ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.Справа № 922/4696/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання
Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2, м. Харків до 1-ого
відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 , 2-ого відповідача
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.
Кіровоград про стягнення коштів за
участю представників:

позивача - ОСОБА_2, за паспортом НОМЕР_4

1-го відповідача - не з'явився

2-го відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся до господарського суду
Харківської області із позовною заявою
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
м.Харків Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4, м. Кіровоград, в якій просить
суд стягнути з :

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3
-1000,0грн.,

Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4
боргу в сумі 21662,30грн., 3% річних в сумі
1155,52грн., інфляційних нарахувань в сумі
3630,64грн., витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідачів.

Ухвалою господарського суду від
23.10.2014року порушено провадження у
справі№922/4696/14, розгляд справи
призначено на 11.11.2014року .

Представник позивача в судовому
засіданні 11.11.2014року підтримує
заявлені позовні вимоги у повному
обсязі .

Представник першого відповідача в
судове засідання 11.11.2014року не з'явився
, через канцелярію господарського суду
(вх.№39656 від 10.11.2014 року) надав пояснення
по справі №922/4696/14, в якій проти
позовних вимог позивача не заперечує
та просить суд задовольнити вказані
вимоги у повному обсязі.

Представник другого відповідача в
судове засідання 11.11.2014року не з'явився,
явку свого уповноваженого
представникам в судове засідання не
забезпечив, про причини своєї неявки
суд не повідомив. Ухвала про порушення
провадження від 23.10.2014року у
справі№922/4696/14, направлена на адресу
відповідача повернулась до суду без
вручення адресату з поміткою "за
закінченням терміну зберігання".

Відповідно до підпункту 3.9.1 постанови
Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом справи у разі виконання
останнім вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Приймаючи до уваги принципи
змагальності та диспозитивності
господарського процесу, закріплені п. 4
ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та
ст. 33 ГПК України, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
йому повноважень сторонам створені усі
належні умови для надання доказів у
справі та є підстави для розгляду
справи за наявними у справі
матеріалами у відповідності до ст. 75
ГПК України.

Отже, суд, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані учасниками
судового процесу докази, заслухавши
пояснення представника позивача,
встановив наступне.

Так ,31 жовтня 2011 року між позивачем - ФОП
ОСОБА_2 та відповідачем ФОП ОСОБА_4 був
підписаний акт взаєморозрахунків
(надалі Основний договір) за яким
ОСОБА_4 визнала борг перед ОСОБА_2 в сумі
28 800,0 грн., та зобов'язалась повернути
цей борг шляхом проведення щомісячних
платежів в розмірі 1000 ,0 грн., до повного
його погашення.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу
України за договором позики одна
сторона (позикодавець) дає другій
стороні (позичальникові) грошові кошти
або інші речі, визначені родовими
ознаками, а пальник зобов'язується
повернути позикодавцеві таку ж суму
грошових коштів (суму позики) або таку ж
кількість речей того ж роду та такої ж
якості. Договір позики є укладеним з
моменту передання грошей або інших :й.
визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України
встановлено, що на підтвердження
укладення договору позики та його ¦
може бути представлена розписка
позичальника або інший документ, який
посвідчує передання його позикодавцем
визначеної грошової суми або
визначеної кількості речей.

За приписами ст. 1049 ЦК України
позичальник зобов'язаний повернути
позикодавцеві позику у строк та в
порядку, що встановлені договором.

За період з 01.11.2011р. по 11.01.2013р., ФОП
ОСОБА_4, повернула лише 7137,70грн.,
останній платіж у 1000,0грн. був зроблений
ОСОБА_4 11 січня 2013 року, неоплаченою
залишилась заборгованість в сумі 21662,30
грн.

Доказів виконання зобов'язань щодо
погашення заборгованості в сумі 21
662,30грн., другий відповідач, на моменту
розгляду спору, не надав.

Відповідно приписів ст. 553 ЦК України
виконання зобов'язання боржника може
забезпечуватися порукою, договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником.

Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, враховуючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Крім цього, суд встановив, що 01.06.2013
року, з метою виконання зобов'язань ФОП
ОСОБА_4 за вищевказаним основним
договором від 30.10.2011р., був укладений
договір поруки № 028/16-74 від 01 листопада
2013 року з ФОП ОСОБА_3 згідно до п. 1.1
якого останній взяв на себе часткову
відповідальність за виконання
основним боржником ФОП ОСОБА_4
зобов'язань щодо повернення боргу в
сумі 28 800 в строки та порядку
передбачених актом взаєморозрахунків
від 31.10.2011 р.

Як вбачається з п. 1.2 договору поруки у
випадку порушення боржником обов'язку
за основним договором, поручитель
відповідає перед кредитором частково в
розмірі щомісячного платежу боржника,
що дорівнює 1000,0грн.. без сплати
процентів, неустойки та відшкодування
збитків.

Пунктом 3.1 згаданого договору
передбачено, що поручитель ФОП ОСОБА_3
зобов'язаний у разі порушення
боржником ФОП ОСОБА_4 обов'язку за
основним договором, самостійно
виконати свій обов'язок кредитором ФОП
ОСОБА_2 та єдиноразово сплатити
останньому щомісячний платіж боржника,
який 1000 (одна тисяча) грн. в підставі
письмової вимоги кредитора в термін, що
не перевищує семи днів від дня
пред'явлення до нього такої вимоги .

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Будь-яке зобов'язання зі
сплати коштів є грошовим зобов'язанням.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Якщо строк виконання боржником
обов'язку не встановлено або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час.

Для досудового врегулювання спору про
погашення суми боргу, відповідачу
ОСОБА_4, цінним листом була надіслана
претензія від 15.11.201Зр., яка залишена без
відповіді та задоволення, у зв'язку з
невиконанням своїх зобов'язань ФОП
ОСОБА_4, 26 квітня 2014 року поручителю ФОП
ОСОБА_3. особисто була вручена вимога,
про часткову сплату заборгованості з
урахуванням положень договору поруки
№ 028/16-74 від 01.11.2013 р., в порушення вимог
п. 3.1 зазначеного договору ОСОБА_3, свого
обов'язку до наступного часу не
виконав, часткова заборгованість не
погашена.

Судом встановлено, що доказів
виконання зобов'язання, забезпеченого
порукою у сумі 1000 грн. 00 коп.,першим
відповідачем не надано, у зв'язку з чим
суд доходить до висновку про
задоволення позовних вимог позивача в
частині стягнення з першого
відповідача 1000,0 суми боргу.

Щодо позовних вимог позивача про
стягнення з другого відповідача
основного боргу в розмірі 21662,30 грн. за
неналежне виконання грошових
зобов'язань 3% річних у розмірі 1155 грн. 52
коп. та інфляційних втрат у розмірі 3630
грн. 64 коп., суд зазначає наступне:

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з урахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Суд перевіривши наданий позивачем
розрахунок суми боргу в розмірі 21662,30
грн., інфляційних втрат, доходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
про стягнення з другого відповідача 21
662,30 грн. основного боргу, інфляційних
втрат у розмірі 3630 грн. 64 коп. -
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

За своїми ознаками три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійним
способом захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок 3% річних за неналежне
виконання другим відповідачем своїх
зобов'язань, суд вважає, що позовні
вимоги позивача про стягнення з
відповідача суми 3% річних у розмірі 1155
грн. 52 коп., підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Згідно положень статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати зі сплати судового
збору підлягають стягненню з
відповідачів на користь позивача .

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст.124,129 Конституції України, ст. ст.
509, 530, 553,554 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 38, 44, 49, 75 ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (61081, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (64605, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) -1000,0грн.
основного боргу, витрати по сплаті
судового збору 913,50грн.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (25006, АДРЕСА_3, код НОМЕР_3)- на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (64605, АДРЕСА_2, код НОМЕР_2) -суму
боргу в розмірі 21662,30грн., 3% річних в
сумі 1155,52грн., інфляційних нарахувань в
сумі 3630,64грн., витрати судового збору
913,50грн.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили .

Повне рішення складено 14.11.2014 р.

Суддя О.О. Присяжнюк