ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" листопада 2014 р.Справа № 916/4289/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання: Галюк
Т.В.

за участю представників:

від позивача: Зуб О.Ю. згідно
довіреності від 18.12.2013р. за №01/11-726;

від відповідача: Пономаренко О.Д. за
довіреністю від 17.11.2014.

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" (м. Одеса);

до відповідача: Житлово-будівельного
кооперативу "ПРИМОРСЬКИЙ-15" (м. Одеса);

про стягнення 91827,66 грн.;

У засіданні суду оголошувалась перерва
з 17.11.14. до 21.11.14. на підставі ст.77 ГПК
України.

23.10.14. Комунальне підприємство
„Теплопостачання міста Одеси"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
відповідача Житлово-будівельного
кооперативу "ПРИМОРСЬКИЙ-15", в якій
просить суд стягнути з відповідача
91827,66 грн. та покласти на відповідача
судові витрати.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 23.10.2014р. порушено
провадження у справі №916/4289/14 та
призначено розгляд справи в засіданні
суду.

Представник позивача у судовому
засіданні надав заяву про зменшення
позовних вимог, у зв'язку з частковою
сплатою заборгованості та просив
стягнути з відповідача 79527,66грн. боргу
та судові витрати.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав відзив, згідно якого
суму заборгованості в сумі 79527,66грн.
визнає в повному обсязі.

З врахуванням ст.22 ГПК України суд
приймає до розгляду заяву про
зменшення позовних вимог і розглядає
справу в межах предмету заявленого в
заяві.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2008 року між КП
"Теплопостачання міста Одеси" (надалі -
теплопостачальна організація, позивач)
та Житлово-будівельного кооперативу
"ПРИМОРСЬКИЙ-15" (надалі - споживач,
відповідач) укладено договір на
постачання теплової енергії №4373,
згідно умов якого теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
постачати споживачу теплову енергію, а
споживач зобов'язується оплачувати
фактично одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбаченими цим договором.

Відповідно до п. 2.1 договору визначено,
що теплова енергія постачається
споживачу на опалювання та гаряче
водопостачання об'єкта за адресою:
проспект Маршала Жукова, 41, в м.Одесі,
згідно додатку 1 до зазначеного
договору.

Пунктом 3.2 договору встановлено
обов'язок споживача: додержуватись
кількості споживання теплової енергії
за кожним параметром в обсягах, що
визначені в додатку 1, не допускаючи їх
перевищення (п.п. 3.2.1); виконувати умови
та порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і в терміни, що
передбачені цим договором (п.п. 3.2.2
договору).

У відповідності до п. 5.1 договору, облік
споживання теплової енергії на
опалення визначається розрахунковим
способом.

Згідно п. 5.6 договору, кількість
спожитої теплової енергії
визначається розрахунковим способом:

- на опалення - згідно теплового
навантаження будівлі з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія від теплових
джерел теплопостачальної організації
та кількості діб роботи
теплоспоживального обладнання
споживача в розрахунковий період;

- на гаряче водопостачання кількість
теплової енергії визначається як
добуток добового споживання,
зазначеного в договорі, на кількість
діб у звітному періоді.

Положеннями п. 6.1 договору встановлено,
що розрахунки за теплову енергію
проводяться в грошовій формі на
розрахунковий рахунок
теплопостачальної організації по
тарифу 179,12 грн. за 1 Гкал., діючому на
момент укладення договору.

Згідно п. 6.3 договору, розрахунковим
періодом є календарний місяць.

Умовами п. 6.4 договору передбачено, що
споживач за три дні до початку
розрахункового періоду сплачує
теплопостачальній організації
вартість заявленої та зазначеної в
договорі кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період.

Відповідно п. 6.6 договору кінцевим
терміном розрахунку за спожиту теплову
енергію є 20 число місяця наступного за
розрахунковим.

Відповідно до умов додатку № 1 до
договору №4373 від 01.11.2008р. сторони
дійшли згоди, що орієнтовна вартість
теплової енергії, що постачається
споживачу за поточний рік, відповідно
до тарифу 179,12 грн., діючого на момент
укладання договору становить 353641,40грн.,
ПДВ 70728,28 грн., всього 424369,68грн.

Договір набуває чинності з 01.11.2008р. та
діє до 31 грудня 2009 року (п.10.1 договору).

Умовами п. 10.4 договору передбачено, що
договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

Оскільки, як вбачається з наявних
матеріалів справи, жодною стороною не
було заявлено про припинення дії
вказаного договору або його перегляд,
то договір є діючим.

На виконання умов укладеного між
сторонами договору позивачем було
відпущено, а відповідачем фактично
отримано теплову енергію за період з
01.02.14. по 01.05.14. загальною вартістю
91827,66грн.

Як свідчать матеріали справи,
відповідач частково розрахувався за
отримані послуги, у зв'язку з чим у
нього залишилась заборгованість в сумі
79527,66грн. (згідно заяви про зменшення
позовних вимог).

Відповідно до ст. 175 Господарського
кодексу України,
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, однією із підстав виникнення
цивільних прав та обов'язків є договір,
а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За договором постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними
та іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом або не
випливає із суті відносин сторін (ст.714
ЦК України).

Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору постачання енергетичними та
іншими ресурсами.

Вищевказане цілком кореспондується з
положеннями ст. 275 Господарського
кодексу України, згідно якої за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
При цьому ч.2 ст. 275 цього Кодексу
встановлено, що відпуск енергії без
оформлення договору енергопостачання
не допускається.

Розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону (ч.6 ст. 276 ГК
України).

У відповідності до ч. 1 ст. 277 абоненти
користуються енергією з додержанням
правил користування енергією
відповідного виду, що затверджуються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 40 „Правил користування
тепловою енергією" затверджених
Постановою Кабінету міністрів України
№1198 від 03.10.2007р., споживач теплової
енергії зобов'язаний, зокрема, вчасно
проводити розрахунки за спожиту
теплову енергію та здійснювати інші
платежі відповідно до умов договору та
цих Правил.

Законом України "Про теплопостачання"
визначено, що тариф (ціна) на теплову
енергію - грошовий вираз витрат на
виробництво, транспортування,
постачання одиниці теплової енергії (1
Гкал) з урахуванням рентабельності
виробництва, інвестиційної та інших
складових.

Таким чином, тариф на теплову енергію,
який встановлюється Національною
комісією регулювання ринку
комунальних послуг України, є сумою
трьох тарифів, а саме тарифу на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії. При цьому,
тариф на послугу для кінцевого
споживача Комісією не встановлюється.

Відповідно до положень Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
до власних (самоврядних) повноважень
виконавчих органів сільських,
селищних, міських рад належить
встановлення в порядку і межах,
визначених законодавством, тарифів на
побутові, комунальні (крім тарифів на
теплову енергію, централізоване
водопостачання та водовідведення, які
встановлюються Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
України), транспортні та інші послуги.

Отже, регулювання тарифів на
комунальні послуги для кінцевих
споживачів, згідно діючого
законодавства, відноситься до
компетенції органів місцевого
самоврядування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
у відповідача перед позивачем існує
борг станом на час розгляду справи в
сумі 79527,66грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідач позовні вимоги не
спростував, основний борг визнав у
судовому засіданні.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд приходить до висновку про
задоволення позову з урахуванням заяви
про зменшення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача,
оскільки останній спонукав позивача
звернутись з позовом до суду, бо
основний борг сплатив під час розгляду
справи в суді.

Витрати по сплаті судового збору суд
покладає на відповідача з врахуванням
заяви про зменшення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлово-будівельного
кооперативу "ПРИМОРСЬКИЙ-15" (проспект
Маршала Жукова, буд.41, м. Одеса, 65114, ) на користь Комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси" (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б,
):

- 79527,66грн.- боргу;

- 1827,00грн. - витрат, пов'язанх із сплатою
судового збору.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення
підписано 25 листопада 2014 року

Суддя
Я.В. Брагіна