КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р. Справа№ 910/17982/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Бакасова О.О.,
представник за довіреністю №207 від
28.11.2013р.;

Розглянувши апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014р. (підписано-01.10.2014р.)

у справі №910/17982/14 (головуючий cуддя:
Лиськов М.О.)

за позовом Приватного акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Українська страхова група»

до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес»

про відшкодування шкоди в порядку
регресу 4 049,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Українська страхова група» (далі -
позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес» (далі -
відповідач) про відшкодування шкоди
4049,38 грн., заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 28.08.2014р. позовну заяву
Приватного акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» прийнято до
провадження.

В обґрунтування вимог Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Українська страхова група»
посилалося на те, що ним за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту №28-2808-11-0165 від 08.12.2011р.,
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди, було
здійснено виплату страхового
відшкодування за письмовою заявою
страхувальника автомобіля марки
«Шкода» (державний реєстраційний номер
АА 0784 ЕЕ) - Гнатенко Василю Івановичу. У
зв'язку з виплатою страхового
відшкодування відповідно до положень
статті 27 Закону України «Про
страхування» та статей 993, 1187, 1191 ЦК
України позивачем отримано право
зворотньої вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Оскільки транспортний засіб -
автомобіль «Хундай», державний
реєстраційний номер СА 8751 АР, за участю
якого сталась дорожньо-транспортна
пригода і водій якого Булеза Пилип
Дмитрович був визнаний винним у її
скоєні, застрахований у Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» згідно з
Договором (полісом) обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/7218810, позивач
просив стягнути з відповідача суму
страхового відшкодування в розмірі
4049,38 грн.

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Брокбізнес»
позовні вимоги не визнало, у відзиві на
позовну заяву посилалось на те, що
протягом року з дати ДТП позивач не
звертався до відповідача із заявою про
виплату страхового відшкодування, що
відповідно до пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» є підставою для відмови у
задоволенні його вимог до страховика,
який виплатив страхове відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 29.09.2014р. позов задоволено
частково. Стягнуто з Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» на користь
Приватного акціонерне товариство
«Страхова компанія «Українська
страхова група» грошові кошти:
страхового відшкодування - 3 989 (три
тисячі дев'ятсот вісімдесят дев'ять)
грн. 38 коп. та судовий збір в сумі 1 799
(одна тисяча сімсот дев'яносто дев'ять )
грн. 60 коп.

Задовольняючи позов частково, місцевий
господарський суд виходив з того,
страховик має право на відшкодування
за рахунок винної особи тієї суми
страхового відшкодування, яка
відповідає вартості відновлювального
ремонту автомобіля з урахуванням
коефіцієнту фізичного зносу за мінусом
франшизи, передбаченої договором.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Брокбізнес»
звернулось з апеляційною скаргою до
Київського апеляційного
господарського суду, в якій просило
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 29.09.2014р. та відмовити в
задоволенні позовних вимог повністю.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач вказував, що рішення
господарського суду прийняте при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, та з невірним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а тому підлягає
скасуванню.

На думку апелянта, місцевим
господарським судом не було прийнято
до уваги те, що підставою для відмови у
виплаті страхового відшкодування
(регламентної виплати) є, зокрема,
неподання заяви про страхове
відшкодування впродовж одного року з
моменту скоєння дорожньо-транспортної
пригоди. За твердженням апелянта,
позивач протягом року з дати ДТП не
звертався до відповідача із заявою про
виплату страхового відшкодування, що
відповідно до пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» є підставою для відмови в
задоволенні вимог страховика, який
виплатив страхове відшкодування, а
тому останній позбавляється права
вимоги у порядку регресу до
страховика, який застрахував майнові
інтереси особи, визнаної винною у
дорожньо-транспортній пригоді.

Одночасно, скаржником разом з
апеляційною скаргою подано клопотання
про поновлення строку на апеляційне
оскарження рішення місцевого
господарського суду у даній справі.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес»
передано на розгляд колегії суддів
Київського апеляційного
господарського суду у складі: Кропивна
Л.В. (головуючий суддя), судді: Смірнова
Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.10.2014р. у
справі №910/17982/14 (колегія суддів у
складі: головуючий суддя -
Кропивна Л.В. (доповідач), судді:
Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) клопотання
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «Брокбізнес» про
поновлення строку на апеляційне
оскарження рішення Господарського
суду міста Києва від 29.09.2014р.
задоволено, відновлено Приватному
акціонерному товариству «Страхова
компанія «Брокбізнес» пропущений з
поважних причин процесуальний строк на
апеляційне оскарження, вказану
апеляційну скаргу прийнято до
провадження, а її судовий розгляд
призначено на 19.11.2014р.

У судове засідання 19.11.2014р.
представники позивача не з'явились. Про
час та місце судового засідання
позивач повідомлений належним чином,
що підтверджується повідомлення про
вручення поштового відправлення
527 (вх.№09-33/38654 від 04.11.2014р.). Разом з
тим, будь - яких заяв, клопотань щодо
неможливості бути присутнім в даному
судовому засіданні від позивача до
суду не надійшло.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.2.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
від 04.11.1950, ратифікована Україною
17.07.1997р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи у продовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Відповідно до ч.3 ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Крім того, статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи
містять докази повідомлення учасників
судового процесу про дату, час та місце
судового засідання, виходячи зі змісту
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський не бачить підстав для
відкладення розгляду справи, з
урахуванням того, що розгляд
апеляційної скарги обмежений
процесуальними строками, зокрема ст. 102
Господарського процесуального кодексу
України, а відкладення справи призведе
лише до необґрунтованого затягування
розгляду даної справи.

За таких обставин справи судова
колегія визнала можливим розгляд
апеляційної скарги за відсутності
представників позивача, повідомленого
належним чином.

У судовому засіданні 19.11.2014р.
представник відповідача підтримав
доводи апеляційного оскарження, просив
суд скасувати рішення Господарського
суду міста Києва від 29.09.2014р. та
відмовити в задоволенні позовних вимог
повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу (далі - ГПК)
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 08.12.2011р. між Приватним
акціонерним товариством «Страхова
компанія «Українська страхова група»
(далі - страховик, позивач) та Гнатенко
Василем Івановичем (далі -
страхувальник) був укладений Договір
добровільного страхування наземного
транспорту № 28-2808-11-0165 від 08.12.2011р., у
відповідності до умов якого
застраховані майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з
експлуатацією наземного транспортного
засобу марки «Шкода» (державний
реєстраційний номер АА 0784 ЕЕ).

26.10.2012р. в м. Києві, на вул. Протасів Яр,
сталася дорожньо-транспортна пригода
за участю автомобіля марки «Шкода» (д.н.
АА 0784 ЕЕ) під керуванням Гнатенко
Василем Івановичем та автомобіля марки
«Хундай» (д.н. СА 8751 АР) під керуванням
Булези Пилипа Дмитровича, що призвела
до механічних пошкоджень автомобіля
«Шкода» (д.н. АА 0784 ЕЕ), що
підтверджується Довідкою (а.с. 10, т. 1).

27.10.2012 року про пошкодження
автомобіля «Шкода» (д.н. АА 0784 ЕЕ) та
настання страхового випадку позивач
був письмово повідомлений
страхувальником - Гнатенком Василем
Івановичем, шляхом подання заяви про
настання страхового випадку та виплату
страхового відшкодування (а.с.
14, т. 1).

Постановою Солом'янського районного
суду міста Києва від 13.11.2012р. в
адміністративній справі №3-9587/12 Булезу
Пилипа Дмитровича, який керував
автомобілем марки «Хундай» (д.н. СА 8751
АР), визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП. Районним
судом встановлено, що
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини Булези Пилипа Дмитровича в
результаті порушення ним п. 13.3 Правил
дорожнього руху. В результаті ДТП
відбулося зіткнення двох автомобілів:
«Шкода» (д.н. АА 0784 ЕЕ) та автомобіля
«Хундай» (д.н. СА 8751 АР).

Відповідно до рахунку-фактури №
від 30.10.2012р. (а.с. 17, т. 1), складеного
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автоцентр Київ»,
вартість відновлювального ремонту
пошкодженого автомобіля «Шкода» (д.н.
АА 0784 ЕЕ) складала 4499,38грн.

Згідно розрахунку суми страхового
відшкодування ПАТ «Страхова компанія
«Українська страхова група» від
05.11.2012р. (а.с. 22, т. 1), Страхового акту
№ДККА-21405 від 05.11.2012р. (а.с. 21, т. 1) за
страховим випадком, що стався 26.10.2012р.,
за Договором добровільного
страхування наземного транспорту №
28-2808-11-0165 від 08.12.2011р., до виплати, в
якості страхового відшкодування,
призначено 4049,38 грн.

Згідно з наявним в матеріалах справи
платіжним дорученням №14370 від 07.11.2012р.
(а.с. 23, т. 1) на підставі Договору
добровільного страхування наземного
транспорту № 28-2808-11-0165 від 08.12.2011р. та
Страхового акту №ДККА-21405 від 05.11.2012р.,
позивач перерахував Гнатенку Василю
Івановичу - 4049,38 грн.

У відповідності зі ст. 979 ЦК України та
ч. 1 ст. 16 Закону України "Про
страхування" договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Виплата страхового відшкодування
страхувальнику, в силу ст. 993 ЦК України,
є юридичним фактом, з яким закон
пов'язує виникнення у страховика у
межах фактичних витрат права вимоги,
яке страхувальник має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічним чином вирішено вказане
питання і у статті 27 Закону України
«Про страхування», за приписами якої до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таке право позивач може реалізувати,
звернувшись за виплатою і до страхової
компанії (відповідача), яка
застрахувала цивільну
відповідальність особи, яка завдала
шкоди, на підставі Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», адже за змістом ст. 3 цього
Закону одним із принципів
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
гарантоване забезпечення
відшкодування шкоди потерпілим
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції, з урахуванням
вказаних норм матеріального права,
погоджується з вірним висновком суду
першої інстанції у тому, що позивач,
виконавши свої зобов'язання перед
страхувальником за Договором
добровільного страхування і
виплативши застрахованій ним особі
страхове відшкодування, набув право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України
встановлено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст.1187 ЦК України
особа, яка здійснює діяльність, що є
джерелом підвищеної небезпеки,
відповідає за завдану шкоду, якщо вона
не доведе, що шкоди було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
потерпілого.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода,
завдана внаслідок взаємодії кількох
джерел підвищеної небезпеки одній
особі, з вини іншої особи
відшкодовується винною особою.

З матеріалів справи вбачається, що на
час скоєння дорожньо-транспортної
пригоди цивільно-правова
відповідальність Булези Пилипа
Дмитровича, як особи, яка на законних
підставах експлуатувала автомобіль
«Хундай» (д.н. СА 8751 АР), була
застрахована Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія
«Брокбізнес» на підставі договору у
вигляді полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/7218810 зі
строком дії з 21.11.2011 року по 20.11.2012 року.
Цим полісом встановлено франшиза в
розмірі 510,00грн.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи.

Франшиза - частина збитків, які не
відшкодовуються страховиком за
договором страхування (стаття 9 Закону
України «Про страхування»).

Отже, в даному випадку саме відповідач,
як страховик цивільно-правової
відповідальності автомобіля марки
«Хундай» (д.н. СА 8751 АР) під керуванням
Булези Пилипа Дмитровича (особи, яка
визнана винною у спірній ДТП) має
відшкодовувати збитки, що були завдані
внаслідок ДТП за вирахуванням
франшизи, а позивач, як особа, яка
виплатила страхове відшкодування
особі, якій завдано збитків внаслідок
спірної ДТП, набув право вимоги, яке ця
особа має до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Як вбачається з матеріалів справи,
20.06.2014р. позивач звертався до
відповідача з вимогою про виплату
страхового відшкодування у розмірі
4049,38грн., яка отримана відповідачем
20.06.2014р. Однак, Листом за вих.№1118-11 від
01.07.2014р. відповідач відхилив вимоги
позивача з посиланням на п. 37.1.4 ст. 37
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», що і стало
підставою для звернення ПрАТ «Страхова
компанія «Українська страхова група»
з відповідним позовом до
господарського суду.

Відповідно до п. 37.1.4 ст. 37 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», на який посилається апелянт,
підставою для відмови у здійсненні
страхового відшкодування
(регламентної виплати) є неподання
заяви про страхове відшкодування
впродовж одного року, якщо шкода
заподіяна майну потерпілого, і трьох
років, якщо шкода заподіяна здоров'ю
або життю потерпілого, з моменту
скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Київський апеляційний господарський
суд вважає посилання відповідача на
обов'язковість звернення позивача до
відповідача із заявою про виплату
страхового відшкодування в порядку
регресу згідно пп. 37.1.4. п. 37.1. ст. 37
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» неспроможними,
так як позивач може реалізувати своє
право, передбачене ст.993 ЦК України,
шляхом безпосереднього подання позову
до суду протягом трьох років від дня
виконання основного зобов'язання за
договором добровільного страхування
наземних транспортних засобів у
відповідності зі ст.ст.256,257 та ч.6 ст.261
цього Кодексу, оскільки право особи на
звернення до суду за захистом
порушеного права або охоронюваного
законом інтересу не може бути обмежене
законом та іншими нормативно-правовими
актами.

За приписами п.22.1 ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Поряд з цим у відповідності до
правової позиції Верховного Суду
України, викладеної ним у листі від
19.07.2011р щодо судової практики розгляду
цивільних справ, що виникають з
договорів страхування, у разі
виникнення спору щодо визначення
розміру шкоди та визначаючи розмір
заподіяної шкоди при страхуванні
наземного транспорту, суди повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Статтею 29 вказаного закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Тож, з урахуванням вищезазначених норм,
місцевим господарським судом
правильно взято до уваги
рахунок-фактури № від 30.10.2012р.,
складений Товариством з обмеженою
відповідальністю «Автоцентр Київ» -
підприємства, що надавало послуги з
відновлювального ремонту пошкодженого
майна. Останнім визначено вартість
відновлювального ремонту у розмірі
4499,38грн.

Враховуючи вищевикладене, місцевий
господарський суд, на думку колегії
суддів, дійшов правомірного та
вмотивованого висновку, що ПАТ
«Страхова компанія «Брокбізнес»
повинне відшкодувати ПАТ «Страхова
компанія «Українська страхова група»
шкоду виходячи з вартості
відновлювального ремонту автомобіля
«Шкода» (д.н. АА 0784 ЕЕ), при цьому, в межах
суми, що перейшла до позивача в порядку
регресу в зв'язку із виплатою
страхового відшкодування (4499,38грн.) за
мінусом франшизи (510,00грн.), а отже - в
сумі 3989,38грн.

За таких обставин справи, доводи
апеляційної скарги законних та
обґрунтованих висновків суду першої
інстанції не спростовують, фактичні
обставини справи судом першої
інстанції встановлені повно та
об'єктивно, доказам по справі надана
належна юридична оцінка, відтак,
підстав для задоволення апеляційної
скарги і скасування рішення
Господарського суду міста Києва немає.

Судові витрати за розгляд апеляційної
скарги у зв'язку з відмовою в її
задоволенні на підставі статті 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на апелянта
(відповідача).

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Брокбізнес» на рішення
Господарського суду міста Києва від
29.09.2014р. у справі №910/17982/14 залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 29.09.2014р. у справі
№910/17982/14 - без змін.

2.Матеріали справи №910/17982/14 повернути
до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна