ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.14р. Справа № 904/7527/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО", м.
Обухів, Київська область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"АГРО-ДНІПРО-НІКОПОЛЬ", с. Дмитрівка,
Дніпропетровська область

про стягнення 601 293,18 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Бохана С. О. - представник
(дов. № б/н від 09.07.2014)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"АГРО-ДНІПРО-НІКОПОЛЬ" про стягнення
заборгованості за договором поставки
на умовах товарного кредиту № 133-ДН від
01.04.2013 в розмірі 601 293,18 грн., з яких 413 115,46
грн. основний борг, 8 771,24 грн. відсотки
за користування товарним кредитом, 43
787,02 грн. плата за користування товарним
кредитом (гривнева різниця), 22
250,95 грн. пеня, 26 499, 67 грн. 28% річних та 86
868,84 грн. штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором поставки на умовах товарного
кредиту № 133-ДН від 01.04.2013, в частині
повного та своєчасного розрахунку за
поставлений товар.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 30.09.2014
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 20.10.2014.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
20.10.2014 на 10.11.2014.

Відповідач відзив на позов не надав, у
судові засідання, призначені для
розгляду справи, явку свого
повноважного представника не
забезпечив. 20.10.2014 та 28.10.2014 надіслав до
господарського суду Дніпропетровської
області в яких просить суд відкласти
розгляд справи, у зв'язку з тим, що
представник, який повинен був брати
участь у судовому засіданні був
мобілізований.

Частиною 2 пункту 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 року "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Відповідач не надав жодних доказів
неможливості замінити представника,
якого було мобілізовано іншим
представником.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (частина 1
пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 10.11.2014 було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю
"АГРО-ДНІПРО-НІКОПОЛЬ" (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО"
(постачальник) було укладено договір
поставки на умовах товарного кредиту №
133-ДН (а.с.13).

Відповідно до пункту 1.1 договору в
строки, визначені договором,
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця продукцію
виробничо-технічного призначення, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і оплатити його вартість, сплативши за
нього визначену договором грошову
суму, а також сплатити відсотки за
користування товарним кредитом в сумі,
визначеній відповідно до умов
договору.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що
найменування товару, його кількість,
ціна за одиницю, термін поставки
покупцю та базис поставки, порядок та
термін оплати товару, та нарахованих
відсотків, інші умови, визначені в
додатку № 1 до договору, який є
невід'ємною частиною цього договору.
Фактична номенклатура, асортимент та
кількість по задоволеним
постачальником замовленням
визначаються згідно видаткових
накладних.

Сторонами був укладений додаток № 1, в
якому узгодили найменування товару,
його кількість, ціну за одиницю, термін
поставки та базис поставки, порядок та
термін оплати товару та нарахованих
відсотків (а.с.17-28).

На виконання умов договору, позивач
поставив товар відповідачу на загальну
суму 462 724,03 грн., що підтверджується
видатковими накладними:

- № 16311 від 17.04.2013 на суму 63 150,75 грн.;

- № 16515 від 18.04.2013 на суму 111 975,00 грн.;

- № 16546 від 18.04.2013 на суму 11 952,00 грн.;

- № 16547 від 18.04.2013 на суму 37 304,64 грн.;

- № 16551 від 18.04.2013 на суму 18 828,00 грн.;

- № 18321 від 30.04.2013 на суму 105 251,25 грн.;

- № 18367 від 30.04.2013 на суму 6 744,10 грн.;

- № 18422 від 30.04.2013 на суму 41 094,00 грн.;

- № 18445 від 30.04.2013 на суму 15 354,68 грн.;

- № 18714 від 08.05.2013 на суму 6 459,24 грн.;

- № 18717 від 08.05.2013 на суму 18 920,88 грн.;

- № 20267 від 20.05.2013 на суму 1 491,00 грн.;

- № 20346 від 20.05.2013 на суму 17 828,45 грн.;

- № 22219 від 01.06.2013 на суму 6 368,04 грн.
(а.с.30-43).

Відповідач отримав товар на підставі
довіреностей:

- № 029 від 17.04.2013;

- № 032 від 26.04.2013;

- № 035 від 29.04.2013;

- № 040 від 07.05.2013;

- № 045 від 20.05.2013;

- № 047 від 01.06.2013 (а.с.44-49).

Згідно з пунктом 2.1 договору ціна
договору становить загальну вартість
товару, що передається за цим договором
та сума належних до сплати відсотків за
користування товарним кредитом. Ціна
товару встановлюється у гривнях і
відображається в додатках до договору.

Пунктом 2.7 договору встановлено, що
покупець проводить оплату вартості
(ціни) товару, вирахуваної відповідно
до положень п.п. 2.2-2.4, плати за
користування товарним кредитом та
відсотків за користування товарним
кредитом, шляхом перерахування коштів
в національний валюті на банківський
рахунок постачальника.

07.02.2014 між Товариством з обмеженою
відповідальністю
"АГРО-ДНІПРО-НІКОПОЛЬ" (покупець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО"
(постачальник) було укладено додаткову
угоду до договору поставки на умовах
товарного кредиту № 133-ДН від 01.04.2013
(а.с.29).

Пунктом 1 додаткової угоди встановлено,
що сторони дійшли згоди перенести
кінцевий розрахунок по договору
поставки № 133-ДН від 01.04.2013 на 15.07.2014 і
відповідно до цього внести зміни до п.
2.7 договору, доповнивши його абзацом в
наступній редакції: "Остаточний
розрахунок покупця за придбаний товар
відбувається згідно графіка:

- 25.03.2014 - 30 000,00 грн.;

- 25.04.2014 - 30 000,00 грн.;

- 25.05.2014 - 30 000,00 грн.

- 25.06.2014 - 30 000,00 грн.

- 15.07.2014 - 310 309,60 грн."

Відповідач частково оплатив товар на
загальну суму 49 608,57 грн., що
підтверджується довідкою ПАТ
"Укрсоцбанк".

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлений товар становить 413 115,46 грн.

Відповідачем суму заборгованості у
розмірі 413 115,46 грн. не оплачено, що є
причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського
кодексу України передбачено, що за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу
України передбачено, що за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу
України зазначено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (стаття 530
Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.7 договору, строк
оплати поставленого товару за
видатковими накладними є таким, що
настав.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості у повному обсязі
від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 413 115,46 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Позивачем нараховано відповідачу
відсотки за користування товарним
кредитом на загальну суму 85 077,10 грн.

Пунктом 2.8 договору передбачено, що за
користування товарним кредитом,
покупець сплачує на користь
постачальника відсотки, розмір яких
передбачений додатком № 1 до договору.
Сума відсотків підлягає оподаткуванню
податком на додану вартість. Податок на
додану вартість додається до
нарахованої суми відсотків та підлягає
обов'язковій оплаті покупцем.

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди від
07.02.2014 сторони дійшли згоди п. 2.8
договору доповнити абзацом другим
наступного змісту:

"З 1 лютого 2014 розмір відсотків за
користування товарним кредитом
збільшується до 20% річних".

Відповідно до пункту 2.9 договору строк
користування кредитом починається з
дня, передбаченого додатком № 1 до
договору, але не раніше дня, наступного
за днем отримання товару покупцем, та
закінчується в день повного розрахунку
покупцем за поставлений товар.

Відсотки за користування товарним
кредитом становлять 85 077,10 грн., про що
сторони дійшли згоди, підписавши акти
надання послуг (а.с.50-67).

Відповідач частково оплатив відсотки
за користування товарним кредитом на
загальну суму 76 305,86 грн., що
підтверджується довідкою ПАТ
"Укрсоцбанк".

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем по
відсоткам за користування товарним
кредитом становить 8 771,24 грн.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості у розмірі 8 771,24
грн. від представників сторін не
надійшло.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 8 771,24 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Позивачем нараховано відповідачу
плату за користування товарним
кредитом (гривнева різниця) на
загальну суму 43 787,02 грн.

Відповідно до пункту 2.2 договору
сторони погодили, що на дату оплати
авансової частини ціна товару підлягає
обов'язковому уточненню без
додаткового узгодження за формулою: Ц =
Цдог х (Коп/Кдог), де Цдог - ціна товару
на дату складання додатку № 1 до
договору; Коп - комерційний курс гривні
до іноземної валюти на дату оплати;
Кдог комерційний курс гривні до
іноземної валюти на дату складання
додатку № 1 до договору, якщо на дату
оплати Коп/Кдог більше або дорівнює 1,01.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що на
дату поставки ціна товару (неоплачена
частина) підлягає обов'язковому
уточненню без додаткового узгодження
за формулою: Ц = Цдог х (Коп/Кдог), де Цдог
- ціна товару на дату складання додатку
№ 1 до договору; Коп - комерційний курс
гривні до іноземної валюти на дату
оплати; Кдог комерційний курс гривні до
іноземної валюти на дату складання
додатку № 1 до договору, якщо на дату
оплати Коп/Кдог більше або дорівнює 1,01.

Згідно з пунктом 2.4 договору у випадку,
коли на дату платежу за поставлений
товар Коп/Кдог більше або дорівнює 1,01,
то ціна товару підлягає уточненню без
додаткового узгодження. Постачальник
виставляє рахунок на сплату
вирахуваної різниці ціни договору, як
плату за користування товарним
кредитом, а покупець зобов'язується
сплатити даний рахунок не пізніше
трьох банківських днів з дня
виставлення рахунку. У цьому випадку
ціна договору, що вказується в рахунку
підлягає розрахунку за наступною
формулою: Цоп = Цпост х (Коп/Кпост), де
Цпост - ціна постачання розрахована
згідно п. 2.3; Коп - комерційний курс
гривні до іноземної валюти на дату
оплати.

Пунктом 3 додаткової угоди від 07.02.2014
сторони погодили, що на дату укладення
даної додаткової угоди ціна товару
підлягає обов'язковому уточненню без
додаткового узгодження за наступними
правилами: у випадку, коли на дату
укладення додаткової угоди Куг/Кпост
більше або дорівнює 1,01, то ціна товару
підлягає уточненню без додаткового
узгодження. Постачальник виставляє
рахунок на сплату вирахуваної різниці
ціни договору, як плату за користування
товарним кредитом, а покупець
зобов'язується сплатити даний рахунок
не пізніше трьох банківських днів з дня
виставлення рахунку. У цьому випадку
ціна договору, що вказується в рахунку
підлягає розрахунку за наступною
формулою: Цуг = Цпост х (Куг/Кпост), де
Цпост - ціна постачання розрахована
згідно п. 2.3; Кпост - комерційний курс
гривні до іноземної валюти на дату, що
передує даті поставки; Куг -
комерційний курс гривні до іноземної
валюти на дату, що передує даті
укладення даної додаткової угоди.

Позивачем були виставлені відповідачу
рахунки (а.с.68-78) на плату за
користування товарним кредитом
(гривневої різниці) на загальну суму 43
787,02 грн., які були направлені на адресу
відповідача 16.09.2014, що підтверджується
описом вкладення від 16.09.2014 та
фіскальним чеком № 5634 від 16.09.2014 (а.с.79).

Відповідно до пункту 2.4 договору, строк
оплати вирахуваної різниці за
вищезазначеними рахунками є таким, що
настав 19.09.2014.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості у повному обсязі
від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 43 787,02 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України
зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, яке
боржник має передати кредиторові у
випадку порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштiв сплачують на
користь одержувачiв цих коштiв за
прострочку платежу пеню в розмiрi, що
встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до пункту 7.2 договору у
випадках порушення умов даного
договору, постачальник має право
шляхом направлення письмового
повідомлення покупцю, притягти його до
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті у встановлені договором терміни
вартості (ціни) товару та/або відсотків
за користування товарним кредитом. За
порушення даних умов договору покупець
сплачує за кожен день прострочення на
користь постачальника пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період прострочення, від суми
боргу, за кожен день такого
прострочення; відшкодовує
документально підтверджені збитки,
завдані постачальнику невиконанням
або неналежним виконанням грошових
зобов'язань по цьому договору; сплачує
на користь постачальника штраф за
неправомірне користування коштами в
розмірі 28 % річних з простроченої суми.

Пунктом 4 додаткової угоди від 07.02.2014
сторони дійшли згоди п. 7.2 договору
викласти в наступній редакції:

"7.2 У випадках порушення умов даного
договору, постачальник має право
притягти покупця до відповідальності
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань по оплаті у встановлені
договором терміни вартості (ціни)
товару та/або відсотків за
користування товарним кредитом. За
порушення даних умов договору покупець
сплачує за кожен день прострочення на
користь постачальника пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, яка
діяла в період прострочення, від суми
боргу, за кожен день такого
прострочення; сплачує штраф в розмірі
20% від несплаченої суми, яка склалася на
наступний день після прострочення
виконання грошового зобовязання;
сплачує на користь постачальника 28 %
річних від простроченої суми та індекс
інфляції за весь час прострочення.".

У зв'язку з тим, що відповідач
прострочив виконання грошового
зобов'язання, позивачем нараховано
пеню за період з 26.03.2014 по 15.09.2014 у сумі 22
250,95 грн., 28% річних за період з 26.03.2014 по
15.09.2014 у сумі 26 499,67 грн. та штраф у сумі 86
868,84 грн.

Перевіривши розрахунок позивача (а.с.7),
судом встановлено, що вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача пені у
сумі 22 250,95 грн., 28% річних у сумі 26 499,67
грн. та штрафу у сумі 86 868,84 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"АГРО-ДНІПРО-НІКОПОЛЬ" (53261,
Дніпропетровська область,
Нікопольський район, с. Дмитрівка, вул.
Леніна, буд. 94; ідентифікаційний код
33215138) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "СПЕКТР-АГРО" (08100,
Київська область, м. Обухів, вул.
Будьонного, 33; ідентифікаційний код
36348550) - 413 115,46 грн. основний борг, 8 771,24
грн. відсотки за користування товарним
кредитом, 43 787,02 грн. плату за
користування товарним кредитом
(гривневу різницю), 22 250,95 грн. пеню, 26 499,67
грн. 28% річних, 86 868,84 грн. штраф та 12 025,86
грн. судовий збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 17.11.2014

Суддя Я.С. Золотарьова