторів. З огляду на недотримання
позивачем встановленого у Законі
порядку звернення з грошовими вимогами
до боржника та відсутності його вимог у
затвердженому судом реєстрі вимог
кредиторів, хибними є доводи позивача
про наявність у нього грошових вимог до
відповідача.

Відповідно до приписів частини 1 та 2
статті 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
одночасно з порушенням провадження у
справі про банкрутство вводиться
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, що полягає у зупиненні
виконання боржником грошових
зобов»язань, термін виконання яких
настав до дня введення мораторію. Така
заборона на задоволення вимог
кредиторів не стосується випадків,
коли боржник після виявлення у
встановленому порядку кредиторів
одночасно задовольнив вимоги всіх
конкурсних кредиторів. У такому
випадку провадження у справі про
банкрутство підлягає припиненню на
підставі пункту 8 частини першої статті
83 Закону.

Така ж правова позиція відображена у
пункті 39 постанови Пленуму Верховного
суду України "Про судову практику в
справах про банкрутство" від 18.12.2009р. №
15. Господарський суд в ухвалі про
припинення провадження у справі про
банкрутство з цієї підстави зазначає,
що вимоги конкурсних кредиторів, які не
були заявлені в установлений цим
Законом строк або відхилені
господарським судом, вважаються
погашеними, а виконавчі документи за
відповідними вимогами визнаються
такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до частини 15 статті 16 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" з моменту
порушення провадження у справі про
банкрутство пред»явлення кредиторами
вимог до боржника та їх задоволення
може відбуватись лише у порядку,
передбаченому цим Законом та в межах
провадження у справі про банкрутство.

У статті 49 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
визначено черговість задоволення
вимог кредиторів. Частиною 2 даної
статті встановлено, що вимоги кожної
наступної черги задовольняються у міру
надходження на рахунок коштів від
продажу майна банкрута після повного
задоволення вимог попередньої черги.

Оскільки з моменту запровадження
мораторію на задоволення вимог
кредиторів виконання грошових
зобов"язань суб"єкта банкрутства
зупиняється та здійснюється у порядку
черговості встановленої Законом, то з
цього часу неможливе припинення його
грошових зобов"язань поза встановленою
черговістю.

З огляду на те, що задоволення позовних
вимог позивача порушуватиме
встановлену черговість задоволення
вимог кредиторів, воно є неможливим.
Таке суперечитиме описаним вище нормам
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", оскільки
порушить права конкурсних кредиторів
відповідача.

У заяві № 344 від 12.11.2014р., поданій через
канцелярію господарського суду
Львівської області (вх. №48889/14 від
13.11.2014р.), позивач зазначає, що грошове
зобов"язання відповідача перед
позивачем виникло з 01.02.2014р., після
спливу семи днів з дня заявлення
претензії, а відтак заявлені позовні
вимоги носять характер поточних, у
зв"язку з чим Приватне акціонерне
товариство «Будівельне управління-62»
являється поточним кредитором в
розумінні Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

З приводу цього суд зазначає наступне:

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" поточні
кредитори - кредитори за вимогами до
боржника, які виникли після порушення
провадження у справі про банкрутство.

Як вказано у п.3 статті 38 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
з метою виявлення кредиторів з
вимогами за зобов"язаннями боржника,
визнаного банкрутом, що виникли під час
проведення процедур банкрутства,
здійснюється офіційне оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної
процедури на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет.

Згідно статті 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом" з
дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури вимоги за зобов"язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред"являтись
тільки в межах ліквідаційної процедури
протягом двох місяців з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.
Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає.

Відтак, суд констатує, що визнання
вимог поточного кредитора
відбувається лише в межах справи про
банкрутство, про що господарський суд,
який розглядає справу, виносить
відповідну ухвалу.

Також суд наголошує, що у відповідності
до вимог п.4 статті 23 та частини 8 п.1
статті 38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
особи, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними, а їх вимоги погашаються
в шосту чергу в ліквідаційній
процедурі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
вимоги позивача такими, що не
підлягають до задоволення, а відтак в
позові слід відмовити.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Судові витрати згідно положень ст.49 ГПК
України слід покласти на позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст.17,23,38 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст.4-3, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85,87 ГПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили
відповідно до ст.85 ГПК України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст.ст.91-93
ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення
та ухвали надсилаються сторонам,
прокурору, третім особам, які брали
участь в судовому процесі, але не були
присутні у судовому засіданні,
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення не пізніше трьох днів з
дня їх прийняття або за їх зверненням
вручаються їм під розписку
безпосередньо у суді.

Повний текст рішення

складено 25.11.2014р.

Суддя
Сухович Ю.О.