ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
Справа № 925/1729/14

Господарський суд у складі головуючого
судді Хабазні Ю.А., при секретарі
судового засідання Соколишиній І.А., за
участю: представника за довіреністю -
Баранника О.В. (від позивача),
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Черкаси у приміщенні
суду справу за позовною заявою

позивача публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Черкаської філії ПАТ "Укртелеком"

до відповідача державного
підприємства "Іваньківський цукровий
завод"

про - стягнення 9556,51 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 10119,53 грн.
(з них: 8589,87 грн. основного боргу, 958,57
грн. інфляційних за період з грудня 2013
року по вересень 2014 року, 165,50 грн. 3%
річних та 405,59 грн. пені за той же період)
з підстав несплати відповідачем коштів
у визначений договором строк за
отримані відповідачем послуги
електрозв'язку та відшкодування у
зв'язку з цим судового збору.

У ході розгляду справи представник
позивача двічі уточнював позовні
вимоги (вх. суду №22928/14 від 16.10.2014, вх.
суду №24650/14 від 04.11.2014) і за останнім
уточненням просив стягнути 9556,51 грн. (з
них: 8589,87 грн. основного боргу, 835,93 грн.
інфляційних за період з 21.01.2014 по 31.08.2014,
130,71 грн. три проценти річних за той же
період з тих же підстав), та
відшкодування у зв'язку з цим судового
збору. Від позовних вимог про стягнення
230,52 грн. пені (зменшених із 405,59 грн.
згідно із заявою вх. суду №22928/14 від
16.10.2014) позивач відмовився.

Від позивача тричі ухвалами суду від
02.10.2014, від 16.10.2014 та від 04.11.2014
витребовувались уточнені і правильні
розрахунки сум основного боргу та
нарахувань на неї, зокрема, останньою
ухвалою було витребувано "докази на
підтвердження боргу станом на 01.12.2013 у
сумі 1612,52 грн. (вказано у розрахунку
інфляційних і річних а.с.55.т.1); повний
математичний розрахунок суми
основного боргу з посиланням на
первинні документи (рахунки-акти за
місяць); розрахунок інфляційних та 3%
річних з урахуванням дати і суми кожної
оплати; рахунок-акт від 31.10.2013
№003440.9.2013, вказаний у платіжному
дорученні від 31.10.2013 №439 на суму 5000,00
грн.". Останньої ухвали позивач не
виконав, пояснив, що докази на
підтвердження боргу у сумі 1612,52 грн. не
надано, так як борги минулих періодів
оплачувались значно пізніше
відповідачем і це неможливо
відобразити в рахунках та що повні
розрахунки було надано у судовому
засіданні 04.11.2014, надано рахунок-акт від
31.10.2013 №003440.10.2013 за
телекомунікаційні послуги за жовтень
2013 року вже наявний у справі.

Відповідач повідомлявся
рекомендованим листом про час і місце
судового розгляду за місцем його
державної реєстрації, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, відмітками
канцелярії на ухвалі суду про
відправку, і, виходячи з положень ст. 93
ЦК України є доказами належного
повідомлення сторони. Однак,
відповідач наданого законом права на
участь у судовому засіданні не
використав, на пропозицією суду в
направленій йому ухвалі про порушення
провадження у справі відзиву на позов
не надіслав, про причини неприбуття у
судове засідання не повідомив.

Суд вважає, що відповідач не з'явився у
судове засідання та не направив суду
відзив на позовну заяву без поважних
причин. Неявка без поважних причин
належним чином повідомленої сторони не
є перешкодою для розгляду справи.
Відповідно до ст.75, 85 Господарського
процесуального кодексу України суд
розглянув справу за наявними в ній
матеріалами, у судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини судового рішення.

Заслухавши представника позивача та
дослідивши наявні у справі докази суд
встановив наступне.

Сторонами укладено договір про надання
послуг електрозв'язку від 09.02.2004 №344
(далі - Договір-344) згідно з яким
позивачем до серпня 2014 року
відповідачу надавались відповідні
послуги електрозв'язку.

Відповідно до Договору-344 позивач
направив на адресу відповідача і надав
суду наступні рахунки-акти за
телекомунікаційні послуги, згідно з
якими за відповідні місяці були
нараховані наступні суми:

від 31.10.2013 №003440.10.2013 за жовтень 2013
року на суму 2644,43 грн.,

від 30.11.2013 №003440.11.2013 за листопад 2013
року на суму 2431,42 грн.,

від 31.12.2013 №003440.12.2013 за грудень 2013
року на суму 2171,40 грн.,

від 31.03.2014 №003440.3.2014 за січень 2014
року на суму 2421,67 грн.,

від 30.04.2014 №003440.4.2014 за лютий 2014
року на суму 2042,03 грн.,

від 28.02.2014 №003440.2.2014 за березень 2014
року на суму 1613,89 грн.,

від 31.01.2014 №003440.1.2014 за квітень 2014
року на суму 690,59 грн.

Загальна нарахована до оплати сума
складає 14015,43 грн.,

Згідно з наданими позивачем платіжними
дорученнями відповідачем сплачено
кошти за наступними рахунками:

від 31.10.2013 №439 на суму 5000,00 грн. за
рахунком-актом від 31.10.2013
№003440.9.2013;

від 11.12.2013 №537 на суму 2000,00 грн. за
рахунком-актом від 30.11.2013
№003440.11.2013;

від 13.01.2014 №2 на суму 1000,00 грн. за
рахунком-актом від 30.11.2013
№003440.12.2013;

від 04.03.2014 №NOFD139197 на суму 1000,00 грн. за
рахунком-актом №003440.1.2014;

від 20.03.2014 №8 на суму 1000,00 грн. за
рахунком-актом від 28.02.2014
№003440.2.2014.

Загальна сума сплачених коштів складає
10000,00 грн.

30.11.2013 позивач направив на адресу
відповідача попередження з вимогою
оплатити борг за листопад 2013 року у
сумі 2167,62 грн., відповіді на яку
останній не надіслав.

Вказані обставини підтверджуються
наявними у справі матеріалами, зокрема,
вищеназваними договором-344,
рахунками-актами, платіжними
дорученнями, попередженням.

Отже, виходячи виключно із наданих у
справу доказів: первинних документів
про нарахування суми опати за місяць
(рахунків-актів за жовтень 2013 - квітень
2014 на суму 14015,43 грн.) та первинних
доказів про оплату (платіжних доручень,
у яких зазначено ті конкретні
рахунки-акти, які відповідачем
оплачувались, на суму 10000 грн.) залишок
заборгованості складає 4015,43 (14015,43 - 10000)
грн.

Невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань у строки, встановлені
пунктом 4.6 Договору-344, є правовою
підставою для стягнення обчисленої
судом суми боргу 4015,43 грн. у примусовому
порядку.

Решта вимог основного боргу
задоволенню не підлягає у зв'язку з
недоведеністю і може пред'являтись до
стягнення за умови надання доказів на
її підтвердження. Зокрема, інші суми
заборгованості, які зазначались
позивачем як існуючі станом на певну
дату (або 8589,87 грн. станом на 01.09.2014 а.с.20
т.1; або 4499,16 станом на 01.10.2013 а.с.41 т1; або
1612,52 грн. станом на 01.12.2013). не
підтверджується ні якимось одним
рахунком-актом про нарахування цієї
суми за попередній місяць, ні сумою
таких рахунків-актів за попередні
періоди. Зокрема, згідно з
рахунком-актом від 31.10.2013 борг станом на
01.10.2013 складає 4507,06 грн. (а не 4499,16 грн. як
зазначив позивач), згідно з
рахунком-актом від 31.12.2013 борг станом на
01.12.2013 складає 4602,90 грн. (а не 1612,52 грн. як
зазначив позивач).

При цьому суд зазначає, що позивач
належним чином не виконав жодної
ухвали суду тому усі надані ним
розрахунки є необгрунтованими.

По-перше. Вони не містять посилання на
первинні докази нарахування плати
(рахунки-акти). У зв'язку з цим неможливо
надати письмові пояснення
використаних при обчисленні суми
основного боргу чисел, і усні пояснення
представника не призвели до з'ясування
питання про те, як заявлену суму
основного боргу ним було обчислено.

По-друге. Вони не містять посилання на
первинні докази проведення
розрахунків (платіжні доручення) і
врахування цільового призначення
платежу за конкретними
рахунками-актами. У зв'язку з цим
відсутні обгрунтування щодо
конкретної дати прострочення і суми
прострочення (оскільки саме з
наступного дня після оплати, а не з
наступного за звітним місяця,
змінюється прострочена сума, як про це
вказується у розрахунках 3% річних і
інфляційних).

По-третє. Самі первинні документи є
такими, що вводять в оману щодо дійсно
нарахованої суми, яку належить
оплатити за конкретний місяць. Зокрема
по окремих з показників рахунків-актів:

а) згідно з рахунком-актом від 31.10.2013
№003440.10.2013 за телекомунікаційні
послуги за жовтень 2013 року:

борг станом на 01.10.2013 складає 4507,06 грн. (з
них 4499,16 грн. борг, 7,90 грн. пеня);

сплачено у жовтні 5000 грн. (які позивачем
розподілено як: погашення 4499,16. грн.
боргу; погашення 24,03 грн. пені /хоча було
7,90 грн./; решта 476,81 грн. визначено як
аванс);

нараховано за жовтень 2644,43 грн.;

визначено до сплати 2167,62 грн.;

рекомендований аванс 2644,43 грн.;

всього до сплати 4812,05 грн.

б) згідно з актом-рахунком від 30.11.2013
№003440.11.2013 за листопад 2013 року:

борг станом на 01.11.2013 складає 2167,62 грн. (з
них 2167,62 грн. борг,)

сплачено у листопаді 0 грн.;

нараховано за листопад 2431,42 грн.;

визначено до сплати сума 4602,90 грн. (з них
4599,04 грн. борг, 3,86 грн. пеня);

рекомендований аванс 2431,42 грн.;

всього до сплати 7034,32 грн.

в) з гідно з актом-рахунком від 31.12.2013
№003440.12.2013 за грудень 2013 року:

борг станом на 01.12.2013 складає 4602,90 грн. (з
них 4599,04 грн. борг, 3,86 грн. пеня);

сплачено у грудні 2000 грн. (які позивачем
розподілено як: погашення 1996,14 грн.
боргу; погашення 3,86 грн. пені);

нараховано за грудень 2171,40 грн.;

визначено до сплати 4783,92 грн. (з них: 4774,30
грн. борг; 9,62 грн. пеня /це пеня
наростаючим підсумком чи нова пеня,
невідомо/);

відомості про "рекомендований аванс" і
"всього до сплати" відсутні.

Отже із цих окремих відомостей
вбачається:

що позивач у рахунках-актах нараховує
пеню, але, 1) при будь-якій сплаті коштів
відповідачем автоматично її погашає за
весь попередній період; 2) рахунок-акт
(як і позовна заява з наступними
уточненнями також) не містить
пояснення обгрунтованості нарахування
пені; 3) ні в позовній заяві, ні в
розрахунках при обчисленні суми позову
присутність сум пені в рахунках-актах і
її погашення не відображається. Так,
при поданні позову позивач нарахував
405,59 грн. пені (в тому числі і за ті
періоди, коли вона по рахункам-актам
була нарахована і погашена, а згідно з
рахунком-актом від 30.04.2014 вона складає
77,71 грн. Належні пояснення цих сум
відсутні, тому відмова позивача від
вимог у частині пені є цілком
закономірною;

що незрозуміло яку ж суму кожен
рахунок-акт визначає - чи "нараховано",
чи "визначено до сплати", чи "всього до
сплати".

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України позивач вправі
вимагати сплати відповідачем
заборгованості з урахуванням
офіційного індексу інфляції та
3%річних. Однак подані розрахунки є
невірними, оскільки інфляційні та 3%
річних розраховані на числа основного
боргу, які не підтверджуються наявними
у справі доказами (розрахунками з
посиланням на ці докази). Зокрема, не
доведено доказами чи розрахунком, який
би посилався на докази суму боргу 3783,92
грн., що утворилася станом на 21.01.2014
(оскільки відсутній доказ на суму 1612,52
грн., а.с.55 т.1) і відповідно недоведеними
є й наступні суми.

До функцій суду віднесено оцінку
наявних у справі доказів та перевірку
обгрунтованості і правильності
розрахунків, але не проведення
«перерахунків» належних до стягнення
сум за позивача. Суд вважає, що позивач
без поважних причин не надав суду
обгрунтованого розрахунку сум 3% річних
та інфляційних, у зв'язку з чим вимоги
про їх стягнення на суми 835,93 грн.
інфляційних за період з 21.01.2014 по 31.08.2014,
130,71 грн. три проценти річних
задоволенню не підлягають як не
доведені.

Оскільки відмова від стягнення пені на
суму 230,52 грн. не порушує прав сторін,
суд її приймає. У цій частині
провадження у справі в підлягає
припиненню відповідно до п.4 ст.80
Господарського процесуального кодексу
України, а сплачений судовий збір
позивачу не відшкодовується.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню.

Сума заявлених вимог 9556,51 грн. Судові
витрати по справі складають 1827 грн.
Сума задоволених вимог 4015,43грн.
Пропорційно розміру задоволених
позовних вимог з відповідача на
користь позивача підлягають стягненню
судові витрати у розмірі 767,66 грн. (4015,43 х
1827 : 9556,51).

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі ст.193 ч.1, ст.231 Господарського
кодексу України, і ст.625 Цивільного
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково

Стягнути з державного підприємства
"Іваньківський цукровий завод"
(Маньківський район, с. Іваньки, вул.
Заводська, 1, ідентифікаційний код 32741501)
на користь публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" у особі
Черкаської філії ПАТ "Укртелеком"
(м.Черкаси, вул.Байди-Вишневецького,34,
ідентифікаційний код 01181877) 4015,43 грн.
основного боргу за надані послуги, 767,66
грн. судових витрат - разом 4783,09 грн.
(чотири тисячі сімсот вісімдесят три
гривні 09 коп.).

У решті вимог за позовною заявою
відмовити.

Направити дане судове рішення
позивачу, а також рекомендованим
листом з повідомленням відповідачу.

Повне рішення складено у понеділок
24.11.2014.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду в порядку та у
строки, встановлені статтями 91-93
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Ю.А. Хабазня

3