ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 року Справа №
904/3556/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік
С.Г.(доповідач),

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Хлопко О.С., представник,
дов. № 107-01-234/107 від 23.12.13

від відповідача: Носик Б.М.,
представник, дов. № 2411001 від 14.07.14

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.09.2014р. у справі №
904/3556/14

за позовом Дніпродзержинського
державного технічного університету,
м.Дніпродзержинськ

до Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпрообленерго",
м.Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Державна фінансова
інспекція у Дніпропетровській області

про стягнення 113 473,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.2014р. (
головуючий суддя Бєлік В.Г., судді Кеся
Н.Б., Красота О.І.) позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО" на
користь Дніпродзержинського
державного технічного університету
грошові кошти у розмірі 13 473,89 грн.,
судовий збір у розмірі 1 827, 00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, господарський суд послався на
те, що відповідачем вартість спожитої
гуртожитком коледжу електроенергії
розраховувалась, а позивачем
оплачувалась за завищеним тарифом, у
зв'язку з чим відповідач без достатніх
правових підстав отримав 13 473,89 грн. і
зобов'язаний повернути дану суму на
підставі ст.1212 ЦК України.

Не погодившись з рішенням, відповідач
звернувся в Дніпропетровський
апеляційний господарський суд з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове, яким в
задоволені позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначається, що
будівля, що заходиться на балансі
позивача, не зареєстрована як
гуртожиток у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті
ради, як то вимагає ст.127 Житлового
кодексу України, а тому не є
гуртожитком. Однак суд не прийняв до
уваги ці обставини і прийшов до
висновку, що будівля є гуртожитком лише
на підставі зазначення даної назви в
додатку до договору та не звернув
уваги. що в додатку найменуванням
«гуртожиток» визначалася площадка
вимірювання. Не прийняті судом до уваги
і листи Фонду державного майна України
від 14.03.2014р. та НКРЕ від 11.08.2011р., в яких
зазначалося, що будівля набуває
статусу гуртожитку з моменту
реєстрації у виконкомі районної,
міської, районної в місті ради і
підставою для застосування тарифу для
гуртожитків є наявність документу, що
підтверджує реєстрацію як гуртожитку.
Оскільки за договором споживачем є
юридична особа, то розрахунки за
спожиту електричну енергію
здійснювались за тарифом 36,48 коп. за
кВт*год. з ПДВ, який встановлено в
період з квітня 2011 р. по квітень 2012 р. п.
2.1. постанови ПКРЕ №343 від 17.03.2011 р. та п.
1.6. постанови ПКРЕ №497 від 23.04.2012р. Таким
чином, кошти, сплачені Позивачем
Відповідачу як оплата за спожиту
електроенергію отримані з належних
підстав, передбачених законом.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
та його представник в судовому
засіданні зазначили, що підтвердженням
статусу будівлі як гуртожитку є
технічний паспорт на будівлю
гуртожитку, довідка позивача про
наявності у нього на балансі
приміщення гуртожитку, листом
Міносвіти про передачу позивачу у
користування навчального корпусу та
гуртожитку, які є державною власністю.
Крім того в додатках №№ 11, 12 відповідач
сам визнавав, що будівля по
вул..Матросова, 70 в м.Дніпродзержинськ є
гуртожитком. Відповідач в порушення
п.2.2.3. Договору, ст.21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» не
повідомляв позивача про безпідставну,
здійснену ним в односторонньому
порядку зміну тарифів. В наслідок
оплати спожитої електроенергії за
завищеним тарифом позивачем зайво
сплачено відповідачу 13 473,89 грн. Дані
кошти безпідставно отримані
відповідачем, тому господарський суд
обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги. Просить рішення суду залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

10.04.2008р. між Відкритим акціонерним
товариством „Енергопостачальна
компанія «Дніпрообленерго"
(Постачальник), правонаступником якого
є Приватне акціонерне товариство «ДТЕК
Дніпрообленерго» та
Дніпродзержинським економічним
коледжем Дніпродзержинського
державного університету (Споживач)
укладено договір про постачання
електричної енергії № 503 з додатковими
угодами від 27.01.2011р., 24.01.2012р.,
20.03.2012р.,06.02.2013р.. За умовами договору,
Постачальник продає електричну
енергію Споживачу для забезпечення
потреб електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю 1. пр.Аношкіна, 102
- 29,3кВт, 2. вул. Матросова, буд. 70 - 40, 6 кВт,
величини якої на площадках вимірювання
та точках продажу визначені Додатком
"Графік зняття показів засобів обліку
електричної енергії", а Споживач
оплачує Постачальнику вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього договору.

Згідно п.2.2.2 - .2.2.3 Договору,
Постачальник зобов'язався постачати
Споживачу електроенергію як різновид
товару; Постачальник зобов'язаний
повідомляти Споживача про всі зміни
тарифів на електричну енергію, з
урахуванням ПДВ, та зміни
розрахункових зон доби письмово або
через засоби масової інформації, а саме
у газеті «Вісті Придніпров'я» за п'ять
днів до введення їх у дію.

Відповідно до п.2.3.3 Договору, Споживач
зобов'язався оплачувати Постачальнику
вартість електричної енергії згідно з
умовами Додатку «Порядок розрахунків»
та Додатку «Графік зняття показів
засобів обліку електричної енергії».

Згідно умов Договору, Постачальник
проводив відпуск електроенергії для
потреб споживача, в тому числі для
приміщення гуртожитку, розташованого
за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул.
Матросова, буд. 70, а Дніпродзержинський
економічний коледж
Дніпродзержинського державного
університету сплачував за це грошові
кошти.

Державною фінансовою інспекцією в
Дніпропетровській області проведено
ревізію фінансово-господарської
діяльності Дніпродзержинського
державного технічного університету за
період з 01.01.2011р. по 31.08.2013р.

За результатами перевірки складено акт
ревізії фінансово - господарської
діяльності Дніпродзержинського
державного технічного університету
від 02.10.2013р. № 03-21/7.

В Акті зазначено, що внаслідок
завищення ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго»
тарифів за спожиту електроенергію по
гуртожитку за період з 01.04.2011р. по
31.05.2013р. коледжем зайво перераховані
кошти в сумі 13 473,89 грн.. чим закладу
завдано матеріальної шкоди (збитків) на
цю суму та є порушенням ст.6 Житлового
кодексу України, ст.29 ЦК України, п.п.2, 38
Примірного положення про гуртожитки,
п.2.1. постанови НРКЕ «Про зміну тарифів
на електричну енергію, що
відпускається населенню і населеним
пунктам, та затвердження змін до
Порядку застосування тарифів на
електроенергію, що відпускається
населенню і населеним пунктам» від
17.03.2011р. № 343, п.1.7 постанови НКРЕ «Про
встановлення тарифів на
електроенергію, що відпускається
населенню» від 23.04.2012р. № 497 та ип.2.1.
Порядку застосування тарифів на
електроенергію, затвердженого
постановою НКРЕ від 23.04.2012р. № 498.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 13 473,89 грн.

Позов мотивовано тим, що відповідачем
для розрахунку вартості спожитої
мешканцями гуртожитку електроенергії
застосовувався тариф, як для населених
пунктів та як для споживачів
прирівняних до населення - 36,48 коп. з
01.04.2011р., замість тарифу 28,02 коп.,
встановленого для гуртожитків (які
підпадають під визначення населення,
яке розраховується з
енергопостачальною організацією за
загальним розрахунковим засобом
обліку та об'єднане шляхом створення
юридичної особи). В наслідок цього
заподіяно шкоду на суму 13 473,89 грн.

Господарський суд, розглядаючи дану
справу, погодився з доводами позивача
та прийшов до висновку, що грошові
кошти в сумі 13 473,89 грн. є безпідставно
набутими, а тому на підставі ст.1212 ЦК
України задовольнив позовні вимоги.

Однак колегія суддів не погоджується з
рішенням суду, вважає, що судом
неправильно застосовані норми
матеріального права, що призвело до
прийняття неправильного рішення.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу даної норми права випливає,
що зобов'язання, які виникають за цією
нормою права, є позадоговірними і
підставою для їх виникнення є такі
юридичні факти, як набуття особою майна
або його збереження за рахунок іншої
особи та відсутність для цього
правових підстав або якщо такі
підстави відпали.

Оскільки між сторонами укладений
договір на постачання електричної
енергії і кошти, які просить стягнути
позивач сплачувались ним за спожиту
електроенергію і відповідачем
отримані як плата за відпущену
електроенергію, то такі кошти набуті за
наявності правової підстави - договору.

Тому кошти в сумі 13 473,89 грн. не є
безпідставно отриманими і не можуть
бути витребувані на підставі ст.1212 ЦК
України

Таким чином господарський суд
неправильно дійшов висновку, що кошти
безпідставно набуті відповідачем та
застосував ст.1212 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивач у позовній заяві вказував, що
йому завдано шкоду у сумі 13 473,89 грн.,
яка завдана в наслідок застосування
відповідачем неправильних (завищених)
тарифів (як для населених пунктів та як
для споживачів прирівняних до
населення, замість тарифів
встановлених для гуртожитків).

Відповідно до ч.1, 2 ст.22 ЦК України,
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки)…

Статтею 224 ГК України також
встановлено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Згідно ст..1166 ЦК України, майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

За вищенаведеними нормами права
відшкодування шкоди (збитків) особою,
яка її заподіяла, можливе лише за
наявності сукупності умов, що
складають цивільне правопорушення, а
саме: 1) дії (бездіяльність) останньої
повинні бути неправомірними, 2) в
результаті цих дій завдається шкода, 3)
між діями і шкодою є безпосередній
причинний зв'язок, 4) є вина зазначеної
особи.

Вирішуючи питання щодо правомірності
дій відповідача по застосуванню
тарифів, слід вирішити питання
правового статусу гуртожитку позивача
по вул..Матросова, 70 і який тариф
повинен застосовуватися за спожиту
електроенергію.

Згідно ст.6 Житлового кодексу України,
жилі будинки і жилі приміщення
призначаються для постійного або
тимчасового проживання громадян, а
також для використанняу встановленому
порядку як службових жилих приміщень і
гуртожитків.

Відповідно до ст.127 Житлового
кодексу України, для проживання
робітників, службовців, студентів,
учнів, а

також інших громадян у період
роботи або навчання можуть

використовуватись гуртожитки… Під
гуртожитки надаються спеціально

споруджені або переобладнані для цієї
мети жилі будинки.

Жилі будинки реєструються як
гуртожитки у виконавчому

комітеті районної, міської, районної
в місті Ради народних

депутатів.

Постановою Ради Міністрів Української
РСР від 03.06.1986р. № 208, яка є чинною на
даний час, затверджено Примірне
положення про гуртожиток (далі
Положення).

Відповідно до пунктів 2, 5 Положення,
гуртожитки призначаються для
проживання робітників, службовців,
студентів, учнів, а також інших
громадян у період роботи або навчання.

Жилі будинки реєструються як
гуртожитки у виконавчому комітеті
районної, міської, районної в місті
Ради народних депутатів.

Згідно п.4 Положення, гуртожитки
підрозділяються на два види:

для проживання одиноких громадян (жилі
приміщення знаходяться у спільному
користуванні кількох осіб, які не
перебувають у сімейних стосунках);

для проживання сімей (жилі приміщення,
що складаються з однієї чи кількох
кімнат, перебувають у відособленому
користуванні сімей).

Відповідно до абз.9 п.18 Положення,
робітники, службовці, студенти, учні, а
також інші громадяни, які проживають у
гуртожитку, зобов'язані своєчасно
вносити плату за користування жилою
площею і за комунальні послуги
відповідно до пункту 38 цього
Примірного положення.

Пунктом 38 Положення встановлено, що
плата за користування жилою площею в
приміщеннях, що знаходяться в
спільному користуванні кількох осіб,
які не перебувають у сімейних
стосунках, провадиться за
встановленими ставками. Витрати на
комунальні послуги входять до ставки
плати за користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується.

Громадяни, які проживають у
приміщеннях, що перебувають у їх
відособленому користуванні, вносять
плату за користування жилою площею і за
комунальні послуги по ставках
квартирної плати (тарифах),
установлених для будинків державного
та громадського житлового фонду.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.12.1996р. №1548 встановлено
повноваження органів виконавчої влади
та виконавчих органів

Відповідно до п.6 Постанови, МОН, МОЗ,
інші міністерства та центральні органи
виконавчої влади, до сфери управління
яких належать навчально-виховні
заклади, за погодженням з Мінфіном
встановлюють граничний розмір плати за
проживання в студентських гуртожитках.

З урахуванням вищенаведених
правових норм колегія суддів дійшла
висновку, що будівля по вул..Матросова,
70 за своєю суттю є студентським
гуртожитком, призначеним для
проживання одиноких громадян (жилі
приміщення знаходяться у спільному
користуванні кількох осіб, які не
перебувають у сімейних стосунках).
Граничний розмір плати за проживання в
гуртожитку встановлюється
Міністерством освіти та науки. При
цьому витрати на комунальні послуги
входять до ставки плати за
користування жилою площею і окремо
плата за них не стягується.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
електроенергетику», постачання
електричної енергії - господарська
діяльність, пов'язана з наданням
електричної енергії споживачеві за
допомогою технічних засобів передачі
та розподілу електричної енергії на
підставі договору.

Споживачі енергії - суб'єкти
господарської діяльності та фізичні
особи, що використовують енергію для
власних потреб на підставі договору
про її продаж та купівлю.

Згідно ст.26 Закону, споживання
енергії можливе лише на підставі
договору з енергопостачальником.

Пунктом 1.2. Правил користування
електричною енергією, затверджених
постановою НКРЕ України 31.07.1996р. № 28
визначено, що

споживач електричної енергії -
юридична або фізична особа, що
використовує електричну енергію для
забезпечення потреб власних
електроустановок на підставі договору;

населення - споживачі електричної
енергії - фізичні особи, які з метою
задоволення власних побутових або
господарських потреб споживають
електричну енергію для потреб
електроустановок, що належать їм за
ознакою права власності або
користування, за винятком
електроустановок, які
використовуються для здійснення в
установленому законодавством порядку
підприємницької діяльності.

Згідно даних норм споживачем
електроенергії може бути або юридична
особа або фізична особа з якою
енергопостачальною організацією
укладено договір і яка споживає
електроенергію для потреб власних
електроустановок.

Відповідно до договору про постачання
електричної енергії, укладеного між
сторонами, споживачем електроенергії є
юридична особа - Дніпродзержинський
державний технічний університет, а не
фізичні особи.

Постановою НКРЕ № 343 від 17.03.2011р. «Про
зміну тарифів на електричну енергію, що
відпускається населенню та населеним
пунктам, та затвердження Змін до
Порядку застосування тарифів на
електроенергію, що відпускається
населенням та населеним пунктам»
встановлений тариф для населених
пунктів, крім гуртожитків в розмірі 36,48
коп. за 1кВт/час, для гуртожитків - 28,02
коп.(п.2.1. Постанови).

Постановою НКРЕ №497 від 23.04.2012р. «Про
встановлення тарифів на
електроенергію, що відпускається
населенню», п.1.6. встановлено тариф для
населення, яке розраховується з
енергопостачальною організацією за
загальним розрахунковим засобом
обліку та об'єднане шляхом створення
юридичної особи, крім гуртожитків в
розмірі 36,48 коп. за 1 кВт/час. Пунктом 1.7.
встановлено тариф для гуртожитків (які
підпадають під визначення «населення,
яке розраховується з
енергопостачальною організацією за
загальним розрахунковим засобом
обліку та об'єднане шляхом створення
юридичної особи») - 28,02 коп. за 1 кВт/час.

З урахуванням вищезазначених норм
права щодо поняття гуртожитку, його
видів, порядку встановлення плати за
користування жилою площею та
комунальні послуги в гуртожитку,
визначення споживача електричної
енергії колегія дійшла висновку, що для
застосування тарифу, встановленого
НКРЕ як для гуртожитку, гуртожиток
повинен бути самостійною юридичною
особою та бути стороною договору.

За таких обставин, відповідачем
правильно застосовувалися тарифи для
розрахунку вартості спожитою
позивачем електричної енергії в
розмірі 36,48 коп. за 1 кВт/час., а
позивачем сплачувалися виставлені
рахунки. Тому в діях відповідача
відсутня неправомірність, а у позивача
відсутні збитки. Отже відсутнє
цивільне правопорушення.

Господарський суд, розглядаючи дану
справу, дійшов висновків, які не
відповідають обставинам справи та
неправильно застосував норми
матеріального права у зв'язку з чим
рішення суду підлягає скасуванню, а
апеляційна скарга задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.101-105 Господарського процесуального
кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпрообленерго" задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.09.2014р.
у справі № 904/3556/14 скасувати. Прийняти
нове рішення.

У позові відмовити.

Повний текст постанови складено
21.11.2014р.

Головуючий: __________________ С.Г.
Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха