ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2014 р.
Справа № 911/4126/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА»

до першого відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Велдан»

та другого відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ»

про стягнення 609 711,45грн.

Суддя Горбасенко
П.В.

За участю представників:

від позивача Гороховська А.О. (дов. б/н
від 01.01.2013р.);

від першого відповідача не з'явилися;

від другого відповідача Кобцева М.О.
(дов. б/н від 04.11.2014р.).

Обставини справи:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА»
(далі - позивач) звернулося з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Велдан»
(далі - відповідач) про стягнення 1
000грн. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань за договором на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 26-ЗТЕ від 13.01.2013р.
та договором поруки № 01-07 від 01.02.2013р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.09.2014р. порушено
провадження у справі № 911/4126/14, розгляд
справи призначено на 10.10.2014р.

25.09.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника позивача надійшла заява
про уточнення позовних вимог (вх. №
20390/14 від 25.09.2014р.), згідно якої останній
просив стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ» 608 711,45грн.
заборгованості, з яких: 600 103,80грн. боргу
за надані згідно договору на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 26-ЗТЕ від 13.01.2013р.
послуги, 8 113,40грн. пені та 494,25грн. 3 %
річних, а також просив солідарно
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Велдан» 1
000грн. 3 % річних. Вказана заява прийнята
судом.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 10.10.2014р. залучено
Товариство з обмеженою
відповідальністю «УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ»
до участі у справі в якості іншого
відповідача, розгляд справи відкладено
на 27.10.2014р.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 27.10.2014р. розгляд справи
відкладено на 07.11.2014р.

07.11.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника другого відповідача
надійшло клопотання про залишення
позову без розгляду (вх. № 24768/14 від
07.11.2014р.), згідно якого останній просив
суд залишити без розгляду позов на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 81 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки у провадженні господарського
суду Донецької області знаходиться
справа за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП
УКРАЇНА» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ»
про стягнення 610 959,66грн.
заборгованості, яке прийнято судом.

07.11.2014р. до канцелярії
господарського суду Київської області
від представника позивача разом з
супровідним листом (вх. № 24776/14 від
07.11.2014р.) надійшли письмові пояснення по
суті справи (а.с. 82), згідно яких
останній просив суд вважати правильним
зазначення в позовній заяві договору
на транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від
13.02.2013р., як підставу позовних вимог, а
не договір на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 26-ЗТЕ від 13.01.2013р.
Крім того, позивач повідомив суд про те,
що позивач та перший відповідач
домовилися про відстрочення платежу за
договором поруки № 01-07 від 01.02.2013р., у
зв'язку з чим уклали додаткову угоду
про зміну строку виконання
зобов'язання першим відповідачем.

Вказане пояснення по суті справи
оцінюється судом як заява про зміну
підстави позову, подана в порядку ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, до початку розгляду спору по
суті, у зв'язку з чим підлягає прийняттю
до розгляду судом.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 07.11.2014р. розгляд справи
відкладено на 21.11.2014р.

21.11.2014р. до канцелярії господарського
суду Київської області від
представника другого відповідача
надійшло заперечення на позовну заяву
(вх. № 26108/14 від 21.11.2014р.), згідно якого
останній визнав позовні вимоги
безпідставними, необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню,
яке прийнято судом.

У судовому засіданні 21.11.2014р., суд,
розглянувши клопотання другого
відповідача про залишення позову без
розгляду, вирішив відмовити у його
задоволенні з огляду на те, що другим
відповідачем належними та допустимими
доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК
України не доведено суду того, що у
провадженні господарського суду
Донецької області знаходиться справа
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА» до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ»
про стягнення 610 959,66грн.
заборгованості, зокрема не надано суду
ухвалу господарського суду Донецької
області про порушення провадження у
справі.

У судовому засіданні 21.11.2014р.
представник позивача підтримав позов
повністю з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог та пояснень
по суті справи, представник другого
відповідача заперечив проти
задоволення позову повністю.

Перший відповідач в судове засідання
21.11.2014р. не з'явився, про причини неявки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України „Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.
передбачено, що у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка першого
відповідача в судове засідання не
перешкоджає розгляду спору по суті, суд
вважає за можливе здійснити розгляд
справи за наявними в ній матеріалами
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України за
відсутності представника першого
відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні в ній докази,
оцінивши їх в сукупності та заслухавши
пояснення представника позивача та
другого відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

13.02.2013р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА»
(Експедитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ»
(Замовник) укладено договір на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ, згідно
якого експедитор зобов'язався від
свого імені і за рахунок замовника
здійснити транспортно-експедиційне
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів залізничним
транспортом по території України,
країн СНД та інших держав, а замовник -
оплатити надані послуги.

Згідно п.п. 2.2., 2.2.2. замовник
зобов'язався здійснювати своєчасно
оплату згідно з умовами договору, а
також відшкодовувати витрати, яких
зазнав експедитор, виконуючи надане
йому замовником доручення.

Відповідно до п. 3.1. договору замовник
здійснює 100 % попередню оплату у розмірі
заявленого об'єму перевезення вантажів
шляхом перерахування коштів на
розрахунковий рахунок експедитора на
підставі виставлених рахунків
упродовж 5-ти банківських днів з дня
виставлення рахунку. Банківські
витрати несе замовник.

Договір підписаний в двох примірниках
українською мовою. Договір набирає
чинності з дати його підписання обома
сторонами і діє до 31 грудня 2013р. і, якщо
жодна зі сторін за 30 днів до закінчення
терміну дії договору не повідомить
іншій стороні письмово про розірвання
договору, термін його дії автоматично
подовжуватиметься на кожен наступний
календарний рік (п. 7.1. договору).

Суд встановив, що договір на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-3ТЕ від 13.02.2013р.
є продовженим на 2014 рік.

На виконання п. 1.1. договору на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.
позивач надав відповідачу
транспортно-експедиторські послуги на
загальну суму 611 912грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи актами виконаних робіт (надання
послуг) (а.с. 20-26), підписаними позивачем
та скріпленими печатками позивача, а
також експортними транспортними
накладними (а.с. 24-32), підписаними та
скріпленими печаткою другого
відповідача.

Крім того, позивач виставив для оплати
другим відповідачем рахунок № 00004915 від
28.03.2014р. на суму 132 344грн., рахунок № 00004814
від 18.03.2014р. на суму 59 072грн., рахунок №
00004813 від 18.03.2014р. на суму 74 152грн.,
рахунок № 00004792 від 17.03.2014р. на суму 73
439грн., № 00004754 від 12.03.2014р. на суму 133
663грн., № 00004740 від 11.03.2014р. на суму 68
655грн., № 00004763 від 13.03.2014р. на суму 70
557грн., всього на загальну суму 611 912грн.,
які залишилися частково оплаченими
другим відповідачем.

Другий Відповідач свій обов'язок,
передбачений п. 3.1. договору на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від
13.02.2013р., з оплати отриманих згідно
договору транспортно-експедиторських
послуг виконав частково, сплативши
позивачу 11 808,20грн., внаслідок чого борг
другого відповідача перед позивачем за
договором на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.
склав 600 103,80грн. (611 912грн. - 11 808,20грн.),
що підтверджується довідкою позивача
(а.с. 78-80) та наявними матеріалами
справи.

01.02.2013р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП
УКРАЇНА» (Кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Велдан» (Поручитель) укладено договір
поруки № 01-07, згідно якого поручитель
поручається перед кредитором за
виконання обов'язку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ» щодо виконання
грошового зобов'язання щодо сплати
розміру пені, річних, інфляційних
витрат у зв'язку з неналежним,
несвоєчасним та неповним виконанням
боржником грошового зобов'язання
згідно договору № 26-ЗТЕ на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів від 13.01.2013р.,
укладеного між кредитором і боржником.

Згідно п.п. 2.1., 3.1., 3.2. договору поруки №
01-07 від 01.02.2013р. відповідальність
поручителя перед кредитором
обмежується оплатою суми пені, 3 %
річних, інфляційних витрат, яка може
виникнути при виконанні основного
договору у розмірі 1 000грн. У разі
порушення (невиконання чи неналежного
виконання) боржником обов'язку за
основним договором, кредитор вправі
звернутися із вимогою про виконання як
до боржника, так і до поручителя, які
несуть солідарну відповідальність
перед кредитором. Поручитель
зобов'язаний протягом одного місяця з
дати отримання ним вимоги від
кредитора виконати відповідне
зобов'язання шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок кредитора.

08.07.2014р. позивач звернувся до першого
відповідача з вимогою від 08.07.2014р. (а.с.
47), згідно якої позивач просив першого
відповідача виконати зобов'язання
відповідно до договору поруки № 01-07 від
01.02.2013р., яка залишена першим
відповідачем без відповіді та
задоволення.

24.10.2014р. між Товариством з
обмеженою відповідальністю «КСТ ГРУП
УКРАЇНА» (Кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Велдан» (Поручитель) укладено
додаткову угоду до договору поруки №
01-07 від 01.02.2013р., згідно якої сторони
погодились викласти п. 3.2. договору
поруки № 01-07 від 01.02.2013р. в наступній
редакції: « 3.2. Поручитель зобов'язаний
протягом трьох років з дати отримання
ним вимоги від кредитора виконати
відповідне зобов'язання шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок кредитора.».

Предметом позову, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог (а.с. 49-51)
та письмових пояснень по суті справи
(а.с. 82), є вимоги про стягнення 600
103,80грн. боргу за надані згідно договору
на транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.
послуги, 8 113,40грн. пені та 494,25грн. 3 %
річних, солідарне стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ»
та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агрофірма «Велдан» 1
000грн. 3 % річних. Вказані вимоги
обґрунтовані неналежним виконанням
першим відповідачем зобов'язань за
договором поруки № 01-07 від 01.02.2013р. та
неналежним виконанням другим
відповідачем зобов'язань за договором
на транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.

Суд встановив, що між сторонами виникли
правовідносини транспортного
експедирування та поруки.

Частиною першою ст. 173 Господарського
кодексу України визначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст.
175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України за
договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного
експедирування може бути встановлено
обов'язок експедитора організувати
перевезення вантажу транспортом і за
маршрутом, вибраним експедитором або
клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені
клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання
вантажу, а також інші зобов'язання,
пов'язані з перевезенням.

Договором транспортного
експедирування може бути передбачено
надання додаткових послуг, необхідних
для доставки вантажу (перевірка
кількості та стану вантажу, його
завантаження та вивантаження, сплата
мита, зборів і витрат, покладених на
клієнта, зберігання вантажу до його
одержання у пункті призначення,
одержання необхідних для експорту та
імпорту документів, виконання митних
формальностей тощо).

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком.

За договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ст. 553 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1.
договору на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.
позивач надав відповідачу
транспортно-експедиторські послуги на
загальну суму 611 912грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи актами виконаних робіт (надання
послуг) (а.с. 20-26), підписаними позивачем
та скріпленими печатками позивача, а
також експортними транспортними
накладними (а.с. 24-32), підписаними та
скріпленими печаткою другого
відповідача; позивач виставив для
оплати другим відповідачем рахунок №
00004915 від 28.03.2014р. на суму 132 344грн.,
рахунок № 00004814 від 18.03.2014р. на суму 59
072грн., рахунок № 00004813 від 18.03.2014р. на
суму 74 152грн., рахунок № 00004792 від
17.03.2014р. на суму 73 439грн., № 00004754 від
12.03.2014р. на суму 133 663грн., № 00004740 від
11.03.2014р. на суму 68 655грн., № 00004763 від
13.03.2014р. на суму 70 557грн., всього на
загальну суму 611 912грн., які залишилися
частково оплаченими другим
відповідачем; другий відповідач свій
обов'язок, передбачений п. 3.1. договору
на транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від
13.02.2013р., з оплати отриманих згідно
договору транспортно-експедиторських
послуг виконав частково, сплативши
позивачу 11 808,20грн., внаслідок чого борг
другого відповідача перед позивачем за
договором на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.
склав 600 103,80грн. (611 912грн. - 11 808,20грн.),
що підтверджується довідкою позивача
(а.с. 78-80) та наявними матеріалами
справи.

Твердження представника другого
відповідача на те, що позивачем не
надано суду доказів надання позивачем
транспортно-експедиторських послуг,
оскільки наявні в матеріалах справи
докази часткової оплати виставлених
позивачем рахунків та акти виконаних
робіт (надання послуг) (а.с. 20-26) не
містять підпису посадової особи та
печатки другого відповідача
оцінюються судом критично, оскільки в
матеріалах справи наявні експортні
транспортні накладні (а.с. 24-32),
підписані та скріплені печаткою
другого відповідача, де в графі 4
«Особливі заяви відправника»
міститься інформація про експедитора
вантажу - ТОВ «КСТ ГРУП УКРАЇНА».

Крім того, судом критично оцінюються
доводи представника другого
відповідача на те, що у рахунках № 00004915
від 28.03.2014р., № 00004814 від 18.03.2014р., № 00004813
від 18.03.2014р., № 00004792 від 17.03.2014р., № 00004754
від 12.03.2014р., № 00004740 від 11.03.2014р. та №
00004763 від 13.03.2014р. міститься посилання на
договір № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р., неналежне
виконання якого не було підставою
позовних вимог у даній справі, тому що
позивачем в порядку ст. 22 ГПК України,
до початку розгляду справи по суті,
змінено підставу позову, а саме
зазначено договір на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від
13.02.2013р., як підставу позовних вимог.

Враховуючи те, що борг відповідача
перед позивачем на час прийняття
судового рішення не погашено, розмір
вказаного боргу відповідає фактичним
обставинам справи, вимога позивача про
стягнення з другого відповідача 600
103,80грн. боргу за надані згідно договору
на транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.
послуги є обґрунтованою,
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами і відповідно підлягає
задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням
другим відповідачем грошового
зобов'язання за договором на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від
13.02.2013р., позивачем за період з 20.05.2014р.
по 15.06.2014р. нарахована пеня в сумі 8
113,40грн. на суму боргу 600 103,80грн.

Частинами першою і третьою ст. 549
Цивільного кодексу України визначено,
що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові в разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217
та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються
господарські санкції, зокрема, штрафні
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Згідно п. 2.9. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» № 14
від 17.12.2013 року за приписом статті 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та частини другої статті 343
ГК України розмір пені за прострочку
платежу не може перевищувати подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Якщо в укладеному
сторонами договорі зазначено вищий
розмір пені, ніж передбачений у цій
нормі, застосуванню підлягає пеня в
розмірі згаданої подвійної облікової
ставки.

Згідно п. 3.4. договору за прострочення
платежу замовник сплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діє в період, за який
сплачується пеня, від неоплаченої суми
за кожен день прострочення.

Враховуючи положення вищезазначених
норм, а також періоди нарахування пені,
що зазначені позивачем в розрахунку
(а.с. 51), арифметично вірний розмір пені,
нарахованої за період з 01.07.2014р. по
18.09.2014р. становить загалом 8 746,72грн.
Отже, вимога про стягнення 8 113,40грн.
пені підлягає задоволенню повністю,
оскільки суд, при прийнятті рішення, не
може вийти за межі позовних вимог.

У зв'язку з неналежним виконанням
першим відповідачем грошового
зобов'язання за договором поруки № 01-07
від 01.02.2013р. та неналежним виконанням
другим відповідачем зобов'язання за
договором на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від
13.02.2013р., позивачем за період з 20.05.2014р.
по 15.06.2014р. нараховано 1 494,25грн. 3 %
річних на суму боргу 600 103,80грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також
період нарахування 3 % річних, що
вказаний позивачем в поданому
розрахунку 3 % річних (а.с. 51),
арифметично вірний розрахунок 3 %
річних, нарахованих за період з 20.05.2014р.
по 19.06.2014р. на суму боргу 600 103,80грн.
складає 1 529,03грн. 3 % річних. Відтак,
вимога про стягнення з другого
відповідача 494,25грн. 3 % річних підлягає
задоволенню повністю, оскільки суд, при
прийнятті рішення, не може вийти за
межі позовних вимог.

Також позивач просить солідарно
стягнути з відповідачів 1 000грн. 3 %
річних.

Суд встановив, що відповідно до
договору поруки № 01-07 від 01.02.2013р.
перший відповідач поручився перед
позивачем за виконання другим
відповідачем зобов'язань за договором
на транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 26-3ТЕ від 13.01.2013р.,
в той час як підставою вимог про
солідарне стягнення з відповідачів 1
000грн. 3 % річних є неналежне виконання
другим відповідачем зобов'язань за
договором на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.

Враховуючи те, що перший відповідач не
поручався перед позивачем за виконання
другим відповідачем зобов'язань за
договором на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від
13.02.2013р., у зв'язку з чим у першого
відповідача не виник солідарний
обов'язок зі сплати 1 000грн. 3 % річних,
суд дійшов висновку про те, що вимоги
про солідарне стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ» та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агрофірма
«Велдан» 1 000грн. 3 % річних підлягають
задоволенню в частині стягнення з
другого відповідача 1 000грн. 3 % річних.

Крім того, суд звертає увагу сторін, що
солідарний обов'язок першого
відповідача перед позивачем зі сплати 1
000грн. 3 % річних, нарахованих у зв'язку
з неналежним виконанням другим
відповідачем зобов'язань за договором
на транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 26-3ТЕ від 13.01.2013р.
у відповідності до п. 3.2. договору
поруки № 01-07 від 01.02.2013р. (в редакції
додаткової угоди від 24.10.2014р.) виникає
після спливу трьох років з дати
отримання ним вимоги від кредитора
виконати відповідне зобов'язання
шляхом перерахування грошових коштів
на розрахунковий рахунок кредитора.

За таких обставин суд вважає, що
позовні вимоги про стягнення 600 103,80грн.
боргу за надані згідно договору на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.
послуги, 8 113,40грн. пені та 1 494,25грн. 3 %
річних є обґрунтованими,
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами і відповідно
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статей 44, 49 ГПК України,
покладаються судом на другого
відповідача.

Позивачем за заявлену майнову позовну
вимогу про стягнення 609 711,45грн.
сплачено 12 300грн. судового збору, хоча
останній повинен був сплатити 12
194,23грн. (2 % від суми позову 609 711,45грн.),
переплативши до Державного бюджету
України 105,77грн. (12 300грн. - 12 194,23грн.).
Враховуючи те, що позивач безпідставно
сплатив до Державного бюджету України
105,77грн. судового збору (які він не
повинен був сплачувати), а у суду
відсутні підстави для їх стягнення з
другого відповідача, суд дійшов
висновку про стягнення з другого
відповідача на користь позивача 12
194,23грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «УКРАГРОЗАКУПІВЛЯ»
(83086, Донецька обл., м. Донецьк, вул.
Кобозева, буд. 12; ідентифікаційний код
33110033) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «КСТ ГРУП УКРАЇНА»
(03062, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 67;
ідентифікаційний код 35122124) 600 103
(шістсот тисяч сто три гривні) 80 коп.
боргу за надані згідно договору на
транспортно-експедиторське
обслуговування експортно-імпортних і
транзитних вантажів № 23-ЗТЕ від 13.02.2013р.
послуги, 8 113 (вісім тисяч сто тринадцять
гривень) 40 коп. пені, 1 494 (одну тисячу
чотириста дев'яносто чотири гривні) 25
коп. 3 % річних та 12 194 (дванадцять тисяч
сто дев'яносто чотири гривні) 23 коп.
судового збору.

3. У задоволенні решти позову -
відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено: 25.11.2014р.

Суддя
П.В.Горбасенко