ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" листопада 2014 р.Справа № 916/3863/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю „Чубівський
комбінат хлібопродуктів" (66362, Одеська
обл., Котовський район, с. Чубівка,
)

до відповідача:
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю „Мрія" (67942,
Одеська обл., Красноокнянський район, с.
Новосамарка, )

про зобов'язання передачі товару у
вигляді пшениці 3-го класу - 400 тон
на суму 600 000,00 грн.; про
стягнення штрафу у розмірі 600 000,00 грн., 84
871,23 грн. - пені

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача - Осокіна Н.В. (довіреність
від 10.01.2014 №2);

Від відповідача - не з`явився.

Суть спору:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Чубівський
комбінат хлібопродуктів"
(далі - Позивач) звернулось до
Господарського суду Одеської області
із позовом до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю „Мрія"
(далі - Відповідач) про
зобов'язання виконати зобов'язання
щодо передачі товару у вигляді пшениці
3-го класу - 400 тон на суму 600 000,00 грн.; про
стягнення штрафу у розмірі 600
000,00 грн. та пені - 84 871,23 грн.

Ухвалою суду від 23.09.2014 порушено
провадження у справі та призначено її
розгляд на 13.10.2014.

Розгляд справи відкладався ухвалами
суду від 13.10.2014 до 05.11.2014, від
05.11.2014 до 20.11.2014.

Представник Позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила їх
задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті
525, 526, 629 Цивільного кодексу України,
статті 20, 175, 193 Господарського кодексу
України, обґрунтовані невиконанням
Відповідачем зобов'язання за Договором
купівлі - продажу від 15.12.2010 № 53
щодо постачання товару.

Позовні вимоги про стягнення штрафу в
розмірі 600 000,00 грн. та пені -
84 871,23 грн., обґрунтовані умовами пункту
5.2 Договору купівлі - продажу
від 15.12.2010 № 53, додаткових угод
до нього, згідно із якими за
невиконання зобов'язань щодо передачі
товару продавець сплачує покупцю 100%
штрафних санкцій від вартості
недопоставленого товару та пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожний день прострочення поставки.

Відповідач явку свого повноважного
представника до судового засідання
не забезпечив. Надав суду
письмові заперечення (вхід. № 30672/14 від
20.11.2014), у яких, зокрема, просив
розглядати справу без його участі (а.с.
59-60). Відповідач визнав наявність
заборгованості у сумі 600 000,00 грн., та
заперечує проти задоволення позовних
вимог в частині стягнення сум
штрафу в розмірі 600 000,00 грн. та пені - 84
871,23 грн., з огляду на сплив позовної
давності, про застосування якої, ним у
вказаних письмових запереченнях
зроблено заяву відповідно до частини
третьої статті 267 Цивільного кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази,
заслухавши представника Позивача, суд

в с т а н о в и в :

15.12.2010 між Позивачем та Приватним
підприємством «ПАРТНЕР» укладено
Договір купівлі-продажу № 53 (далі -
Договір від 15.12.2010) /а.с. 10/.

21.12.2010 між Позивачем та Приватним
підприємством «ПАРТНЕР» укладено
Додаткову угоду № 1 до Договору від
15.12.2010 /а.с. 13/.

29.07.2011 між Позивачем та Приватним
підприємством «ПАРТНЕР» укладено
Додаткову угоду № 2 до Договору від
15.12.2010 /а.с. 15/.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1, 2.2, 4.1, 4.3
Договору від 15.12.2010 в редакціях,
зі змінами і доповненнями, викладеними
у Додаткових угодах від 21.12.2010 № 1 та
від 29.07.2011 № 2, продавець
зобов'язався продати, а покупець
(Позивач)оплатити зерно пшениці (товар)
у кількості 3 666,7 тон, на загальну суму 5
500 000,00 грн. Передача товару
здійснюється на складі ТОВ «Чубівське
зерно» не пізніше 01.10.2012. Покупець
зобов'язаний здійснити часткову
передоплату за зерно протягом десяти
банківських днів з моменту підписання
договору.

Частиною першою статті 11 Цивільного
кодексу України встановлено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також
із дій осіб, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки, зокрема, з
договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712
Цивільного кодексу України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу (частина перша статті
662 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського
кодексу України та статей 525, 526
Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу
України).

Частиною першою статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено, що, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 665,
частини другої статті 693 Цивільного
кодексу України у разі відмови
продавця передати проданий товар
покупець має право відмовитися від
договору купівлі-продажу. Якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Судом встановлено, що Позивачем
здійснено попередню оплату Приватному
підприємству «ПАРТНЕР» за Договором
від 15.12.2010 на загальну суму
5 500 000,00 грн., а саме:

2 000 000,00 грн. - за платіжним дорученням
від 15.12.2010 № 109 (а.с. 16);

2 000 000,00 грн. - за платіжним дорученням
від 22.12.2010 № 122 (а.с. 17);

1 500 000,00 грн. - за платіжним дорученням
від 24.12.2010 № 125 (а.с. 28).

Приватне підприємство «ПАРТНЕР» свої
зобов'язання з поставки товару
за Договором від 15.12.2010 не
виконало. Сторонами вказаного договору
складено Акт звірки взаємних
розрахунків від 06.12.2012, в якому
зафіксовано недопоставку пшениці
третього класу у кількості 3667 тон на
суму 5 500 000,00 грн., нарахування штрафних
санкцій у розмірі 5 500 000,00 грн. та пені в
сумі 202 643,44 грн. /а.с. 19/.

Згідно із статтями 520, 521, частино першою
статті 513 Цивільного кодексу України
боржник у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою (переведення
боргу) лише за згодою кредитора, якщо
інше не передбачено законом. Правочин
щодо заміни боржника у зобов'язанні
вчиняється у такій самій формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, за яким здійснюється
переведення боргу новому боржнику.

06.12.2012 між ПП «Партнер» (первісний
боржник), ТОВ „Чубівський комбінат
хлібопродуктів" (кредитор) та СТОВ
«Мрія» (новий боржник) укладено Договір
про переведення боргу /а.с. 8/.

Відповідно до пунктів 1, 2 Договору про
переведення боргу від 06.12.2012
первісний боржник (ПП «ПАРТНЕР»)
переводить свій борг на нового
боржника (СТОВ «Мрія»), в
наслідок чого, новий боржник заміняє
первісного боржника як зобов'язану
сторону, тобто приймає борг, що виник із
зобов'язань за Договором від 15.12.2010 № 53,
а кредитор (Позивач) отримав
право вимагати від нового боржника
належного виконання зобов'язань з
поставки товару - зерна пшениці у
кількості 3 666,7 тон на загальну суму 5 500
000,00 грн.

Судом встановлено, що Приватним
підприємством «ПАРТНЕР» було
повернуто Позивачу частину
попередньої оплати за Договором від
15.12.2010 на загальну суму 4 900 000,00 грн., а
саме:

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
25.09.2013 № 487 (а.с. 73);

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
25.09.2013 № 488 (а.с. 74);

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
25.09.2013 № 489 (а.с. 75);

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
25.09.2013 № 490 (а.с. 76);

200 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
25.09.2013 № 491 (а.с. 77);

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
08.10.2013 № 506 (а.с. 78);

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
08.10.2013 № 507 (а.с. 79);

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
08.10.2013 № 508 (а.с. 80);

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
08.10.2013 № 509 (а.с. 81);

500 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
08.10.2013 № 510 (а.с. 82);

200 000,00 грн. - за платіжним дорученням від
08.10.2013 № 511 (а.с. 83).

Отже, залишок суми попередньої оплати,
здійсненої Позивачем за Договором
від 15.12.2010 становить 600 000,00 грн. (5
500 000,00 - 4 900 000,00 = 600 000,00).

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що позовна вимога про
зобов'язання Відповідача виконати
зобов'язання щодо передачі товару у
вигляді пшениці 3-го класу - 400 тон
на суму 600 000,00 грн., підлягає
задоволенню у повному обсязі.

В силу частини другої статті 20
Господарського кодексу України, захист
прав і законних інтересів суб'єктів
господарювання здійснюється, зокрема,
шляхом застосування до особи, яка
порушила право, штрафних санкцій, а
також іншими способами, передбаченими
законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

Відповідно до пункту 5.2 Договору від
15.12.2010, та пункту 2 Додаткової угоди
від 29.07.2011 № 2 за невиконання
зобов'язань щодо передачі товару
продавець сплачує покупцю 100% штрафних
санкцій від вартості недопоставленого
товару та пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення поставки.

Отже, сума штрафу за невиконання умов
Договору від 15.12.2010 щодо поставки
товару не пізніше 01.10.2012 становить 5 500
000,00 грн. (5 500 000,00 X 100% = 5 500 000,00). Позивачем
заявлено до стягнення 600 000,00 грн.

Частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України
встановлено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше
не встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Тобто, з огляду на те, що за
умовами Договору від 15.12.2010
товар повинен був поставлений в термін
не пізніше 01.10.2012, строк нарахування
пені за прострочення поставки сплив
01.04.2013, і подальше її нарахування
є неправомірним. З огляду на визначені
Позивачем суму боргу, на яку
нараховується пеня, та період початку
нарахування - 15.12.2012, пеня за
прострочення поставки товару
становить 26 803,28 грн., яка
розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період
простроченняКількість днів
простроченняРозмір подвійної
облікової ставки НБУСума пені за
період прострочення грн.600 000,00 15.12.2012 -
02.04.201310915 %26 803,28

Отже, позовна вимога про стягнення суми
пені у розмірі 58 067,95 грн. (84 871,23 - 26
803,28 = 58 067,95) не підлягає задоволенню, з
огляду на невідповідність її
неврахування положенням частини
шостої статті 232 Господарського
кодексу України.

Згідно із частиною першою статті 256,
пунктом 1 частини першої статті 258,
частиною першою статті 261 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Для позовних вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) встановлено
спеціальну позовну давність в один рік.
Перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила.

Оскільки за умовами Договору від 15.12.2010
товар повинен був поставлений в термін
не пізніше 01.10.2012, перебіг спеціальної
позовної давності для позовної вимоги
про стягнення штрафу за невиконання
умов щодо обсягів поставки товару, з
урахуванням положень частини першої
статті 253, частини першої статті 254
Цивільного кодексу України, розпочався
02.10.2012, та закінчився - 02.10.2013. Перебіг
строку позовної давності щодо вимоги
про стягнення пені закінчився 02.04.2014.

Відповідно до частин третьої,
четвертої статті 267 Цивільного кодексу
України позовна давність
застосовується судом лише за заявою
сторони у спорі, зробленою
до винесення ним рішення. Сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

З огляду на те, що Відповідачем у
письмових запереченнях (вхід. № 30672/14
від 20.11.2014) відповідно до частини
третьої статті 267 Цивільного кодексу
України зроблено заяву про
застосування позовної давності щодо
вимог про стягнення штрафу та
пені, суд дійшов висновку про відмову у
задоволені позовних вимог про
стягнення сум штрафу в розмірі 600
000,00 грн. та пені - 26 803,28 грн. за
прострочення поставки товару.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України при
задоволенні позову покладаються на
Відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до
вимог статті 84 Господарського
процесуального кодексу України та
підписано 24.11.2014.

Керуючись частиною першою статті 11,
частиною першою статті 253, частиною
першою статті 254, частиною першою
статті 256, пунктом 1 частини першої
статті 258, частиною першою статті 261,
частинами третьою, четвертою статті 267,
статтями 520, 521, частино першою статті 513,
статтями 525, 526, 629, частиною першою
статті 530, статтею 549, частиною
першою статті 662, частиною першою
статті 665, частиною другою статті 693,
частинами першою, другою статті 712
Цивільного кодексу України, статтями 20,
193, частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
статтями 33, 34, 49, 82, 84, 85, 111-28, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зобов'язати Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю „Мрія" (67942, Одеська
обл., Красноокнянський район, с.
Новосамарка, ) виконати
зобов'язання щодо передачі товару
Товариству з обмеженою
відповідальністю „Чубівський
комбінат хлібопродуктів" (66362, Одеська
обл., Котовський район, с. Чубівка, ) у вигляді пшениці 3-го
класу - 400 тон на суму 600 000,00 грн. (шістсот
тисяч гривень 00 коп.).

3. В задоволені іншої частини позову
відмовити.

4. Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю „Мрія" (67942, Одеська
обл., Красноокнянський район, с.
Новосамарка, ) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Чубівський комбінат хлібопродуктів"
(66362, Одеська обл., Котовський район,
с. Чубівка, )
витрати на сплату судового збору у
розмірі 12 000,70 грн.
(дванадцять тисяч гривень 70 коп.).

Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Ю.А. Шаратов