КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р. Справа№ 910/12723/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Солодун С.В., представник
за довіреністю №06-900 від 17.11.2014р.;

Удоєва Л.Д., представник за довіреністю
№06-751 від 31.10.2014р.;

від відповідача: Туман Є.О., представник
за довіреністю №14/75 від 23.07.2014р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства «Полтавське
управління геофізичних робіт»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 18.09.2014р. (підписано - 24.09.2014р.)

у справі №910/12723/14 (суддя: Головатюк Л.Д.)

за позовом Державного підприємства
«Полтавське управління геофізичних
робіт»

до Державного геофізичного
підприємства «Укргеофізика»

про визнання правочину удаваним

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Державне підприємство
«Полтавське управління геофізичних
робіт» (далі - позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Державного
геофізичного підприємства
«Укргеофізика» (далі - відповідач) про
визнання правочину удаваним.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.07.2014р. позовну заяву
Державного підприємства «Полтавське
управління геофізичних робіт»
прийнято до провадження.

В обґрунтування вимог Державне
підприємство «Полтавське управління
геофізичних робіт» посилалося на те,
що оспорюваний Договір № 29/03/49-13 від
25.03.2013р. про спільну діяльність для
виконання промислово-геофізичних
робіт в свердловинах, в т.ч.
прострілювально-вибухових робіт, є
удаваним, укладеним для приховання
договору поставки, адже по даному
договору відповідач не визнав жодних
робіт, а лише здійснив поставку
вибухових матеріалів.

Державне геофізичне підприємства
«Укргеофізика» позовні вимоги не
визнало. У відзиві на позовну заяву
зазначало, що факти, викладені в
позовній заяві, не відповідають
дійсності; позивачем виконувалися
зобов'язання за Договором №29/03/49-13 від
25.03.2013р. про спільну діяльність.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 18.09.2014р. в задоволенні позову
Державного підприємства «Полтавське
управління геофізичних робіт» -
відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову,
місцевий господарський суд виходив з
того, що позивач, в порушення ст.33 ГПК
України, ст.235 ЦК України, не довів, що
спірний договір вчинений з метою
приховання іншого правочину, який
сторони насправді вчинили.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Державне підприємство «Полтавське
управління геофізичних робіт»
звернулось з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просило
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 18.09.2014р. та задовольнити
позовні вимоги повністю.

У доводах апеляційного оскарження
позивач вказував, що рішення
господарського суду прийняте при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, та з невірним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню.

На думку апелянта, місцевим
господарським судом не було прийнято
до уваги те, що роботи на свердловині
№31 Архангельського ГР виконувались ДП
«Полтавське управління геофізичних
робіт», а не ПЕГДС ДГП «Укргеофізика»,
як того вимагає Договір № 29/03/49-13 від
25.03.2013р. За твердженням апелянта,
відповідач надав позивачу лише
вибухові матеріали, які були
використані при проведенні перфорації
у вказаній свердловині. Отже, фактично
відповідачем було виконано лише
зобов'язання з постачання вибухових
матеріалів до м. Чорноморська.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Державного підприємства «Полтавське
управління геофізичних робіт»
передано на розгляд колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду у складі: Кропивна
Л.В. (головуючий суддя), судді: Смірнова
Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.11.2014р. у
справі №910/12723/14 (колегія суддів у
складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Чорна
Л.В.) вказану апеляційну скаргу
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 19.11.2014р.

У судове засідання 19.11.2014р. не з'явились
представники сторін.

У судовому засіданні 19.11.2014р.
представник позивача підтримав доводи
апеляційного оскарження, просив суд
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 18.09.2014р. та задовольнити
позов в повному обсязі.

У судовому засіданні 19.11.2014р.
представник відповідача заперечував
проти доводів апеляційної скарги та
просив суд оскаржуваний судовий акт
залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу (далі - ГПК)
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено місцевим господарським
судом, предметом позову у цій справі є
вимога про визнання Договору №29/03/49-13
від 25.03.2013р. про спільну діяльність для
виконання промислово-геофізичних
робіт в свердловинах, в
т.ч.прострілювально-вибухових робіт,
укладеного між позивачем та
відповідачем по справі - удаваним.
Обґрунтовуючи підстави звернення з цим
позовом, позивач послався на
приховування договору поставки
вибухових матеріалів.

Доводи скаржника про те, що спірний
договір є удаваним, колегія суддів
вважає необґрунтованими та
безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно ст. 235 ЦК України удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили. Якщо буде
встановлено, що правочин був вчинений
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили,
відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Удаваним є правочин, що вчинюється з
метою приховання іншого правочину,
який сторони насправді вчинили. Тому
при укладенні удаваного правочину до
відносин його учасників
застосовуються правила щодо правочину,
який сторони мали на увазі (який
сторони приховали).

Суб'єкт, який вимагає визнання
правочину недійсним як укладеного з
метою приховати інший правочин,
повинен довести, що правочин укладений
з такою метою (Лист Верховного Суду
України від 24.11.2008р. «Практика розгляду
судами цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»).

Згідно з приписами пункту 25 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними» від 06.11.2009р. № 9, за удаваним
правочином сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. За
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі ст. 235
Цивільного кодексу України має
визнати, що сторонами вчинено саме цей
правочин, та вирішити спір із
застосуванням норм, що регулюють цей
правочин. Якщо правочин, який насправді
вчинено, суперечить закону, суд ухвалює
рішення про встановлення його
нікчемності або про визнання його
недійсним.

Воля сторін в удаваному правочині у
момент його вчинення спрямована на
встановлення інших цивільно-правових
відносин, ніж ті, які передбачені
правочином. За удаваним правочином
обидві сторони свідомо, з певною метою,
документально оформлюють правочин, але
насправді між ними встановлюються інші
правовідносини. Наміру однієї сторони
для укладання удаваної угоди
недостатньо.

Отже, позивачу за позовом про визнання
Договору удаваним належало довести, що
у момент вчинення правочину, обидві
сторони мали намір приховати договір
постави іншим договором - про спільну
діяльність.

Невиконання однією із сторін своїх
зобов'язань, встановлених правочином,
не є підставою для визнання укладеного
за її участі правочину удаваним.

До того ж, доводи позивача суперечать
поданим ним доказам.

Так, згідно з пунктом 4.1. Договору
передача-прийняття обсягів виконаних
робіт здійснюється на підставі
актів-нарядів за фактично виконані
роботи.

При цьому, матеріали справи містять
двосторонньо підписані та скріплені
печатками акти виконаних робіт (від 08
квітня 2013 року, 31 грудня 2013 року) та
банківські виписки (від 28 травня 2013
року, 27 червня 2013 року), які
підтверджують факт виконання своїх
зобов'язань з боку відповідача та факт
оплати з боку позивача. Вказані акти та
зміст призначення платежу в
банківських виписках свідчать, як те,
що відповідач виконував
прострілювально-вибухові роботи, так і
те, що позивач здійснював оплату саме
за виконану роботу.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду, що позивачем не
доведено наміру обох сторін на
вчинення правочину поставки під
прикриттям Договору про спільну
діяльність.

За таких обставин справи, доводи
апеляційної скарги законних та
обґрунтованих висновків суду першої
інстанції не спростовують, фактичні
обставини справи судом першої
інстанції встановлені повно та
об'єктивно, доказам по справі надана
належна юридична оцінка, відтак,
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування рішення
Господарського суду міста Києва немає.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на апелянта
(позивача).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Полтавське управління
геофізичних робіт» на рішення
Господарського суду міста Києва від
18.09.2014р. у справі №910/12723/14 залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 18.09.2014р. у справі
№910/12723/14 - без змін.

2.Матеріали справи №910/12723/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна