КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2014 р. Справа№ 910/8954/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Новікова М.М.

секретар: Фесенко
А.В.

за участю представників:

позивача: Жук О.Б.;

відповідача-1: Яковенко С.П.;

відповідача-2: Грушиєнко І.А.;

третьої особи: Тетерятник О.В.;

розглядаючи у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Діамед"

на рішення Господарського
суду міста Києва

від 03.06.2014р.

у справі №910/8954/13 (суддя
Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Діамед"

до 1) Солом'янської
районної в місті Києві державної

адміністрації

2) Комунального
некомерційного підприємства

"Консультативно-діагностичний центр"
Солом'янського

району міста Києва

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні

відповідачів Департамент
комунальної власності міста Києва

виконавчого органу
Київської міської ради (Київської

міської державної
адміністрації)

про визнання договору
укладеним та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Діамед" (далі -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації (далі -
відповідач-1), Комунального
некомерційного підприємства
«Консультативно-діагностичний центр»
Солом'янського району м. Києва (далі -
відповідач-2), в якому просив суд
визнати договір про передачу майна
територіальної громади міста Києва в
оренду між відповідачем-1 та позивачем
укладеним на строк 2 роки 364 дні на
умовах направленого 11.04.2013р. проекту
договору, з дня передачі позивачу за
актом приймання-передачі приміщення
загальною площею 18,00 кв. м. в будинку №36
по вул. Гарматній у м. Києві. Окрім того,
позивач просив суд зобов'язати
відповідача-2 передати позивачу
вищевказане приміщення в натурі за
актом приймання-передачі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивача було визнано переможцем
конкурсу на право оренди
територіальної громади міста Києва, а
саме нежитлового приміщення загальною
площею 18,00 м. кв. в будинку №36, корпус №1
по вул. Гарматній у м. Києві. Позивач у
відповідності до вимог діючого
законодавства направив відповідачу-1
підписаний зі свого боку проект
договору оренди про передачу майна
територіальної громади міста Києва в
оренду, проте відповідач-1 проект
договору не підписав. Однак,
відповідач-2, як володілець спірного
нежитлового приміщення, не виконав
свого зобов'язання передати в оренду
позивачу спірне приміщення.

Відповідач-1 проти позову заперечував,
зазначаючи про те, що на засіданні
постійної комісії Київради з питань
власності було ухвалено рішення від
26.02.2013р. "Про відміну рішення постійної
комісії Київради з питань власності
про проведення конкурсу на право
оренди нежитлового приміщення площею
18,00 кв. м. на вул. Гарматній, 36 в
Поліклініці №1 Солом'янського району м.
Києва". Позивач був повідомлений про
прийняття вказаного рішення. Оскільки
на час розгляду даної справи у суді
рішення Київської міської ради про
передачу в оренду позивачу спірного
об'єкта нерухомого майна відсутнє,
позовні вимоги не мають правового
підґрунтя та є такими, що не підлягають
задоволенню.

Відповідач-2 також заперечував проти
позовних вимог, наголошуючи на тому, що
він не наділений повноваженнями ані на
проведення конкурсу про передачу в
оренду спірного майна, ані на передачу
вказаного майна в оренду позивачу. До
того ж, приміщення, на яке претендує
позивач, використовується
відповідачем-2 у власних цілях для
розміщення реєстратури лікарні.

Третя особа в своїх поясненнях
зазначала, що за результатами розгляду
заяв від претендентів на участь у
конкурсі на право оренди приміщень
поліклініки №1 Солом'янського району м.
Києва переможцем конкурсу визнано
позивача. Проте, в подальшому, на
засіданні постійної комісії Київської
міської ради з питань власності 26.02.2013
(протокол № 143) було розглянуто та
погоджено питання щодо відміни рішення
постійної комісії Київради з питань
власності про проведення конкурсу на
право оренди вказаного нежитлового
приміщення та доручено третій особі
здійснити організаційно-правові
заходи відповідно до Положення про
оренду майна територіальної громади м.
Києва, затвердженого рішенням Київради
від 29.09.2011р. №34/6250.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014р. у справі №910/8954/13 в
позові було відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, позивач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просив скасувати
рішення Господарського суду міста
Києва від 03.06.2014р. у справі №910/8954/13 та
прийняти нове, яким позовні вимоги
задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що місцевим
господарським судом було неповно
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права. Зокрема, позивач звертав увагу
суду апеляційної інстанції на наступні
обставини:

- Вищий господарський суд України в
своїй постанові від 26.03.2014р. у справі
№910/8954/13 спростував хибний висновок
Київського апеляційного
господарського суду, в якому йде мова
про відповідача-2, як належного
орендодавця, з підстав не встановлення
загальної площі приміщень, що
перебувають в його оренді, яка не
повинна перевищувати 200 кв. м. Якщо
касаційна інстанція дійшла висновку,
що орендодавцем спірного майна може
бути відповідач-2, за умов, якщо площа
приміщень, які перебувають в його
оренді, не перевищуватиме 200 кв. м., то в
іншому випадку орендодавцем спірного
майна може бути виключно відповідач-1,
оскільки до його сфери управління
віднесено відповідача-2;

- суд першої інстанції в своєму рішенні
безпідставно зазначив про те, що
позивачем не було подано жодного
клопотання про заміну неналежного
відповідача належним та не було надано
згоди на заміну первісного
відповідача, у зв'язку з чим судом було
розглянуто справу в межах заявлених
позовних вимог. Однак, під час розгляду
справи суд не встановлював обставин
щодо неналежного відповідача, жодних
процесуальних документів, в яких би суд
зазначив, що позов подано не до тієї
особи відсутні, хоча позивач
наголошував, що якщо суд встановить
такі обставини, то він надає згоду на
заміну неналежного відповідача;

- суд помилився у визначенні належного
орендодавця, оскільки до сфери
управління відповідача-1 передано
відповідача-2. Тобто, в порядку ст. 5
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» та п.2.2
Положення про оренду майна
територіальної громади міста Києва
належним орендодавцем спірного майна є
саме відповідач-1, оскільки майно
відповідача-2 передано йому в
управління.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.07.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
в судовому засіданні на 06.08.2014р.

23.07.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від третьої особи
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи на іншу дату у зв'язку з
неможливістю забезпечити явку
повноважного представника в судове
засідання, призначене на 06.08.2014р.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 05.08.2014р. було
змінено склад колегії суддів та
передано справу для здійснення
апеляційного провадження колегії у
складі головуючого судді Хрипуна О.О.,
суддів: Корсакової Г.В., Чорної Л.В.

В судове засідання 06.08.2014р. з'явилися
лише представники відповідача-1.
Представники позивача, відповідача-2 та
третьої особи не з'явилися. Позивач та
відповідач-2 про поважність причин
нез'явлення суд не повідомили,
будь-яких заяв або клопотань з цього
приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.08.2014р., на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
клопотання третьої особи було
задоволено, розгляд справи відкладено
на 02.09.2014р.

27.08.2014р. через Відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшло клопотання про здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Вказане клопотання було задоволено
судом.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 02.09.2014р. було
змінено склад колегії суддів та
передано справу для здійснення
апеляційного провадження колегії у
складі головуючого судді Хрипуна О.О.,
суддів: Зубець Л.П., Самсіна Р.І.

В судове засідання 02.09.2014р. з'явилися
представники сторін та третьої особи.

02.09.2014р. суддею Самсіним Р.І. було подано
заяву про самовідвід, яку задоволено
ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.09.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 03.09.2014р. було
змінено склад колегії суддів та
передано справу для здійснення
апеляційного провадження колегії у
складі головуючого судді Хрипуна О.О.,
суддів: Зубець Л.П., Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.09.2014р. справу
призначено до розгляду на 25.09.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати від 25.09.2014р. було змінено склад
колегії суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії суддів у складі головуючого
судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І.,
Тищенко О.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.09.2014р. справу
№910/8954/13 прийнято до провадження
колегії суддів у складі головуючого
судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І.,
Тищенко О.В., розгляд справи призначено
на 14.10.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати від 13.10.2014р. було змінено склад
колегії суддів та передано справу для
здійснення апеляційного провадження
колегії суддів у складі головуючого
судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І.,
Новікова М.М.

В судове засідання 14.10.2014р. з'явилися
представники сторін та третьої особи.

В судовому засіданні 14.10.2014р.
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з викладених у ній
підстав, просив суд скаргу
задовольнити, скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
03.06.2014р. у справі №910/8954/13 та прийняти
нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні 14.10.2014р.
представники відповідачів та третьої
особи заперечували проти доводів
позивача, викладених в апеляційній
скарзі, просили суд залишити скаргу без
задоволення, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду - без
змін як таке, що було прийнято з повним,
всебічним та об'єктивним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні 14.10.2014р., на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено перерву до 04.11.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 04.11.2014р., на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
розгляд справи було відкладено на
17.11.2014р.

В судовому засіданні 17.11.2014р.
представник позивача підтримав
пояснення, надані у попередніх судових
засіданнях, просив суд задовольнити
апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 17.11.2014р.
представники відповідачів та третьої
особи також підтримали раніше надані
пояснення, просили суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 17.11.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та третьої особи, дослідивши
докази, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Організаційні відносини, пов'язані з
передачею в оренду майна державних
підприємств, установ та організацій,
підприємств, заснованих на майні, що
належить Автономній Республіці Крим
або перебуває у комунальній власності
(далі - підприємства), їх структурних
підрозділів та іншого окремого
індивідуально визначеного майна, що
перебуває в державній та комунальній
власності, а також майнові відносини
між орендодавцями та орендарями щодо
господарського використання
державного майна, майна, що належить
Автономній Республіці Крим або
перебуває у комунальній власності,
врегульовані Законом України «Про
оренду державного та комунального
майна».

Згідно з ч.2 ст. 2 названого Закону
державну політику у сфері оренди
здійснюють: Кабінет Міністрів України,
а також Фонд державного майна України,
його регіональні відділення та
представництва - щодо державного майна;
органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, - щодо
майна, яке належить Автономній
Республіці Крим; органи

місцевого самоврядування - щодо майна,
яке перебуває в комунальній власності.

В ст. ст. 5, 7 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна»
передбачено, що орендодавцями, зокрема,
є:

- органи, уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим та органами
місцевого самоврядування управляти
майном, - щодо цілісних майнових
комплексів підприємств, їх структурних
підрозділів та нерухомого майна, яке
відповідно належить Автономній
Республіці Крим або перебуває у
комунальній власності;

- підприємства, установи та
організації - щодо нерухомого майна,
загальна площа якого не перевищує 200
квадратних метрів на одне
підприємство, установу, організацію, та
іншого окремого індивідуально
визначеного майна.

Ініціатива щодо оренди майна може
виходити від фізичних та юридичних
осіб, які можуть бути орендарями
відповідно до статті 6 цього Закону,
пропозиція може надходити від
орендодавців, зазначених у статті 5
цього Закону. Орендодавець може
оголосити про передачу майна в оренду в
порядку, встановленому цим Законом.
Фонд державного майна України щодо
державного майна, а органи,
уповноважені Верховною Радою
Автономної Республіки Крим та органами
місцевого самоврядування, щодо майна,
яке належить Автономній Республіці
Крим, або комунального майна формують
щороку на підставі інформації органів,
уповноважених управляти відповідним
майном, переліки цілісних майнових
комплексів підприємств та їх
структурних підрозділів і нерухомого
майна, що може бути передано в оренду.
Зазначені переліки оприлюднюються в
засобах масової інформації та на
офіційних веб-сайтах орендодавців.

Згідно з п.4 ст. 9 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» орендодавець протягом п'яти
днів після погодження умов договору
оренди з органом, уповноваженим
управляти відповідним майном (у
випадках, передбачених цим Законом, -
органом Антимонопольного комітету
України), а в разі якщо заява про оренду
майна не потребує узгодження (щодо
оренди окремого індивідуально
визначеного майна, крім нерухомого),
протягом 15 днів після дати її
реєстрації розміщує в офіційних
друкованих засобах масової інформації
та на веб-сайтах орендодавців
оголошення про намір передати майно в
оренду або відмовляє в укладенні
договору оренди і повідомляє про це
заявника. Протягом 10 робочих днів після
розміщення оголошення орендодавець
приймає заяви про оренду відповідного
майна. Протягом трьох робочих днів
після закінчення строку приймання заяв
орендодавець своїм наказом ухвалює
рішення за результатами вивчення
попиту на об'єкт оренди. У разі якщо
подано лише одну заяву, конкурс на
право оренди не проводиться і договір
оренди укладається із заявником. У разі
надходження двох і більше заяв
орендодавець оголошує конкурс на право
оренди.

Розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) №130
від 03.02.2011р. "Про питання діяльності
амбулаторно-поліклінічних закладів
охорони здоров'я міста Києва" було
передано до сфери управління районних
в місті Києві державних адміністрацій
амбулаторно-поліклінічні заклади
охорони здоров'я, що засновані на
комунальній власності територіальної
громади міста Києва. Зокрема, до сфери
Управління охорони здоров'я
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації віднесено
Центральну районну поліклініку
Солом'янського району м. Києва,
Поліклініки №1, №2 та №3 Солом'янського
району м. Києва.

21.03.2011р. відбулося засідання комісії з
розгляду питань щодо використання
майна лікувально-профілактичних
закладів комунальної власності міста
Києва, на якому було погоджено перелік
вільних приміщень
лікувально-профілактичних закладів. До
вказаного переліку увійшло нежитлове
приміщення загальною площею 18,00 кв. м в
будинку №36, корпус №1 по вул. Гарматній
у м. Києві, яке закріплене за
відповідачем-2.

Поліклініка №1 Солом'янського району м.
Києва направила до Головного
управління комунальної власності
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) лист №645 від 01.07.2011р., в
якому йде мова про те, що до переліку
приміщень, які можуть бути передані в
оренду на конкурсних засадах, зокрема,
включено приміщення загальною площею
18,00 кв. м., розташоване в будинку №36,
корпус №1 по вул. Гарматній у м. Києві.

14.08.2012р. Головним управлінням
комунальної власності м. Києва у засобі
масової інформації газеті "Хрещатик"
№109 (4129) було оголошено конкурс на право
оренди нежилих приміщень, до переліку
яких включено приміщення по вул.
Гарматній, 36, корп. 1 (нежитлове
приміщення першого поверху, загальною
площею 18,00 кв.м., цільове використання -
аптека, яка реалізує готові ліки, строк
оренди - 12 місяців, стартовий розмір
орендної плати - 2 037,64 грн. без ПДВ за
місяць (113,20 грн./кв.м), розмір авансової
орендної плати для участі у конкурсі - 4
075,28 грн. (без ПДВ)).

04.09.2012р. відбулося засідання конкурсної
комісії з питань оренди майна
територіальної громади міста Києва
Головного управління комунальної
власності міста Києва виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) (протокол №5 від
04.09.2012р.), на якому було прийнято рішення
про те, що переможцем конкурсу на право
оренди майна територіальної громади
міста Києва, а саме нежитлового
приміщення загальною площею 18,00 кв. м в
будинку №36, корпус №1 по вул. Гарматній
у м. Києві, яке закріплене на праві
оперативного управління за
Поліклінікою №1 Солом'янського району
міста Києва, є позивач.

Третя особа звернулася до позивача та
Поліклініки №1 Солом'янського району
міста Києва з листом №042/11/14-11946 від
14.09.2012р., в якому повідомила про
вищевказане рішення конкурсної
комісії з питань оренди майна
територіальної громади міста Києва
Головного управління комунальної
власності міста Києва виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) та просила підготувати
проект договору, розрахунок орендної
плати, акт приймання-передачі майна,
тощо, і надати їх на підпис до Головного
управління комунальної власності
міста Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

В матеріалах справи наявне численне
листування учасників судового процесу
за період з жовтня 2012 року по квітень 2013
року, згідно з яким між ними
вирішувалися питання, які передували
укладенню договору оренди спірного
приміщення.

Так, 13.02.2013р. та 11.04.2013р. позивач направив
на адресу відповідача-1 документи для
укладення договору оренди нежитлового
приміщення першого поверху
поліклініки №1 Солом'янського району
м. Києва, площею 18,00 кв. м в
будинку №36, корпус №1 по вул. Гарматній
у м. Києві.

17.04.2013р. Київською міською радою було
прийнято рішення №140/9197 «Про питання
діяльності поліклініки №1
Солом'янського району м. Києва», яким
вирішено:

- реорганізувати поліклініку №1
Солом'янського району м. Києва шляхом
перетворення її в комунальне
некомерційне підприємство
"Консультативно-діагностичний центр"
Солом'янського району м. Києва та
віднести його до сфери управління
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації;

- встановити, що комунальне
некомерційне підприємство
"Консультативно-діагностичний центр"
Солом'янського району м. Києва є
правонаступником усіх прав та
обов'язків реорганізованої
поліклініки №1 Солом'янського району м.
Києва;

- Солом'янській районній в місті Києві
державній адміністрації: здійснити в
установленому порядку
організаційно-правові заходи щодо
виконання п.1 цього рішення; створити
комісію з реорганізації поліклініки №1
Солом'янського району м. Києва;
затвердити передавальний акт;
закріпити за комунальним
некомерційним підприємством
"Консультативно-діагностичний центр"
Солом'янського району м. Києва на праві
оперативного управління майно
реорганізованої поліклініки №1
Солом'янського району м. Києва;

- виконавчому органу Київської міської
ради (Київській міській державній
адміністрації): затвердити Статут
комунального некомерційного
підприємства
"Консультативно-діагностичний центр"
Солом'янського району м. Києва;
привести у відповідність до цього
рішення свої розпорядження;

- Департаменту охорони здоров'я
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) спільно з Солом'янською
районною в місті Києві державною
адміністрацією та за участю медичних
працівників закладів охорони здоров'я,
про які йдеться в цьому рішенні, і
громадськості в обов'язковому порядку
провести громадське обговорення цього
питання;

- ввести мораторій на скорочення
медичних працівників закладів охорони
здоров'я, про які йдеться в цьому
рішенні, та відчуження або
перепрофілювання майна цих закладів до
завершення реформи системи охорони
здоров'я в м. Києві;

- контроль за виконанням цього рішення
покласти на постійну комісію Київради
з питань гуманітарної політики та
постійну комісію Київради з питань
власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем було підготовлено всі
документи, необхідні для укладання
договору оренди приміщення загальною
площею 18,00 кв. м., розташоване в будинку
№36, корпус №1 по вул. Гарматній у м.
Києві. Однак у встановленому
законодавством порядку договір
укладений з позивачем не був. Позивач
вважає, що вказаними діями порушуються
його права, як особи, визнаної
переможцем конкурсу на право оренди
майна територіальної громади міста
Києва (щодо вищезгаданого приміщення),
у зв'язку з чим він просив суд визнати
договір між відповідачем-1 та позивачем
про передачу майна територіальної
громади міста Києва в оренду укладеним
на строк 2 роки 364 дні на умовах
направленого 11.04.2013р. проекту договору,
з дня передачі позивачу за актом
приймання-передачі приміщення
загальною площею 18,00 кв. м. в будинку №36
по вул. Гарматній у м. Києві. Окрім того,
позивач просив суд зобов'язати
відповідача-2 передати позивачу
вищевказане приміщення в натурі за
актом приймання-передачі.

Місцевий господарський суд відмовив в
позові повністю, визнавши позовні
вимоги необґрунтованими та
документально не підтвердженими.

Київський апеляційний господарський
суд погоджується з висновками
місцевого господарського суду, вважає
їх такими, що відповідають фактичним
обставинам справи, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 626, 627 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Договір є
обов'язковим для виконання сторонами
(ст. ст. 628, 629 Цивільного кодексу
України).

В ст. 638 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

В ч.1 ст. 640 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є укладеним з
моменту одержання особою, яка
направила пропозицію укласти договір,
відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Загальний порядок укладання
господарських договорів наведений в
ст. 181 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 179 Господарського кодексу
України майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами -
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями. При укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі: вільного волевиявлення, коли
сторони мають право погоджувати на
свій розсуд будь-які умови договору, що
не суперечать законодавству;
примірного договору, рекомендованого
органом управління суб'єктам
господарювання для використання при
укладенні ними договорів, коли сторони
мають право за взаємною згодою
змінювати окремі умови, передбачені
примірним договором, або доповнювати
його зміст; типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови;
договору приєднання, запропонованого
однією стороною для інших можливих
суб'єктів, коли ці суб'єкти у разі
вступу в договір не мають права
наполягати на зміні його змісту.

Як уже зазначалось вище, позивач
звернувся до відповідача з пропозицією
укласти договір, але відповідач
відмовився від його укладання.

Відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" у разі відмови в укладенні
договору оренди, а також неодержання
відповіді у встановлений термін
заінтересовані особи мають право
звернутися за захистом своїх інтересів
до суду.

Згідно зі ст. 187 Господарського кодексу
України спори, що виникають при
укладанні господарських договорів,
укладення яких є обов'язковим на
підставі закону та в інших випадках,
встановлених законом, розглядаються
судом.

Судом було встановлено, що відповідно
до ст. ст. 142, 143 Конституції України, ст.
ст. 759-764 Цивільного кодексу України, ст.
ст. 283-289, 291 Господарського кодексу
України, п.31 ч.1 ст. 26 та ч.5 ст. 60 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", ст. 18 Закону України "Про
столицю України - місто-герой Київ",
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" та з метою
підвищення ефективності використання
об'єктів комунальної власності
територіальної громади міста Києва,
Київською міською радою було прийнято
рішення №34/6250 від 22.09.2011р., яким було
вирішено:

1) затвердити Положення про оренду
майна територіальної громади міста
Києва (далі - Положення);

2) уповноважити виступати
орендодавцями майна територіальної
громади міста Києва:

- Головне управління комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) - щодо
цілісних майнових комплексів
комунальних підприємств, їх
структурних підрозділів та нерухомого
майна, а також майна, що не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації);

- районні в місті Києві державні
адміністрації (далі
райдержадміністрації) - щодо майна, яке
передане їм в управління;

- комунальні підприємства, установи та
організації - щодо нерухомого майна,
загальна площа якого не перевищує 200
квадратних метрів на одне
підприємство, установу, організацію, та
іншого окремого індивідуально
визначеного майна, яке закріплено за
ними на праві господарського відання
або оперативного управління;

3) уповноважити Головне управління
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) надавати методичні
рекомендації та роз'яснення з питань
застосування Положення;

4) заяви щодо передачі майна
територіальної громади міста Києва в
оренду, рішення щодо яких не прийняті
на момент набрання чинності цим
рішенням, підлягають розгляду
відповідно до Положення;

5) рішення про передачу майна
територіальної громади міста Києва,
прийняті Київською міською радою, але
не виконані на момент набрання
чинності цим рішенням, підлягають
виконанню відповідно до Положення.

В розділі 9 вказаного Положення
передбачено, що відповідний
орендодавець із залученням, у разі
необхідності, підприємства протягом 7
робочих днів з дня прийняття рішення
про передачу майна в оренду готує в
трьох примірниках проект договору
оренди згідно з типовим договором про
передачу майна територіальної громади
міста Києва в оренду та умовами,
визначеними у протоколі конкурсної
комісії, та надає орендарю. Орендар
протягом 5 робочих днів з дати
отримання від відповідного
орендодавця примірників договору
оренди підписує їх та повертає
орендодавцю. Відповідний орендодавець
протягом 5 робочих днів підписує
договір та надає його орендарю. У разі,
якщо орендодавцем є Головне управління
або райдержадміністрація, один
примірник договору направляється
підприємству. Копія підписаного
орендодавцем та орендарем договору
оренди та акта приймання-передавання
надається райдержадміністрацією або
підприємством до Головного управління
протягом п'яти робочих днів з дати
підписання.

За твердженням позивача, він у
відповідності до вищезгаданого
Порядку та ст. 5 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" направив відповідачу-1
підписаний зі свого боку проект
договору оренди про передачу майна
територіальної громади міста Києва в
оренду, проте відповідач-1 проект
договору не підписав. Позивач вважає,
що відповідач-2, як володілець спірного
нежитлового приміщення, був
зобов'язаний передати позивачу в
оренду спірне нерухоме майно, але
відповідач-2 цього не зробив, що й
зумовило звернення позивача за
захистом своїх прав до суду.

Скасовуючи попередні судові рішення,
прийняті у даній справі, Вищий
господарський суд України у своїй
постанові №910/8954/13 від 26.03.2014р. зазначив
про необхідність при новому розгляді
справи з'ясувати загальну площу
приміщень відповідача-2, які
передаються в оренду, з'ясувати особу
належного орендодавця та врахувати при
прийнятті рішення вимоги ч.2 ст. 24
Господарського процесуального кодексу
України.

В ст. 111-12 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що вказівки, що містяться
у постанові касаційної інстанції, є
обов'язковими для суду першої
інстанції під час нового розгляду
справи.

В процесі судового розгляду було
з'ясовано, що загальна площа приміщень
відповідача-2, які передаються в оренду,
перевищує 200 кв. м. Вказані обставини
підтверджуються поясненнями
відповідача-2 та наданими ним доказами
(том справи - 2, аркуші справи - 14-42).

Як уже зазначалося вище, відповідно до
п.2 Положення про оренду майна
територіальної громади міста Києва
орендодавцями майна територіальної
громади міста Києва уповноважено
виступати комунальні підприємства,
установи та організації лише щодо
нерухомого майна, загальна площа якого
не перевищує 200 квадратних метрів на
одне підприємство, установу,
організацію, та іншого окремого
індивідуально визначеного майна, яке
закріплено за ними на праві
господарського відання або
оперативного управління. Натомість
щодо цілісних майнових комплексів
комунальних підприємств, їх
структурних підрозділів та нерухомого
майна, а також майна, що не увійшло до
статутних капіталів господарських
товариств, створених у процесі
приватизації (корпоратизації)
орендодавцем уповноважено виступати
Головне управління комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

Розпорядженням виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
29.12.2012р. №2383 було затверджено Положення
про Департамент комунальної власності
м. Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), згідно з п.п.1,
2 якого Департамент комунальної
власності м. Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) (далі
- Департамент) є структурним
підрозділом виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
підпорядковується голові Київської
міської державної адміністрації,
підзвітний та підконтрольний
Київській міській раді. Департамент
перейменовано відповідно до рішення
Київської міської ради від 15.03.2012р.
№198/7535 "Про діяльність виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації)" з Головного управління
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), яке є правонаступником
Головного управління з питань майна
Київської міської державної
адміністрації та, в частині
приватизації об'єктів права
комунальної власності територіальної
громади м. Києва, регіонального
відділення Фонду державного майна
України по м. Києву.

Тобто, з урахуванням пункту 2 Положення
про оренду майна територіальної
громади міста Києва, затвердженого
рішенням Київської міської ради №34/6250
від 22.09.2011р., орендодавцем спірного
нежитлового приміщення є Департамент
комунальної власності міста Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації).

В своїй апеляційні скарзі позивач
зазначав про те, що в порядку ст. 5
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» та п.2.2
Положення про оренду майна
територіальної громади міста Києва
належним орендодавцем спірного майна є
саме відповідач-1, оскільки майно
відповідача-2 передано йому в
управління.

З цього приводу колегія суддів вважає
за необхідне зазначити наступне.

Дійсно, відповідно до рішення
Київської міської ради №140/9197 від
17.04.2013р. «Про питання діяльності
поліклініки №1 Солом'янського району м.
Києва» поліклініку №1 Солом'янського
району м. Києва було реорганізовано
шляхом перетворення її в комунальне
некомерційне підприємство
"Консультативно-діагностичний центр"
Солом'янського району м. Києва та
віднесено його до сфери управління
Солом'янської районної в місті Києві
державної адміністрації
(відповідача-1).

Однак як на час проведення конкурсу на
право оренди майна територіальної
громади міста Києва (04.09.2012р.), до
переліку якого було включено нежитлове
приміщення загальною площею 18,00 кв. м в
будинку №36, корпус №1 по вул. Гарматній
у м. Києві, так і на час направлення
позивачем на підписання проекту
договору оренди вказаного приміщення
(13.02.2013р. та 11.04.2013р.), спірне приміщення
було закріплене на праві оперативного
управління за Поліклінікою №1
Солом'янського району міста Києва.

До сфери управління відповідача-1
комунальне некомерційне підприємство
"Консультативно-діагностичний центр"
Солом'янського району м. Києва
(правонаступника Поліклініки №1
Солом'янського району міста Києва) було
віднесено лише 17.04.2013р.

Окрім того, зібрані у справі матеріали
свідчать про те, що питання про
включення спірного приміщення до
переліку об'єктів, які можуть бути
надані в орендне користування
вирішувалося безпосередньо Головним
управлінням комунальної власності
міста Києва виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації), яке
оголошувало конкурс в засобах масової
інформації, проводило цей конкурс та
приймало рішення про обрання переможця
конкурсу.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Тобто, як вірно зазначив у своєму
рішенні місцевий господарський суд,
передумовою для звернення до суду із
відповідним позовом є порушення прав
та охоронюваних законом інтересів
особи - позивача у справі відповідачем,
оскільки останній є особою, яка має
зобов'язання перед позивачем за
обставинами, які є предметом позову. В
інших випадках задоволення позову
унеможливлюється, оскільки у такого
відповідача відсутні будь-які
зобов'язання перед позивачем щодо
припинення порушення його прав та
законних інтересів, оскільки не він є
особою, що має відповідати за спірними
правовідносинами. Має бути дійсна
наявність матеріальних правовідносин
між сторонами та відповідно
кореспондуючого обов'язку відповідача
здійснити певні дії на користь
позивача або утриматись від їх
вчинення задля захисту та реалізації
прав і законних інтересів позивача.

Примусовий порядок укладення
господарських договорів щодо
комунального майна за рішенням суду
регулюється Законом України "Про
оренду державного і комунального
майна", виходячи зі змісту якого і
принципу свободи укладення договору,
переддоговірні спори поділяються на
спори про спонукання до укладення
договору, якщо одна з сторін ухиляється
від його укладення, та на спори з умов
договору, коли сторони не врегулювали
розбіжності щодо умов договору. При
цьому можливість розгляду цих спорів в
судовому порядку обумовлюються
обов'язковістю договору.

Звертаючись до господарського суду,
позивач вказує у позовній заяві
предмет та підстави позову, тобто,
самостійно визначає, яке його право, на
його суб'єктивну думку, є порушеним, та
в який спосіб належить здійснити
судовий захист порушеного права.

В ст. 4-2 Господарського процесуального
кодексу України визначено, що
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом. Дана норма
кореспондується зі ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, в якій закріплено, що сторони
користуються рівними процесуальними
правами.

Вказані положення означають, що закон
встановлює рівні можливості сторін і
гарантує їм право на захист своїх
інтересів. Принцип рівності учасників
судового процесу перед законом і судом
є важливим засобом захисту їх прав і
законних інтересів, що унеможливлює
будь-який тиск однієї сторони на іншу,
ущемлення будь-чиїх процесуальних
прав. Це дає змогу сторонам вчиняти
передбачені законодавством
процесуальні дії, реалізовувати надані
їм законом права і виконувати
покладені на них обов'язки.

У відповідності до ст. 4-3
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності. Сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний
з процесуальною рівністю сторін і
забезпечує повноту фактичного й
доказового матеріалу, наявність якого
є важливою умовою з'ясування обставин
справи. Відповідно до вказаного
принципу, особи, зацікавлені в
результаті справи, вправі відстоювати
свою правоту у спорі шляхом подання
доказів; участі в дослідженні доказів,
наданих іншими особами шляхом
висловлення своєї думки з усіх питань,
що підлягають розгляду у судовому
засіданні. Змагальність є різновидом
активності зацікавленої особи
(сторони). Особи, які беруть участь у
справі, вправі вільно розпоряджатися
своїми матеріальними і процесуальними
правами й активно впливати на процес з
метою захисту прав і охоронюваних
законом інтересів.

Колегія суддів погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що обставини, на які
посилається позивач, не свідчать про
порушення його прав відповідачами,
оскільки останні не є орендодавцями
спірного приміщення загальною площею
18,00 кв.м, розташованого в будинку №36,
корпус №1 по вул. Гарматній у м. Києві.

З урахуванням наведеного, в даному
випадку відсутні правові підстави для
задоволення позовної вимоги про
визнання Договору про передачу майна
територіальної громади міста Києва в
оренду між відповідачем-1 та позивачем
укладеним на строк 2 роки 364 дні на
умовах направленого 11.04.2013р. проекту
договору, з дня передачі позивачу за
актом приймання - передачі приміщення
загальною площею 18,00 кв.м в будинку № 36
по вул. Гарматній у місті Києві.

На виконання вказівки, викладеної в
постанові Вищого господарського суду
України у справі №910/8954/13 від 26.03.2014р.,
про необхідність врахування при
прийнятті рішення вимог ч.2 ст. 24
Господарського процесуального кодексу
України, судом було з'ясовано наступне.

Відповідно до ст. 24 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд, встановивши до
прийняття рішення, що позов подано не
до тієї особи, яка повинна відповідати
за позовом, може за згодою позивача, не
припиняючи провадження у справі,
допустити заміну первісного
відповідача належним відповідачем.

З наведеного випливає, що заміна
первісного відповідача належним
відповідачем допускається лише за
згодою позивача, яка має бути викладена
в його письмовій заяві чи зафіксована в
протоколі судового засідання. Якщо ж
такої згоди не надано, то господарський
суд у залежності від конкретних
обставин справи вчиняє одну з таких
дій: розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог і відмовляє в позові,
оскільки відповідач не є належним;
залучає до участі у справі з власної
ініціативи іншого відповідача згідно з
ч.1 ст. 24 Господарського процесуального
кодексу України (аналогічну правову
позицію наведено в п.1.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції»).

В матеріалах справи відсутні
клопотання позивача про заміну
неналежного відповідача належним
та/або пояснення (заяви, клопотання), в
яких було надано згоду на заміну
первісного відповідача, у зв'язку з чим
місцевий господарський суд розглянув
справу в межах заявлених позовних
вимог. Доказів на підтвердження
протилежного суду не надано.

Заперечення позивача з цього приводу є
суперечливими, оскільки в апеляційній
скарзі позивач зазначає про те, що на
його думку належним відповідачем є
саме відповідач-1. Водночас, позивач
стверджує, що в суді першої інстанції
він наголошував, що у разі якщо суд
встановить обставини відносно
належного відповідача у даній справі,
то позивач надає згоду на заміну
неналежного відповідача. Тобто, згідно
з апеляційною скаргою позивача
останній сам остаточно не визначився з
особою, яка порушила його права, як
можливого орендаря.

Враховуючи, що на час вирішення спору
місцевим господарським судом позивач
не набув статусу орендаря спірного
майна відповідно до ч.1 ст. 6 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна», у відповідача-2 не
виникло обов'язку для передачі
позивачу за актом
приймання-передавання нежитлового
приміщення загальною площею 18,00 кв. м в
будинку № 36 по вул. Гарматній у місті
Києві, у зв'язку з чим позов в цій
частині вимог є безпідставним та таким,
що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

За результатами перегляду справи
апеляційний господарський суд дійшов
висновку про те, що рішення суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
а також з повним і всебічним
з'ясуванням обставин, які мають
значення для справи, тоді як доводи
апеляційної скарги не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи, у зв'язку з чим підстави для
задоволення апеляційної скарги
відсутні.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання покладаються на
позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 77, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Діамед"
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду міста Києва міста
Києва від 03.06.2014р. у справі №910/8954/13 - без
змін.

2. Матеріали справи №910/8954/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
Л.П. Зубець

Судді
А.І. Мартюк

М.М. Новіков