ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.Справа №
916/493/14Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду у
складі:

Головуючого судді Головея В.М.,

Суддів: Колоколова С.І., Шевченко В.В.

(Склад колегії суддів згідно з
розпорядженням голови суду)

при секретарі судового засідання:
Максіміхіній Ю.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Задоя В.І. (за
довіреністю),

від відповідача - Коротков С.О. (за
довіреністю),

від третьої особи - Кульшик К.В. (за
довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» в особі Одеської філії
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України»

на рішення господарського суду
Одеської області від 23.09.2014р.

по справі № 916/493/14

за позовом Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» в особі Одеської філії
Державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
Національна Стивідорна Компанія»

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача Державного
підприємства «Одеський морський
торговельний порт»

про стягнення 2 543 011,82 грн.,

Сторони належним чином повідомлені про
час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 18.11.2014р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014р. Державне підприємство
«Адміністрація морських портів
України» в особі Одеської філії (далі -
Адміністрація, позивач) звернулось до
господарського суду Одеської області
із позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська Національна Стивідорна
Компанія» (далі - Компанія, відповідач)
про стягнення 1 762 392,79 грн.
заборгованості за договором №КД-4405 від
01.10.2003 року про надання послуг.

Позов обґрунтований тим, що 01.10.2003р.
сторонами був укладений договір про
надання послуг № КД-4405 (далі Договір) та
додаткові угоди до нього, за умовами
яких позивач зобов'язався надавати
відповідачу послуги, пов'язані із
перевалкою вантажів, а Компанія -
здійснювати оплату отриманих послуг на
умовах, передбачених договором.
Пунктом 2.6 договору відповідач
гарантував залучення для перевалки
через ППК-6 вантажопотоку в об'ємі 475,4
тис. тонн на рік, а у випадку
невиконання умов вказаного договору,
Компанія зобов'язалось сплатити
компенсацію в розмірі 15,5 % від вартості
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт у відношенні обсягу вантажу,
якого бракує, виходячи із
середньоприбуткової ставки за
відпрацьований рік. За взаємною згодою
сторін дію договору припинено з 13.06.2013р.
На думку позивача, невиконаний
відповідачем об'єм
навантажувально-розвантажувальних
робіт, який передбачений умовами п. 2.6
Договору склав 105 561,832 тонни, та сума
компенсації згідно з умовами п. 5.5
Договору дорівнює 1 468 660,66 грн., разом з
ПДВ - 1 762 392,79 грн.

З метою досудового врегулювання
питання сплати відповідачем
зазначеної вище суми компенсації
позивачем в порядку ст.ст. 5, 6 ГПК
України, ст. 222 ГК України було
пред'явлено письмову претензією №
20А/3/1-389 від 25.10.2013 р. Однак, відповідачем
претензійні вимоги Адміністрації було
відхилено та залишено без задоволення,
що зумовило звернення позивача до
господарського суду із заявленим
позовом.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 06.03.2014 р. до участі у даній
справі було залучено в якості третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача -
Державне підприємство «Одеський
морський торговельний порт» (далі -
Порт, третя особа).

Справа господарськими судами
розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 18.03.2014 року, залишеним без
змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
13.05.2014 р., у задоволенні позову
Адміністрації відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.07.2014 р. касаційну скаргу
позивача задоволено частково,
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 13.05.2014р. та
рішення господарського суду Одеської
області від 18.03.2014 р. скасовано, а справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Одеської області.

В постанові від 16.07.2014р. Вищий
господарський суд України зазначив, що
під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції
необхідно, надати належну правову
оцінку п.п. 2.6., 5.5., 8.8. Договору, всебічно
і повно з'ясувати і перевірити всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінити докази, що мають юридичне
значення для її розгляду і вирішення
спору по суті, і в залежності від
встановленого, правильно визначити
норми матеріального права, що
підлягають застосуванню до спірних
правовідносин, та прийняти
обґрунтоване і законне судове
рішення.

22.09.2014 року Адміністрація подала до
господарського суду Одеської області
заяву про збільшення позовних вимог, в
яких Адміністрацією було співставлено
показники вантажоперевалки спірного у
даній справі періоду (01.01.2013 -12.06.2013 рр.) і
показники аналогічного попереднього
періоду (01.01.2012 - 12.06.2012 рр.) та одночасно
здійснено розрахунок втрат з
урахуванням даних періодів, в
результаті чого розмір передбаченої
договором санкції та відповідно
кількісний показник позовних вимог
становить 2 119176,52 грн. - 2 543 011,82 грн. (з
ПДВ) які позивач просив стягнути з
відповідача.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 23.09.2014 року у задоволенні
позову Адміністрації відмовлено.

Приймаючи рішення, господарський суд
зазначив, що позовні вимоги є
необґрунтованими, не відповідають
фактичним обставинам справи та вимогам
чинного законодавства.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, Адміністрація звернулась до
Одеського апеляційного господарського
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення скасувати частково,
прийняти нове рішення, яким позов
Адміністрації задовольнити в розмірі 2
119 176,52 грн. (без ПДВ), оскільки суд першої
інстанції прийняв рішення із неповним
з'ясуванням обставин справи, що мають
значення для справи, порушенням та
неправильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

12.11.2014р. через канцелярію Одеського
апеляційного господарського суду від
Компанії надійшов відзив на апеляційну
скаргу, в якому відповідач вважає
рішення господарського суду від
23.09.2014р. законним та обґрунтованим,
вказуючи що суд ретельно, всебічно
розглянув обставини справи, зробив
вірні висновки, виконав вимоги
процесуального права, вірно застосував
норми матеріального права.

В судовому засіданні 18.11.2014р.
представники позивача та третьої особи
надали пояснення, якими повністю
підтримали доводи та вимоги
апеляційної скарги.

В судовому засіданні 18.11.2014р.
представник відповідача також надав
пояснення, в яких просив рішення
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги
та заперечення на неї, заслухавши
пояснення представників сторін,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права
при прийнятті оскаржуваного рішення,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга необґрунтована та не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до встановлених обставин
справи господарськими судами
попередніх інстанцій вбачається, що
01.10.2003р. між ДП «Одеський морський
торговельний порт» (Порт) та ТОВ
«Українська Національна Стивідорна
Компанія» (Підприємство) було укладено
договір № КД-4405 про надання послуг, за
умовами якого порт приймає на себе
зобов'язання щодо виконання для
підприємства, зазначених у підпунктах
3.1.1. - 3.1.7. договору робіт (послуг) по
забезпеченню виконання підприємством
комплексу робіт та послуг, пов'язаних
із перевантаженням вантажів
(навантажувально-розвантажувальних
робіт), а підприємство зобов'язується
прийняти та оплатити виконані роботи.
Підприємство оплачує послуги порту в
порядку та на умовах, передбачених
нижче (п. п. 1.1. - 1.2. договору).

До обов'язку Підприємства віднесено:
своєчасно і в повному об'ємі оплачувати
послуги Порта. Забезпечувати в рамках
пункту 1.1 даного договору об'єм робіт та
послуг у відношенні фактичного
вантажопотоку, залученого
Підприємством відповідно до умов
даного договору. (п. п. 2.1., 2.5. договору).

Підприємство гарантує залучення для
перевалення через ППК-6 вантажопотоку в
об'ємі 475,4 тис. тонн на рік. (п. 2.6.
договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору, крім
іншого, порт зобов'язаний належним
чином надавати послуги по вантажам, що
прибувають на підставі договорів,
укладених Підприємством.

Пунктом 5.5 договору сторони узгодили,
що у разі невиконання підприємством
вимог п. 2.6 Договору, підприємство
компенсує порту втрати у розмірі 18% від
вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт у відношенні об'єму вантажу,
якого бракує, виходячи із
середньоприбуткової ставки за
відпрацьований рік.
Середньоприбуткова ставка
розраховується як відношення прибутку,
отриманого від
навантажувально-розвантажувальних
робіт за відпрацьований рік, до
загальної кількості тонн вантажу за
аналогічний період.

Договір набирає чинності з моменту
набрання чинності договору оренди
державного нерухомого майна № КД-4407
від 01.10.2003р. та договору оренди
державного рухомого майна № КД - 4406 від
01.10.2003р. та діє на протязі десяти років
(п. 9.1 договору).

В подальшому між Портом та
Підприємством було укладено низку
додаткових угод Договору, а саме: № 1
від 01.07.2004р., № 2 від 01.07.2004р., № 3 від
01.08.2006р., № КД-4405/4 від 31.12.2010р., № КД-4405/5
від 01.06.2011р., № КД-4405/6 від 01.11.2011р., №
КД-4405/7 від 10.02.2012р. та № КД-4405/8 від
19.04.2013р.

Зокрема, в додатковій угоди № КД-4405/4
від 31.12.2010р. сторони дійшли згоди щодо
доповнення розділу 8 пунктом 8.8
наступного змісту: «У даному договорі
під роком розуміється період, рівний
календарному року. Для співставлення
періоду, який складає менше
календарного року, приймаються
аналогічні попередні періоди».

При цьому згідно з додатковою угодою №
КД-4405/5 від 01.06.2011р. сторони дійшли згоди
щодо викладення п. 5.5 Договору у
наступній редакції: «У разі
невиконання підприємством вимог п. 2.6
даного договору, підприємство
компенсує порту втрати у розмірі 15,5 %
(без урахування ПДВ, ПДВ нараховується
згідно з діючим законодавством
України) від вартості комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт у відношенні об'єму вантажу,
якого бракує, виходячи із
середньоприбуткової ставки за
відпрацьований рік.
Середньоприбуткова ставка
розраховується як відношення прибутку,
отриманого від
навантажувально-розвантажувальних
робіт за відпрацьований рік, до
загальної кількості тонн вантажу за
аналогічний період».

Пунктом 2 вказаної додаткової угоди
сторони встановили, що вищезазначені
зміни п. 5.5 договору про надання послуг
від 01.10.2003р. № КД-4405 застосовуються до
відношень між сторонами, що виникли з
01.10.2003р. та діють до спливу строку
Договору.

В подальшому актом приймання передачі
майна, майнових прав та зобов'язань від
13.06.2013р., на виконання наказу
Міністерства інфраструктури України
від 19.03.2013р. № 163 «Про заходи щодо
реорганізації державних підприємств
морського транспорту та утворення
державного підприємства
«Адміністрація морських портів
України» комісією з реорганізації -
майно, права та обов'язки, у тому числі,
за договором № КД-4405 від 01.10.2003р. які
належили ДП «Одеський морський
торговельний порт» було передано ДП
«Адміністрація морських портів
України».

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору за період з
01.01.2013р. по 12.06.2013 р. відповідачем було
перевантажено 106 740,086 тонн вантажу, що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг).,
копії яких містяться в матеріалах
справи. Позивач, співставляючи
показники вантажоперевалки спірного
періоду (01.01.2013 -12.06.2013 рр.) і показники
аналогічного попереднього періоду 2012
р. здійснив розрахунок втрат з
урахуванням даних періодів, в
результаті чого розмір передбаченої
договором санкції становить 2543011,82 грн.
(з ПДВ), що заявлені до стягнення. В
обґрунтування вказаного розрахунку
заявленої до стягнення суми
компенсації позивач вказує, що сторони,
доповнивши договір пунктом 8.8. згідно
додаткової угоди від 31.12.2010 р. № 4 до
договору, погодили, що у цьому договорі
під роком розуміється період, що
дорівнює календарному року, а для
співставлення періоду, що становить
менше календарного року, приймаються
аналогічні попередні періоди.

Судова колегія не погоджується з
доводами позивача про невиконання
відповідачем п. 2.6 договору № КД-4405 від
01.10.2003 р. у спірному періоді, враховуючи
наступне.

Відповідно до п. 2.6 договору № КД-4405 від
01.10.2003 р., відповідач гарантував
залучення для перевалення через ППК-6
вантажопотоку в об'ємі 475,4 тис. тонн на
рік.

Водночас відповідно до п. 5.5 договору №
КД-4405 від 01.10.2003 р. у разі невиконання
відповідачем вказаних вимог п. 2.6 цього
договору останній компенсує порту
втрати у розмірі 15,5 % (без урахування
ПДВ, ПДВ нараховується згідно з діючим
законодавством України) від вартості
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт у відношенні об'єму вантажу,
якого бракує, виходячи із
середньоприбуткової ставки за
відпрацьований рік. В свою чергу
середньоприбуткова ставка
розраховується як відношення прибутку,
отриманого від
навантажувально-розвантажувальних
робіт за відпрацьований рік, до
загальної кількості тонн вантажу за
аналогічний період. Отже, виходячи зі
змісту вказаного пункту п. 5.5 договору,
відповідальність відповідача настає
за невиконання відповідачем вимог п. 2.6
цього договору щодо гарантованого
об'єму залученого для перевалки
вантажу виключно за рік, а не за менший
період.

Колегія суддів вважає, що гарантований
об'єм вантажопотоку на день, місяць або
квартал Договором № КД-4405 від 01.10.2003 р.
не встановлено. Крім того п.5.5 Договору
встановлено порядок розрахунку
компенсації втрат виключно за рік, а не
за окремі дні або місяці.

Також, судова колегія не приймає до
уваги посилання позивача, що
додатковою угодою № КД-4405/4 від 31.12.2010р.
до договору № КД-4405 від 01.10.2003р.,
сторонами встановлено можливість
обрання для співставлення періоду,
який складає менше календарного року,
аналогічного попереднього періоду.
Адже вказані положення п. 8.8 договору не
змінюють принципу притягнення
відповідача до відповідальності за
невиконання вимог п. 2.6 договору. Той
факт, що за цим п. 8.8 договору для
співставлення спірного періоду
надання послуг з перевалки вантажу з
01.01.2013р. по 12.06.2013р., який складає менше
календарного року, можливо обирати
аналогічний попередній період, не
свідчить про порушення відповідачем п.
2.6 договору, за невиконання якого
настає передбачена п. 5.5 договору
відповідальність. До того ж умовами
договору не встановлено обов'язку
відповідача щодо гарантування іншого
об'єму вантажу (за менший період, ніж
рік) та порядок його визначення.

Як вірно з'ясовано судом,
Адміністрацією було підготовлено
проект тристоронньої додаткової угоди
№ 9 до Договору щодо дострокового
припинення Договору та врегулювання
взаємовідносин, які за наслідками
такого припинення підлягають
врегулюванню. Зазначена додаткова
угода без жодних зауважень та
заперечень була підписана Портом та
надіслана на підписання відповідачу.
За умовами вказаної додаткової угоди
дія спірного договору № КД-4405 від
01.10.2003р. припиняється з 13.06.2013р.

Компанія підписала вищевказану угоду
№ 9 із застереженням, що така угода є
чинною з протоколом розбіжностей від
01.10.2013 р., примірник якого додано до
додаткової угоди, та з супровідним
листом від 30.10.2013р. № 1007/6 був надісланий
позивачу. Так, відповідач в частині
умов про припинення договору з 13.06.2013 р.
погодився.

Відповідно до протоколу розбіжностей
Компанія пропонувала виключити з умов
додаткової угоди пункт 4. в якому
зазначено, що «Зобов'язання
підприємства (тобто відповідача)
гарантувати об'єми вантажопереробки,
передбачені п. 2.6 договору, відносно
періоду 2013 року діяло виключно до
моменту припинення договору (тобто з
01.01.2013 р. по 12.06.2013 р. включно). При цьому
гарантований об'єм вантажопереробки за
вищезгаданий період встановлюється і
визначається прямо пропорційно
кількості календарних днів в такому
періоді, а саме розраховується таким
чином: показник гарантованого об'єму
вантажопереробки, передбачений п. 2.6.
договору, ділиться на кількість
календарних днів в 2013 році та
умножається на кількість календарних
днів в періоді з 01.01.2013 р. по 12.06.2013 р.
включно. У випадку, якщо показник
фактичного об'єму вантажопереробки
підприємства за період з 01.01.2013 р. по
12.06.2013 р. включно буде менше показника
гарантованого об'єму вантажопереробки,
розрахованої відповідно до цього
пункту цієї додаткової угоди,
підприємство компенсує Адміністрації
втрати у розмірі 15,5% (без врахування
ПДВ, ПДВ нараховується згідно із чинним
законодавством України) від вартості
комплексу
навантажувально-розвантажувальних
робіт відносно об'єму
вантажопереробки, якого бракує,
виходячи з середньодоходної ставки за
вищезгаданий період. Середньодоходна
ставка розраховується як відношення
доходу, отриманого підприємством від
навантажувально-розвантажувальних
робіт за період з 01.01.2013 р. по 12.06.2013р.,
включно, до показника фактичного об'єму
вантажопереробки підприємства за цей
період».

В подальшому позивачем було подано
господарського суду Одеської області
позов до Компанії про спонукання
укласти вищевказану додаткову угоду до
договору від 01.10.2003р. №КД-4405.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 03.02.2014р. по справі №916/3240/13,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 15.04.2014р. та постановою Вищого
господарського суду України від
19.06.2014р., у задоволенні позову
Адміністрації про спонукання укласти
вищевказану додаткову угоду
відмовлено, оскільки п. 4 додаткової
угоди за його правовою природою є
зміною умов договору, а зміна умов
припиненого договору суперечить
природі договірних зобов'язань.

Отже, позивач намагався внести зміни до
спірного договору, за якими можливо
було б застосовувати неустойку за
період з 01.01.2013 р. по 12.06.2013 р., саме з
причин відсутності у договорі
відповідних положень.

З урахуванням викладеного, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції, що застосування
позивачем до відповідача
господарської санкції за невиконання
останнім передбаченого договором
гарантованого об'єму перевалки
вантажів за період з 01.01.2013 р. по 12.06.2013 р.
є необґрунтованим.

Отже, наведені скаржником у
апеляційній скарзі доводи, не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть бути підставою для
скасування судового рішення.

Враховуючи викладене, судова
колегія вважає, що господарський суд
першої інстанції, приймаючи
оскаржуване рішення, повно і всебічно
дослідив матеріали справи, надав вірну
юридичну оцінку обставинам справи та
наданим доказам, порушень норм
матеріального і процесуального права
не допустив, у зв'язку з чим підстави
для скасування або зміни рішення суду
та задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись cm.cm. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської
області від 23.09.2014р. - залишити без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 19.11.2014 року.

Головуючий суддя
Головей В.М.

Суддя
Колоколов С.І.

Суддя
Шевченко В.В.