м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/20039/14 12.11.14

Суддя Господарського суду міста Києва
Підченко Ю.О.

За участю секретаря судового засідання
Швеця С.С.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит"

до відповідача Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 72 939,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Ушакова О.М. - провідний
юрисконсульт

від відповідача: Мацегорін А.О. -
юрисконсульт

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами до Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" про стягнення заборгованості
в сумі 72 939,60 грн. відповідно до
договору про закупівлю природного газу
за державні кошти від 20.12.2010 №
05-10-2557-БО-20.

Сторін було належним чином повідомлено
про час та місце проведення судового
засідання, тому судом з урахуванням
вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені
всі необхідні умови для вирішення
спору на принципах змагальності,
рівності учасників процесу перед
законом.

Відповідач надав суду відзив на
позовну заяву в якому проти позову
заперечив, свої заперечення
обґрунтував тим, що Дочірня компанія
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" не є
боржником Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" у зв'язку із
відсутністю між вказаними особами
будь-яких відносин зобов'язального
характеру та просив припинити
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, виходячи з
фактів, встановлених у процесі
розгляду справи та правову норму, яка
підлягає застосуванню, заслухавши
пояснення позивача та заперечення
відповідачів, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 20.12.2010 між
Дочірньою компанією "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", далі Постачальник,
та Державним підприємством
"Ровенькиантрацит", далі Покупець,
укладений договір про закупівлю
природного газу за державні кошти №
05-10-2557-БО-20, далі Договір, відповідно до
предмету якого (п. 1.1 Договору)
Постачальник зобов'язується поставити
Покупцеві імпортований природний газ,
а Покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному у договорі.

Згідно п. 4.1 Договору розрахунки
проводяться шляхом поетапної оплати у
такому порядку: перша оплата в розмірі
34% від вартості запланованих місячних
обсягів постачання газу проводиться не
пізніше 10 числа місяця поставки;
подальші оплати проводяться плановими
платежами по 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу до 20 та 30 (31) числа
місяця поставки. Остаточний розрахунок
за фактично спожиті обсяги газу
здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 10 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" та Державне
підприємство "Ровенькиантрацит" уклали
додаткову угоду від 03.10.2011 № 5 до
Договору в якому вирішили припинити
Договір в частині поставки природного
газу з 01.10.2011. Сторони підписали акт
звіряння розрахунків від 31.10.2011,
відповідно до якого заборгованість
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" перед Державним
підприємством "Ровенькиантрацит"
становить 72 939,60 грн.

01 грудня 2011 року між Міністерством
енергетики та вугільної промисловості
України та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" укладено
Концесійний договір, відповідно до
предмету якого позивач надав
Міністерству енергетики та вугільної
промисловості України на платній та
строковій основі право на управління
(експлуатацію) цілісним майновим
комплексом Державного підприємства
"Ровенькиантрацит", місцезнаходження
якого: 94701, Луганська область, м.
Ровеньки, вул. Комуністична, 6.
Концесійний договір укладено на 49
років (з 01.12.2011 по 30.11.2060 включно (п. 87
Концесійного договору).

Згідно п. 33.8 Концесійного договору
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" є правонаступником
Державного підприємства
"Ровенькиантрацит" за майновими та
немайновими правами та обов'язками, які
сформувалися у Державного
підприємства "Ровенькиантрацит" станом
на дату укладення сторонами цього
договору та передачі Товариству з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" за зведеним актом
приймання-передачі майна, передбаченим
підпунктом 33.4 цього пункту договору, з
моменту його укладення між сторонами.

Позивач стверджує, що за період з січня
2011 року по 30 вересня 2011 року сума
перерахувань за природний газ склала 6
464 531,58 грн., але згідно акту
приймання-передачі природного газу за
період з січня 2011 року по 31 серпня 2011
року сума поставки газу склала 6 391 591,98
грн., таким чином здійснено переплату
за газ в сумі 72 939,60 грн. Оскільки
сторони вирішили припинити Договір в
частині поставки природного газу з
01.10.2011, а відповідач не повернув
переплату за газ, тому позивач просить
стягнути з відповідача у судовому
порядку 72 939,60 грн. попередньої оплати.

Дослідивши правову норму, яка підлягає
застосуванню у спірних відносинах
сторін, суд дійшов висновку, що доводи
позивача є необґрунтованими та такими,
що не підлягають задоволенню виходячи
із наступного.

Особливості регулювання майнових
відносин у сфері господарювання
визначається господарським кодексом.
Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин
регулюються ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених ГК України.
Судом прийнято до уваги що учасниками
судового процесу є суб'єкти
господарювання в розумінні ст. 55 ГК
України.

Так, згідно з пунктом 1 ст. 265 ГК України
за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Одночасно, частиною 2 ст. 712 ЦК України
передбачено, що до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525
ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В силу статті 526 ЦК України та частини
першої ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Сторонами Договору є Дочірня компанія
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" та Державне
підприємство "Ровенькиантрацит".

Концесійний договір укладено між
Міністерством енергетики та вугільної
промисловості України та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит", тому положення п. 33.8
даного договору стосуються лише даних
суб'єктів господарювання та визначають
умови передачі відповідних зобов'язань
Державного підприємства
"Ровенькиантрацит" концесіонеру - ТОВ
"ДТЕК Ровенькиантрацит".

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України
"Про особливості оренди чи концесії
об'єктів паливно-енергетичного
комплексу, що перебувають у державній
власності" у концесіонера не виникає
загального правонаступництва згідно з
правами та зобов'язаннями
підприємства, цілісний майновий
комплекс якого передається у концесію.
Умови та порядок передачі концесіонеру
прав та зобов'язань підприємства,
цілісний майновий комплекс якого
передається у концесію, можуть бути
встановлені умовами концесійного
конкурсу.

Згідно ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами у
зобов'язанні є боржник і кредитор.
Частиною третьою даної статті
передбачено, що якщо кожна із сторін у
зобов'язанні має одночасно і права, і
обов'язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов'язана вчинити на
користь другої сторони, і одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї.

Частиною 3 ст. 516 ЦК України визначено,
що заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Пунктом 11.6 Договору
встановлено, що Покупець не має права
передавати будь-які зобов'язання за цим
договором без письмового погодження
Постачальника. Таким чином,
правонаступництво Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" за зобов'язаннями, що
виникли між відповідачем та Державним
підприємством "Ровенькиантрацит"
можливе лише за згодою відповідача -
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України", але останній такої
згоди не надавав, отже, заміна
кредитора у зобов'язанні що виникають
на підставі Договору не відбулася,
положення Концесійного договору в
частині передачі прав та обов'язків
Державного підприємства
"Ровенькиантрацит" концесіонеру
стосується лише Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України та Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит".

Судом з'ясовані надані Стягувачем
доказу можливого правонаступництва,
тому він дійшов до наступного висновку:

Так , у відповідності зі ст. 25 ГПК
України в разі вибуття однієї з сторін
у спірному або встановленому рішенням
господарського суду право відношенні
внаслідок реорганізації підприємства
чи організації господарський суд
здійснює заміну цієї сторони її
правонаступником, вказуючи про це в
рішенні або в ухвалі.
Правонаступництво можливе на будь-якій
стадії судового процесу.

Вирішуючи питання про
правонаступництво, потрібно мати на
увазі, що запис в установчих документах
про правонаступництво має істотне
значення для визнання
правонаступництва. Однак суттєве
значення мають також фактично
здійснені організаційно-економічні
перетворення, з якими чинне
законодавство пов'язує перехід
майнових прав та обов'язків, а саме:
рішення власника (власників),
підписання передаточного або
розподільного акта чи балансу. Отже у
разі виникнення питань, пов'язаних з
правонаступництвом, слід здійснювати
аналіз документів, що стосуються
переходу прав і обов'язків на майно
(майнові права) чи його відповідну
частину.

Порядок припинення юридичної особи
шляхом злиття, приєднання, поділу та
перетворення визначений ст.ст. 107, 109 ЦК
України та спеціальним актом
законодавства - ст. 37 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців",
далі Закон При цьому обома цими
нормативними актами визначено, що
обов'язковим є складання
передавального або розподільчого
балансу, які мають містити положення
про правонаступництво щодо всіх
зобов'язань юридичної особи, що
припиняється, стосовно всіх кредиторів
та боржників. Пунктом 4 ст. 37
зазначеного спеціального закону
передбачено засвідчення підписів на
передавальному балансі нотаріусом.

Відповідно до вимог статті 59 ГК України
визначено, що реорганізація може
проводитися шляхом:

- злиття;

- приєднання;

- поділу;

- перетворення.

Тобто, у разі настання наслідків
зазначених у вказаної статті до нових
суб'єктів господарювання переходять за
роздільним актом (балансом) у
відповідних частинах майнові права і
обов'язки реорганізованого суб'єкта.
Отже у наведеному випадку допускається
процесуальне правонаступництво.

Якщо ж реорганізація підприємства чи
організації - сторони у справі - не мала
місця, то процесуальне
правонаступництво, про яке йдеться у
статті 25 ГПК України, неможливе.

За наявності обставин пов'язаних з
проведенням реорганізації суб'єкта
господарювання у відносинах, щодо яких
виник спір, господарський суд залучає
до участі у справі його
правонаступника. Водночас зміна
найменування юридичної особи тягне за
собою необхідність у державній
реєстрації змін до установчих
документів, порядок проведення якої
викладено у статті 29 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців".

Фактичні обставини справи та докази на
їх підтвердження свідчать, що
відповідно до вимог Концесійного
договору належним доказом
підтвердження правонаступництва є
лише зведений акт приймання-передачі
майна. Без посередньо представник
позивача надав суду копію
передавального акту від 01.12.2011 № 3/РА, на
підставі якого згідно п. 33.4
Концесійного договору має бути
оформлений даний зведений акт, у даному
передавальному акті у графі "вид
правовідносин, майнові та немайнові
права за якими передаються
Підприємством Концесіонеру реквізити
договору" здійснено посилання на
договір № 06/08-1179БО-20 від 19.09.2008, але
підставою даного спору є договір про
закупівлю природного газу за державні
кошти № 05-10-2557-БО-20 від 20.12.2010.

Враховуючи те, що між Дочірньою
компанією "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" відсутні будь-які
відносини зобов'язального характеру,
згода на правонаступництво та
передачу всіх прав та обов'язків
останньому відповідно до
передавального, суд дійшов висновку що
позов необґрунтований. За такими
обставинами у задоволенні позову
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" до Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" слід відмовити, як
необґрунтованого заявленого.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на позивача - Товариство з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит", згідно ст. 44, 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
12.11.2014, згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 510, 516, 525, 526, 629, 712 ЦК України, ст.ст.
55, 193, 265 ГК України, ст. ст. 42, 43, 25, 33, 34, 43,
44, 49, 82, 84, частиною другою та третьою ст.
85 ГПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
Ровенькиантрацит" до Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 17.11.2014 року

Суддя
Ю.О.Підченко