ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2014 року Справа № 903/145/14
Вищий господарський суд України в
складі колегії

суддів:Грейц К.В. - головуючого
(доповідача), Бакуліної С.В., Глос
О.І.,розглянувши матеріали касаційної
скарги Володимир-Волинської міської
радина постановувід 13.10.2014
Рівненського апеляційного
господарського судуу справі
Господарського суду Волинської
області № 903/145/14за позовомФізичної
особи-підприємця
ОСОБА_4доВолодимир-Волинської міської
радипровизнання недійсним рішення,за
участю представників: позивача -
ОСОБА_5, ОСОБА_6відповідача -не
з'явилисьВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Волинської області від 16.06.2014 (суддя
Пахолюк В.А.) відмовлено в задоволенні
позовних вимог Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - позивач)
до Володимир-Волинської міської ради
(далі - відповідач) про визнання
недійсним пункту 4 рішення
Володимир-Волинської міської ради №8/13
від 31.05.2011 в частині припинення права
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, площею 1177 м2, наданій в оренду
ОСОБА_4 для обслуговування автостоянки.

Рівненський апеляційний господарський
суд, здійснюючи апеляційний перегляд в
зв'язку зі скаргою позивача, постановою
від 13.10.2014 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя Петухов М.Г., судді
Бригинець Л.М., Олесюк Г.Є.) рішення у
справі скасував та прийняв нове, яким
задовольнив позовні вимоги, визнавши
недійсним пункт 4 рішення
Володимир-Волинської міської ради №8/13
від 31.05.2011 в частині припинення права
користування земельною ділянкою по
АДРЕСА_1, площею 1177 м2, наданій ОСОБА_4
для обслуговування автостоянки.

Відповідач з постановою суду
апеляційної інстанції не згоден, в
поданій касаційній скарзі просить її
скасувати, натомість рішення місцевого
господарського залишити в силі,
посилаючись на порушення та
неправильне застосування апеляційним
господарським судом норм
матеріального права, зокрема, ст. ст. 317,
654 Цивільного кодексу України, ст. ст. 31,
33 Закону України "Про оренду землі", ч. ч.
2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу позивач
заперечив проти її задоволення.

Представник скаржника не скористався
своїм процесуальним правом на участь в
судовому засіданні касаційної
інстанції, про дату і час якого був
належним чином повідомлений ухвалою
Вищого господарського суду України від
11.11.2014.

Заслухавши пояснення присутніх у
відкритому судовому засіданні
представників позивача, перевіривши
доводи касаційної скарги, правильність
застосування судами попередніх
інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
Вищого господарського суду України
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судами попередніх інстанцій під час
розгляду справи встановлено, що 03.11.2006
між Володимир-Волинською міською радою
(орендодавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 (орендар)
укладено договір оренди землі,
зареєстрований 17.11.2006 за №13, за
умовами якого орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування земельну ділянку
несільськогосподарського призначення
- землі комерційного використання на
підставі рішення Володимир-Волинської
ради від 18.10.2006 №8/14 (п.1 договору); в
оренду надається земельна ділянка
площею 1177 м2 (п.2 договору); договір
укладено на 2 роки. Після закінчення
строку договору орендар має переважне
право поновлення його на новий строк. У
цьому разі орендар повинен не пізніше
ніж за 30 днів до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію (п.8 договору); дія договору
припиняється у разі, зокрема,
закінчення строку, на який його було
укладено (п.35 договору).

На виконання умов договору
орендодавець передав, а орендар
прийняв земельну ділянку, визначену
умовами договору, що підтверджується
актом приймання-передач від 17.11.2006.

Рішеннями Володимир-Волинської
міської ради від 19.11.2008 за №29/20 та від
01.12.2010 №2/16 продовжено користування
вищевказаною земельною ділянкою
терміном по два роки.

04.12.2010 між Володимир-Волинською міською
радою та Фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №3 до
договору оренди землі №13,
відповідно до якої термін дії договору
продовжився на два роки - до 17.11.2012.

Рішенням №8/13 від 31.05.2011 "Про
затвердження проекту землеустрою,
технічної документації із землеустрою
щодо надання земельної ділянки у
користування, зміну цільового
використання та припинення права
користування земельною ділянкою"
Володимир-Волинська міська рада
припинила право користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, площею
1177 м2 для обслуговування автостоянки
ОСОБА_4 з посиланням на суспільні
потреби (п. 4 рішення).

Водночас, судами встановлено, що 14.10.2011
Володимир-Волинська міська рада
зверталась із листом №1-49/1093 до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.,
надіславши йому витяг з рішення
міської ради від 31.05.2011 №8/13 про
припинення користування земельною
ділянкою з проектом додаткової угоди
№4 про розірвання договору оренди від
17.11.2006, зареєстрованого в реєстрі за
№13. Втім, така додаткова угода про
дострокове розірвання договору не була
підписана.

Надалі, у зв'язку з закінчення терміну
дії договору оренди Виконавчим
комітетом Володимир-Волинської
міської ради на адресу відповідача
29.02.2012 та 11.09.2012 надсилались
листи-попередження за №1-49/228 та №1-49/1021
відповідно про те, що міська рада не має
наміру продовжувати договір оренди
земельної ділянки.

Однак, з огляду на неповернення
орендарем земельної ділянки,
Володимир-Волинська міська рада
звернулась з позовом до Фізичної-особи
підприємця ОСОБА_4 про зобов'язання
звільнити земельну ділянку площею 1177
м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1,
кадастровий номер №010055463, та
повернути її Володимир-Волинській
міській раді, привівши її у придатний
для використання стан, в тому числі,
шляхом демонтування тимчасової
споруди за власний рахунок. Рішенням
Господарського суду Волинської
області від 26.11.2013 у справі №903/1039/13
позовні вимоги задоволено.

Разом з тим, зазначаючи про те, що пункт
4 рішення Володимир-Волинської міської
ради від 31.05.2011 №8/13 "Про затвердження
проекту землеустрою, технічної
документації із землеустрою щодо
надання земельної ділянки у
користування, зміну цільового
використання та припинення права
користування земельною ділянкою" в
частині припинення права користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, площею
1177 м2 для обслуговування автостоянки в
зв'язку із суспільними потребами не
відповідає приписам ст. ст. 141, 142
Земельного кодексу України та порушує
право добросовісного орендаря -
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на
поновлення договору оренди землі,
останній звернувся до господарського
суду з цим позовом про визнання
вищевказаної частини пункту 4 рішення
недійсним.

Вирішуючи спір у справі місцевий
господарський суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову, посилаючись на
закінчення строку дії договору оренди
землі від 17.11.2006 №13 та прийняття
Господарським судом Волинської
області рішення від 26.11.2013 у справі
№903/1039/13 про зобов'язання Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 повернути
земельну ділянку, визначену умовами
вищевказаного договору.

Рівненський апеляційний господарський
суд, скасовуючи рішення місцевого
господарського суду та задовольняючи
позов зазначив, що прийняттю
Володимир-Волинською міською радою
рішення від 31.05.2011 №8/13 не передувало
жодної підстави, визначеної приписами
чинного на момент прийняття цього
рішення законодавства, у зв'язку з чим
дійшов висновку про невідповідність
оскаржуваного акта вимогам ст. ст. 141-149
Земельного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо наявності правових підстав для
задоволення позову, з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 13
Конституції України кожний громадянин
має право користуватися природними
об'єктами права власності народу
відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.12 Земельного
кодексу України (в редакції, що діяла на
момент надання земельної ділянки в
оренду) до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема, а)
розпорядження землями територіальних
громад; в) надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 93 Земельного
кодексу України право оренди земельної
ділянки - це засноване на договорі
строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

За приписами ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування та державних органів
приватизації щодо земельних ділянок,
на яких розташовані об'єкти, які
підлягають приватизації, в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 124 Земельного кодексу
України передача в оренду земельних
ділянок, що перебувають у державній
або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Отже, у відповідності до
вищезазначених законодавчих приписів
і на підставі рішення
Володимир-Волинської міської ради від
18.10.2006 №8/14 між Володимир-Волинською
міською радою та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 03.11.2006 було
укладено договір оренди землі №13,
термін дії якого було встановлено до
17.11.2012.

Статтею 141 Земельного кодексу України
(в редакції, що діяла на момент
прийняття радою спірного рішення)
визначено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є:

а) добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного
податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у
спосіб, що суперечить вимогам охорони
культурної спадщини.

Здійснюючи апеляційний перегляд
рішення місцевого господарського суду,
судом апеляційної інстанції
встановлено, що оспорюваним рішенням
міської ради право позивача на
користування земельною ділянкою
достроково припинено з мотивів
суспільної потреби без згоди
землекористувача.

Нормою ст. 143 Земельного кодексу
України встановлено, що примусове
припинення прав на земельну ділянку
здійснюється у судовому порядку у разі,
зокрема, відчуження земельної ділянки
з мотивів суспільної необхідності.

При цьому, порядок вилучення земельних
ділянок з підстав, визначених
зазначеною вище нормою, встановлений
ст. 149 Земельного кодексу України, за
приписами якої у разі незгоди
землекористувача з вилученням
земельної ділянки питання вирішується
в судовому порядку.

Отже, орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування має право
прийняти рішення про припинення права
власності на земельну ділянку чи права
користування нею лише в порядку, з
підстав і за умов, передбачених
статтями 140 - 149 Земельного кодексу
України. У випадках, визначених цими
нормами, припинення права власності на
землю чи права землекористування
провадиться за позовом відповідного
органу виконавчої влади чи органу
місцевого самоврядування в судовому
порядку, недодержання якого є
підставою для визнання рішення цього
органу недійсними.

Відтак, враховуючи встановлення судом
апеляційної інстанції порушення
відповідачем вищевказаних приписів
законодавства під час прийняття
спірного рішення, внаслідок
відсутності згоди землекористувача на
відчуження ділянки та/або його
добровільної відмови від
землекористування, а також відсутності
судового рішення з цього приводу,
колегія суддів вважає законним та
обґрунтованим висновок апеляційного
господарського суду про наявність
підстав для визнання недійсним п. 4
рішення Володимир-Волинської міської
ради №8/13 від 31.05.2011 в частині
припинення права користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1, площею
1177м2, наданій ОСОБА_4 для обслуговування
автостоянки.

Посилання скаржника на
безпідставність заявленого позову та
його безперспективність для позивача в
контексті можливості подальшого
використання ним земельної ділянки у
зв'язку з тим, що орендні
правовідносини сторін були припинені
внаслідок закінчення строку дії
договору та відсутності у орендодавця
наміру їх продовжувати, не
спростовують встановленого
апеляційним господарським судом факту
порушення міською радою приписів
земельного законодавства при
прийнятті оспорюваного рішення, адже,
стаття 19 Основного Закону України
зобов'язує органи місцевого
самоврядування діяти лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України, а нормою ч. 1 ст. 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування"
встановлено, що акти органів місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законом України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного
кодексу України у разі видання
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування акта, яким
порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним. Відтак, прийняття радою
незаконного рішення порушувало право
позивача як орендаря щодо
користування орендованою земельною
ділянкою, що має наслідком визнання
такого рішення недійсним, в
протилежному випадку існування
незаконного рішення в просторі і часі
суперечитиме всім вищезазначеним
законодавчим нормам.

Наведене свідчить, що під час прийняття
постанови у справі суд апеляційної
інстанції не припустився порушень або
неправильного застосування норм
чинного матеріального та
процесуального законодавства, а, отже,
підстави для її скасування або зміни та
задоволення вимог касаційної скарги
відсутні.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Володимир-Волинської
міської ради залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного
господарського суду від 13.10.2014 у справі
Господарського суду Волинської
області № 903/145/14 залишити без змін.

Головуючий суддя
К.В. Грейц

Судді
С.В. Бакуліна

О.І. Глос