ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2014 р.
Справа № 923/1411/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Чернявського В.В. при
секретарі Борхаленко О.А., за участю
представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, м.Каховка

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валінор-менеджмент",
м.Новорайськ Бериславського району

про стягнення 9546,74грн.

Описова частина рішення.

Про обставини справи зазначено в
ухвалах суду від 14.10.2014р., 04.11.2014р., якими
розгляд справи відкладався.

Провадження у справі порушено за
позовом про стягнення в якості боргу у
розмірі вартості товару (8241грн.) за
продані позивачем відповідачу шини,
домкрат, трос буксирний, суміш
ремонтну, вентилятор кондиціонера за
накладними № 293 від 16.04.2013р. та № 314 від
14.06.2013р. Також до ціни позову позивачем
віднесено 1045,99грн. на відшкодування
втрат від інфляції та 259,75грн. в якості 3%
річних.

Вимоги обґрунтовано твердженням про
невиконання відповідачем - покупцем
зобов'язань з оплати товару.

Листом № 48 від 25.11.2014р., який отримано
судом факсом, відповідач визнав позов
щодо вимог про стягнення боргу в
розмірі 8241грн., зазначив, що заперечує
проти вимог про стягнення штрафних
санкцій. Обґрунтувань заперечень проти
частини вимог, що не визнана,
відповідач не навів.

В тому ж листі відповідач виклав
клопотання про розгляд справи без
участі його представника.

С у д в с т а н о в и в:

Визнання позову є правом відповідача, з
яким кореспондується повноваження
суду задовольнити визнаний позов за
певних умов: відповідно до ч.5 ст.78 ГПК
України у разі визнання відповідачем
позову господарський суд приймає
рішення про задоволення позову за
умови, що дії відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

У пункті 24 Пленуму Верховного Суду
України № 2 від 12.06.2009р. "Про
застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої інстанції"
зазначено, що в разі визнання
відповідачем позову, яке має бути
безумовним, і якщо таке визнання не
суперечить закону й не порушує права,
свободи чи інтереси інших осіб (не
відповідача), суд ухвалює рішення про
задоволення позову, обмежившись у
мотивувальній частині рішення
посиланням на визнання позову без
з'ясування і дослідження інших
обставин справи.

Суд не встановив у справі № 923/1411/14, щоб
визнання позову про стягнення 8241грн.
відповідачем суперечило законодавству
або порушувало права, охоронювані
законом інтереси інших осіб, відтак
задовольняє визнаний позов про
стягнення 8241грн. боргу на підставі
названої ч.5 ст.78 ГПК України.

Відповідач дійсно має борг перед
позивачем у сумі 8241грн., не оплативши
вартість купленого у позивача товару
на цю суму (шини, домкрат, трос
буксирний, суміш ремонтну, вентилятор
кондиціонера) за накладними № 293 від
16.04.2013р. та № 314 від 14.06.2013р.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст.11 ЦК України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. До підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
віднесено договори та інші правочини.

Вказані накладні (копії на а.с.11,12)
містять істотні умови купівлі-продажу.

Згідно зі ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

У ст.692 ЦК України зазначено, що
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття, або прийняття
товаророзпорядних документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару.

Судом не встановлено, щоб правочином
або законодавством було встановлено
іншу норму про час оплати товару. Тому,
з огляду на наведений зміст ст.692 ЦК
України покупець (відповідач) мав
оплатити набутий товар після його
прийняття, а саме, 16.04.2013р. на суму 7640грн.
та 14.06.2013р. на суму 601грн., не зробивши
чого вважається таким, що прострочив з
17.04.2013р. виконання грошового
зобов'язання на суму 7640грн. та з 15.06.2013р.
- на суму 601грн.

Позовну заяву подано до суду 25.09.2014р.
(вх. № 1446).

До ціни позову позивач окрім власне
боргу включив 1045,99грн. на відшкодування
втрат від інфляції та 259,75грн. в якості 3%
річних. За наведеними розрахунками
позивач зазначив, що вчинив
нарахування:

а) втрат від інфляції за накладною № 293
з 16.04.2013р. по 01.08.2014р., а за накладною № 314
- з 14.06.2013р. по 01.08.2014р.;

б) 3% річних за накладною № 293 з 16.04.2013р.
по 02.09.2014р. та за накладною № 314 - з
14.06.2013р. по 02.09.2014р.

Відлік прострочки за розрахунками
позивач міг вчиняти з 17.04.2013р. щодо суми
за накладною № 293 та з 15.06.2013р. щодо суми
за накладною № 314, оскільки станом на
дати накладних, відповідач ще не був
таким, що прострочив грошових
зобов'язань, вказаних у накладних.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, має на вимогу кредитора
сплатити борг разом з втратами у
зв'язку з інфляцією та трьома
відсотками річних від суми боргу за
весь період прострочки платежу, якщо
інший розмір відсотків не встановлено
законом або договором.

Суд не встановив, щоб стосовно спірних
відносин було визначено інший розмір
відсотків, ніж названі 3% річних.

Суд перевірив розрахунки позивача,
вчинив нормативно обґрунтовані
розрахунки за допомогою комп'ютерної
програми "Ліга. Закон" (їх додано до
справи).

За цими розрахунками:

- втрати від інфляції у зв'язку з
прострочкою оплати з травня 2013р. по
липень 2014р. суми 7640грн. (за накладною №
293) складають 951,70грн. (позивач врахував
970,28грн.);

- 3% річних у зв'язку з прострочкою з
17.04.2013р. по 02.09.2014р. оплати 7640грн.
складають 316,48грн. (позивач врахував
242,73грн.);

- втрати від інфляції у зв'язку з
прострочкою оплати з 15.06.2013р. по липень
2014р. суми 601грн. (за накладною № 314)
складають 74,19грн. (позивач врахував
75,71грн.);

- 3% річних у зв'язку з прострочкою з
15.06.2013р. по 02.09.2014р. оплати суми 601грн.
складають 21,98грн. (позивач врахував
17,02грн.).

Таким чином, із заявлених сум втрат від
інфляції в межах позовних вимог
підлягають стягненню 951,70грн. та 74,19грн.
(951,70 + 74,19 = 1025,89грн.), а відсотки річних
підлягають стягненню в заявлених
сумах.

Згідно зі ст.49 ГПК України судові
витрати у справі розподіляються
пропорційно задоволеним вимогам.

До судових витрат у справі відноситься
судовий збір. Його сплачено до бюджету
позивачем при заявленні позову в
мінімальному розмірі щодо позову
майнового характеру до господарського
суду у 2014р.

Позовні вимоги задоволено на 99,79%
((8241грн. + 1025,89грн. + 259,75грн) : 9546,74 х 100% =
99,79%), відповідно 99,79% судових витрат у
справі відноситься на відповідача,
решта - на позивача.

Відповідач має відшкодувати
позивачеві 99,79% витрат останнього зі
сплати судового збору.

Керуючись ст.82-85 ГПК України,
господарський суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Валінор-менеджмент"
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 8241грн. боргу, 259грн. 75коп. в
якості 3% річних, 1025грн. 89коп. на
відшкодування втрат у зв'язку з
інфляцією та 1823грн. 16коп. на
відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

Відмовити в задоволенні решти вимог.

Повне рішення складено

26.11.2014р.

Суддя
В.В. Чернявський