Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
тел. (0412) 48-16-20,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "13" листопада 2014 р.
Справа № 906/1320/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Будіянський О.С. -
довіреність від 13.04.14р.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ад-Шина" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Петер-Транс"
(с.Корчівка Червоноармійського району
Житомирської області)

про стягнення 28940,60 грн.

Позивач звернувся з позовом про
стягнення на свою користь з
відповідача 28940,60 грн., з яких: 25057,59 грн.
боргу, 1431,37 грн. пені, 2150,15 грн. 36% річних
та 301,49 грн. інфляційних на підставі
договору довгострокового постачання №
1674 від 24.01.13р.

13.11.14р. представником позивача через
діловодну службу подано клопотання про
зменшення позовних вимог, згідно якої
просить стягнути з відповідача на
користь позивача 1431,37 грн. пені, 2150,15
грн. 36% річних та 301,49 грн. інфляційних.
Також, зазначено, що відповідачем
повністю погашено суму основного боргу
(а.с. 128). Крім того, представником
позивача було подано клопотання від
29.10.14р. про витребування доказів, а саме:
витяг з реєстру виданих та отриманих
податкових накладних про віднесення
ним сум ПДВ до податкового кредиту по
виписаним йому податковим накладним
ТОВ "АД ШИНА" за період з 24.01.2013р. по
26.02.2014р.; витребувати у
Червоноармійського відділення
Володарсько-Волинської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Житомирській області
довідку про віднесення відповідачем -
ТОВ " ПЕТЕР ТРАНС" сум ПДВ до
податкового кредиту виписаним йому ТОВ
" АД ШИНА" податковим накладним за
період з 24.01.2013р. по 26.02.2014р. .

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
урахуванням клопотання про зменшення
позовних вимог, клопотання щодо
витребування доказів розглянути на
розсуд суду.

Господарський суд вважає, що документи,
заявлені до витребування, не можуть
вплинути на правову оцінку наявним в
матеріалах справи доказам та вирішення
спору по суті, докази, наявні в
матеріалах справи, є достатніми для
прийняття рішення у справі, тому
клопотання від 29.10.14р. про витребування
доказів не підлягає задоволенню.

Відповідач вимоги ухвал від 06.10.14р., від
23.10.14р. не виконав, свого представника в
судове засідання не направив, хоча про
час і місце судового засідання
повідомлений своєчасно та належним
чином (а.с. 65).

Розгляд справи здійснюється за
наявними в матеріалах справи
документами, відповідно до ст.75 ГПК
України.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, проаналізувавши наявні у
справі докази у сукупності та давши їм
відповідну правову оцінку,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.01.13р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ад-шина"
(постачальник/позивач) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Петер-транс" (покупець/відповідач)
укладений договір довгострокового
постачання № 1674 (а.с.8-9).

Відповідно п.1.1. договору, постачальник
(позивач) зобов'язався протягом дії
договору поставляти покупцю
(відповідачу) товар за його
замовленнями окремими партіями за
цінами, в асортименті (за
номенклатурою) та кількості, що
остаточно погоджуються сторонами в
накладних, які є невід'ємною частиною
договору, та, також, виконувати
шиномонтажні послуги, а покупець
зобов'язався приймати товар та
оплачувати на встановлених договором
умовах.

Відповідно п.2.1 договору, строк його дії
з 24.01.13р. по 31.12.13р. У разі відсутності до
дати закінчення строку дії договору
повідомлення рекомендованим листом
від будь-якої із сторін про розірвання
договору, строк дії цього договору
вважається кожного разу продовженим до
31 грудня наступного календарного року
включно (п. 2.2 договору). Отже,
враховуючи відсутність в матеріалах
справи доказів про намір однієї з
сторін про розірвання договору, дія
договору № 1674 від 24.01.13р. продовжена до
21.12.2014р.

Як зазначено в п. 3.2 договору, на
підставі замовлення покупця,
постачальник одночасно з
підтвердженням замовлення надає
покупцю рахунок на оплату товару. Ціни
товару вважаються остаточно
визначеними сторонами в видатковій
накладній на момент постачання партії
товару (п. 4.1 договору).

Згідно п.4.2 договору, покупець
зобов'язався провести повний
розрахунок за отриману по накладній
партію товару в термін 14 днів від дати
зазначеної у видатковій товарній
накладній.

На підставі рахунків, які містяться в
матеріалах справи, позивач поставив
відповідачу товар на загальну суму
204178,50 грн., згідно видаткових накладних:

№ABSI008243 від 24.01.13р. на суму 42880,06 грн.;

№ ABSI008524 від 06.02.13р. на суму 3820,02грн.;

№ ABSI008568 від 08.02.13р. на суму 3820,02 грн.;

№ ABSI010731 від 13.05.13р. на суму 27600,49 грн.;

№ ABSI011845 від 13.06.13р. на суму 29600,16 грн.;

№ ABSI014044 від 30.08.13р. на суму 8200,08 грн.;

№ ABSI015088 від 02.10.13р. на суму 56,04 грн.;

№ ABSI015099 від 02.10.13р. на суму 3200,22 грн.;

№ ABSI015100 від 02.10.13р. на суму 28800,96 грн.;

№ ABSI015343 від 10.10.13р. на суму 6300,00 грн.;

№ ABSI016511 від 15.11.13р. на суму 21600,01 грн.;

№ ABSI017128 від 04.12.13р. на суму 27600,49 грн.;

№ ABSI019132 від 26.02.14р. на суму 6700,08 грн.

В результаті неналежного виконання
зобов'язання щодо оплати отриманих
товарів, станом на день пред'явлення
позову до суду, у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість в
сумі 25057,59грн.

13.01.14р. позивачем на адресу відповідача
було направлено претензію № 1 від
10.01.14р., яка вручена відповідачу 21.01.14р.
(а.с. 22), позивач просив перерахувати
суму боргу в розмірі 54460,00 грн. на
поточний рахунок позивача (а.с. 16-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України, визначено,
що зобов'язанням є правовідношення , в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визначаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено,
що покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610
ЦК України, є його невиконання або
неналежне виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Так, матеріалами справи
підтверджується, що відповідач порушив
зобов'язання щодо оплати, що призвело
до виникнення простроченої
заборгованості, яка станом на день
звернення позивачем до суду становила
25057,59 грн., проте повністю погашена
після порушення провадження у справі
(а.с. 128). Отже, в цій частині позову
провадження слід припинити за п. 1.1 ст. 80
ГПК України, за відсутністю предмета
спору.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник
господарських відносин у разі
порушення ним грошового зобов'язання
не звільняється від відповідальності
через неможливість виконання і
зобов'язаний відшкодувати збитки,
завдані невиконанням зобов'язання, а
також сплатити штрафні санкції
відповідно до вимог, встановлених ГК
України та іншими законами України.

Обставини, які звільняють відповідача
від обов'язку виконати свої
зобов'язання за договором, та
обставини, які звільняють відповідача
від відповідальності за його
невиконання, в матеріалах справи
відсутні.

За порушення умов договору, позивачем
за період з 02.07.14р. по 26.09.14р. нарахована
пеня в сумі 14310,37 грн., 36% річних в сумі
2150,15 грн. та інфляційні в сумі 301,49 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.8.3 договору, при
простроченні оплати товару покупець
(відповідач) зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за кожен календарний
день періоду простроченого платежу, а
також пеню, нараховану на суму
заборгованості за кожен календарний
день періоду прострочення платежу у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період прострочення.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За таких обставин, суд, перевіривши
розрахунки пені, 36% річних та
інфляційних, наведені позивачем у
позовній заяві, вважає їх вірними, а
вимоги в цій частині такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідач заперечень з приводу
заявлених позовних вимог не надав.

Враховуючи викладене, господарський
суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, заявленими відповідно
до чинного законодавства і укладеного
договору та такими, що підлягають
задоволенню - з відповідача стягується
на користь позивача 1431,37 грн. пені, 2150,15
грн. 36% річних, 301,49 грн. інфляційних. В
решті позову провадження у справі
припинити.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85 ГПК України,
господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Петер-Транс" (12000,
Житомирська область,
Червоноармійський район, с.Корчівка,
вул. Кірова, буд.8, код 38215331) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ад-шина" (02660, м. Київ,
вул. Закревського,16, код 35974863): 1431,37 грн.
пені, 2150,15 грн. 36% річних, 301,49 грн.
інфляційних та 1827,00 грн. судового збору.

3. В решті позову провадження у справі
припинити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.11.14

Суддя
Маріщенко Л.О.

Друк: Біленька Ю.П.

1 - у справу,

2 - відповідачу (рек. з повід.)