ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
справа №
911/3619/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Яреми В.А., розглянувши
матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного
товариства «ВГП», Волинська обл., м.
Луцьк

до Дочірнього підприємства «Фуршет
центр», Київська обл., м. Ірпінь

про стягнення 1 188,13 гривень

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: Графський Д.І.
(довіреність б/н від 24.07.2013)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.08.2014 Публічне акціонерне товариство
«ВГП» (далі-ПАТ «ВГП»/позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Дочірнього підприємства «Фуршет
центр» (далі-ДП «Фуршет
центр»/відповідач) про стягнення 40 280,49
грн. заборгованості за договором
№ФЦ018003 від 08.07.2013.

Відповідач позов не визнав з підстав,
викладених у відзиві на позовну заяву,
та просив суд у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 26.08.2014 порушено провадження
у справі №911/3619/14 та призначено справу
до розгляду на 09.09.2014.

08.09.2014, 23.09.2014, 14.10.2014 через канцелярію
господарського суду Київської області
від сторін надходили клопотання про
відкладення розгляду даної справи.
Зазначені клопотання судом задоволено.

Ухвалами господарського суду
Київської області від 09.09.2014 та 28.10.2014
розгляд даної справи відкладався на
23.09.2014 та 11.11.2014 відповідно.

21.10.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області від відповідача
надійшло клопотання про продовження
строку вирішення спору у даній справі в
порядку ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України, яке
було задоволено ухвалою
господарського суду Київської області
від 21.10.2014.

В судових засіданнях 23.09.2014, 14.10.2014 та
21.10.2014 оголошувалась перерва до 14.10.2014,
21.10.2014 та 28.10.2014 відповідно.

В процесі розгляду даної справи,
позивачем неодноразово подавались
заяви про зменшення позовних вимог. У
відповідності до останньої заяви про
зменшення позовних вимог, поданої
11.11.2014 через канцелярію господарського
суду Київської області, у зв'язку з
проведенням відповідачем часткових
грошових розрахунків, позивач зменшив
розмір заявленої до стягнення
заборгованості до 1 188,13 грн. Зазначена
заява судом прийнята.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

08.07.2013 між ПАТ «ВГП» (далі-постачальник)
та ДП «Фуршет центр» (далі-покупець)
було укладено договір №ФЦ018003
(далі-договір), відповідно до якого
постачальник зобов'язався в порядку та
на умовах, визначених цим договором, та
у відповідності з замовленням покупця,
поставити товар, а покупець
зобов'язався прийняти товар і оплатити
його вартість за цінами, зазначеними в
накладній, та які не можуть
перевищувати цін, узгоджених в
специфікації.

Договір набирає силу з моменту
підписання його сторонами і діє до
31.12.2015 (п. 10.1 договору).

Судом встановлено, що позивач свої
обов'язки за договором виконав
належним чином, здійснивши 02.03.2014
поставку товару загальною вартістю 134
047,92 грн., що підтверджується підписами
та відбитками печаток сторін на
видатковій накладній №В-Рас-02241.

Товар за вказаними накладним від імені
покупця був отриманий представником
останнього - Пивовар М.С., який діяв на
підставі генеральної довіреності №27
від 02.01.2014, виданої відповідачем. Копії
зазначених документів містяться в
матеріалах справи.

Про належне виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором свідчить
також відсутність з боку відповідача
претензій та повідомлень про порушення
першим умов договору.

Втім, відповідач свої обов'язки за
договором в частині оплати вартості
поставленого товару належним чином не
виконав, внаслідок чого за ним
утворилось 1 188,13 грн. заборгованості.

В обґрунтування розміру наявної
заборгованості позивач посилається на
сплату відповідачем за договором 45 322,62
грн., що підтверджується банківськими
виписками з поточного рахунку
позивача, а також проведення між
сторонами зарахування зустрічних
однорідних вимог на суму 78 537,17 грн.
згідно договору про зарахування
зустрічних однорідних вимог від 14.04.2014
та актів прийому-передачі виконаних
робіт (надання послуг) №541607 від 14.04.2014,
№ від 31.03.2014, № від 30.06.2013,
№ від 31.07.2014, №3,900018779 від 31.08.2014,
№ віл 23.10.2014, які є підставами про
проведення заліку однорідних
зустрічних вимог без укладання
додаткових протоколів. Копії
зазначених документів містяться в
матеріалах справи.

Посилаючись на те, що відповідач
остаточні розрахунки за договором не
провів, позивач просить суд стягнути з
відповідача 1 188,13 грн. заборгованості
по оплаті вартості товару,
поставленого за накладною №В-Рас-02241
від 02.03.2014 згідно договору.

Дослідивши матеріали справи та подані
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив, що
заявлена позовна вимога підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 1 ст. 265, ч. 2 п. 1
ст. 193 Господарського кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Приписами ч. 1 ст. 712 та ч. 1 ст. 692
Цивільного кодексу України
встановлено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Пунктом 7.9 договору передбачено, що
оплата за товар здійснюється в
українській національній валюті в
безготівковому порядку шляхом
перерахування коштів на банківський
рахунок постачальника через 65 днів з
моменту приймання-передачі товару та
підписання накладної про прийняття
товару.

З огляду наведеного, підписання
відповідачем накладної №В-Рас-02241 від
02.03.2014 без будь-яких заперечень щодо
кількості та/або якості поставленого
товару свідчить про прийняття
відповідачем цього товару та,
відповідно, породжує в останнього
обов'язок по його оплаті у повному
обсязі до 07.05.2014.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином. Дана
норма кореспондує з приписами статей
525, 526 ЦК України.

За таких обставин, беручи до уваги
наведені нормативні приписи, а також
враховуючи те, що станом на день
прийняття рішення відповідач
поставлений позивачем товар оплатив
частково, суд дійшов висновку, що
вимога позивача про стягнення з
відповідача 1 188,13 грн. заборгованості
по оплаті вартості товару за накладною
№В-Рас-02241 від 02.03.2014 згідно договору
підлягає задоволенню як така, що
доведена позивачем належними та
допустимими доказами та не спростована
у встановленому порядку відповідачем.

Витрати по сплаті судового збору, у
відповідності до ч. 5 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
відповідача пропорційно розміру
заборгованості за договором, яка
існувала на момент порушення
провадження у даній справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124
Конституції України, ст. ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ст. ст. 525, 526, 655, 692, 712 Цивільного
кодексу України, ст. ст. 173, 193, 265
Господарського кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства
«Фуршет центр» (08205, Київська обл., м.
Ірпінь, вул. Ленінградська, 6А,
ідентифікаційний код 37910513) на користь
Публічного акціонерного товариства
«ВГП» (43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул.
Г.Гонгадзе, 25, ідентифікаційний код
01880724) 1 188 (одну тисячу сто вісімдесят
вісім) грн. 13 коп. заборгованості та 1 730
(одну тисячу сімсот тридцять) грн. 00 коп.
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання, і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Повне рішення складено 14.11.2014

Суддя

В.А. Ярема