КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа№ 910/13146/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Вершути
О.П.

за участю представників:

від позивача - Сябрук М.С.

від відповідача - Брагіна Н.О.

розглянувши у відкритому матеріали
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Пасвик" на
рішення Господарського суду м. Києва
від 12.09.2014 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Пасвик"

до Підприємства з
іноземними інвестиціями
"Лукойл-Україна"

про стягнення
заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Пасвик» (далі -
позивач) звернулося з позовом до
Підприємства з іноземними
інвестиціями «Лукойл-Україна» (далі -
відповідач) про стягнення 83 039,94 грн.
заборгованості, в яких: 62 614,68 грн., -
основний борг, 5 823,17 грн. - інфляційні
втрати; 5 614,74 грн. - 3% річних, 8 987,35 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 12.09.2014 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
ТОВ «Пасвик» звернулося з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить суд
скасувати рішення Господарського суду
м. Києва від 12.09.2014 та прийняти нове
рішення, яким стягнути з ПІІ
«Лукойл-України» на користь ТОВ
«Пасвик» основну суму заборгованості
321 148,03 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
рішення порушено норми матеріального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 10.10.2014
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пасвик»
прийнято до провадження та призначено
на 18.11.2014.

Через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від відповідач
надійшло заперечення на апеляційну
скаргу, в якому останній просить суд
залишити рішення Господарського суду
м. Києва від 12.09.2014 без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

У призначене судове засідання
з'явилися представники позивача та
відповідача, які надали усні пояснення
по справі.

Відповідно до положень ст. 101 ГПК
України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд,
розглянувши доводи апеляційної скарги,
дослідивши наявні матеріали справи,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи та їх юридичну оцінку,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення
представника позивача та відповідача,
встановив наступне.

Відповідно до частини 2 статті 11
Цивільного кодексу України підставами
виникнення цивільних прав і обов'язків
є, зокрема, договори та інші правочини.
Однією з підстав виникнення
господарського зобов'язання згідно
статті 174 Господарського кодексу
України, є господарський договір.

Правовідносини між Підприємство з
іноземними інвестиціями «Лукойл -
Україна» (замовник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Пасвик»
(виконавець) виникли на підставі
укладеного 01.03.2010 договору № 10/568 .

Предметом даного договору є те, що
позивач, зобов'язався на свій ризик
виконувати за завданням відповідача
оперативні ремонтні роботи обладнання,
що знаходяться на автозаправних
станціях (АЗС) відповідача.

Відповідно до пп.пп. 2.1.7, 2.1.8 п. 2.1
договору відповідач зобов'язався
прийняти виконані належним чином
роботи і підписати акт виконаних робіт,
в порядку, передбаченому даним
договором; оплачувати належним чином
виконані позивачем роботи у
відповідності з умовами даного
договору.

Згідно до п.п. 3.1, 3.2 договору вартість
робіт, виконаних позивачем,
визначається сторонами у додатку № 2.1
до даного договору, є його невід'ємною
частиною. Замовник здійснює оплату
фактично виконаних робіт шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок позивача протягом 5-ти
банківських днів з моменту підписання
сторонами акта виконаних робіт на
підставі рахунка позивача. Оплата без
надання оригіналу рахунку
відповідачем не здійснюється.

Відповідно п. 4.4 договору позивач не
пізніше 5-го числа місяця, наступного за
звітним, надає відповідачу акти
виконаних робіт із зазначенням
переліку і видів виконаних ним робіт на
кожній АЗС. Роботи вважаються
прийнятими з моменту підписання
відповідачем актів виконаних робіт.

Пунктом 4.5 договору сторони погодили,
що відповідач протягом 3-х банківських
днів з дня отримання актів виконаних
робіт направляє позивачу підписані
акти або мотивовану відмову від
прийняття робіт.

У п. 7.1 договору визначено, що даний
договір набирає законної сили з
моменту його підписання сторонами і
діє до 31.12.2010.

01.06.2010 сторонами договору укладено
додаткову угоду №1 від 01.06.2010
відповідно до якої сторонами викладено
в новій редакції додатки №1, №2.1, №2.2.,
№3.3, №2.4 до договору.

17.02.2011 сторонами договору укладено
додаткову угоду №2 від 17.02.2011,
відповідно до якої строк дії договору
пролонговано до 31.12.2011 та викладено в
новій редакції додатки №1, №2.1, №2.2., №2.3
договору.

Як вбачається з пояснень представника
позивача останнім належним чином було
виконанні зобов'язання за договором №
10/568 від 01.03.2010 на суму 321 148,03 грн., проте
відповідачем кошти за виконанні роботи
сплачені не були.

Відповідач, заперечуючи проти
заявленого позову, обґрунтовує це тим,
що на адресу ПІІ «Лукойл-Україна» не
надходили акти здачі прийняття
виконаних робіт, оригінали рахунків -
фактура, а отже у підприємства відсутні
підстави для сплати коштів за умовами
договору № 10/568 від 01.03.2010, крім того
позивачем не було надано доказів
направлення відповідачеві заявок на
проведення ремонтних робіт, які є
підставою для початку виконання своїх
зобов'язань позивачем.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За своєю правовою природою договір №
10/568 від 01.03.2010 є договір підряду.

Згідно до ч.1 ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Предметом спору у даній справі є
стягнення з відповідача
заборгованості за виконані позивачем
роботи.

Відповідно частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 854 ЦК України якщо договором
підряду не передбачена

попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до п. 3.2 договору замовник
проводить оплату фактично виконаних
робіт шляхом перерахування грошових
коштів на поточних рахунок виконавця
протягом 5 (п'яти) банківських днів з
моменту підписання сторонами актів
виконаних робіт на підставі рахунку
виконавця. Оплата без надання
оригіналу рахунку замовником не
здійснюється.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що
позивач не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за звітним, надає
відповідачу акти виконаних робіт із
зазначенням переліку і видів виконаних
ним робіт на кожній АЗС. Роботи
вважаються прийнятими з моменту
підписання відповідача актів
виконаних робіт.

Згідно з п. 4.5 договору сторони
погодили, що відповідач протягом 3-х
банківських днів з дня отримання актів
виконаних робіт направляє позивачу
підписані акти або мотивовану відмову
від прийняття робіт.

В матеріалах справи наявні копії актів
здачі прийняття робіт

- Акт № ОУ - 110615 від 29.06.2011 на суму 29 153,42
грн.

- Акт № ОУ - 110617 від 29.06.2011 на суму 33 461,26
грн.

- Акт № ОУ - 110701 від 04.07.2011 на суму 8 794,14
грн.

- Акт № ОУ -110705 від 04.07.2011 на суму 20 485,63
грн.

- Акт № ОУ -110802 від 01.08.2011 на суму 7 155,34
грн.

- Акт № ОУ - 110803 від 01.08.2011 на суму 7 088,45
грн.

- Акт № ОУ -110807 від 01.08.2011 на суму 38 495,03
грн.

- Акт № ОУ - 110808 від 01.08.2011 на суму 21 651,52
грн.

- Акт № ОУ - 110815 від 15.08.2011 на суму 30 631,52
грн.

- Акт № ОУ - 110816 від 26.08.2011 на суму 29 616,08
грн.

- Акт № ОУ - 110817 від 26.08.2011 на суму 13 510,25
грн.

- Акт № ОУ - 110818 від 26.08.2011 на суму 31 728,50
грн.

- Акт № ОУ - 110820 від 26.08.2011 на суму 22 859,93
грн.

- Акт № ОУ -110821 від 26.08.2011 на суму 2 930,14
грн.

- Акт № ОУ - 110822 від 26.08.2011 на суму 11 492,00
грн.

- Акт № ОУ - 110823 від 26.08.2011 на суму 621,77
грн.

- Акт № ОУ -110824 від 26.08.2011 на суму 2 291,89
грн.

- Акт № ОУ- 110825 від 26.08.2011 на суму 9 181,06
грн.

підписані лише зі сторони виконавця та
скріпленні печаткою ТОВ «Пасвик», зі
сторно замовника дані акти не
підписані та печаткою не скріпленні.

В той же час в матеріали справи не
містять доказів направлення вказаних
актів позивачем на адресу ПІІ «Лукойл -
Україна».

Крім того представником апелянта в
судовому засіданні при розгляді
апеляційної скарги було підтверджено
відсутність доказів направлення актів
замовнику послуг.

Пунктом 96 Постанови Кабінету Міністрів
України № 668 від 01.08.2005 "Про
затвердження Загальних умов укладення
та виконання договорів підряду в
капітальному будівництві" встановлено,
що підписання акта приймання-передачі
є підставою для проведення остаточних
розрахунків між сторонами.

Таким чином, зважаючи на те, що
відповідно до умов договору єдиною
підставою виникнення у відповідача
обов'язку для оплати виконаних робіт є
підписані останнім вказані вище акти,
та те, що позивачем, в порядку ст.33 ГПК
України, не було доведено ані суду
першій інстанції ані суду апеляційної
інстанції факту направлення
відповідачеві та отримання ним актів
виконаних робіт та оригіналів рахунків
фактур колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
недоведеність позовних вимог ТОВ
«Пасвик», що до сплати суми основного
боргу.

Посилання відповідача про наявність
актів нарядів, які підписанні
представника АЗС, на яких проводилися
роботи ТОВ «Пасвик», і які є фактично
актами виконаних робіт, а отже
підставою для здійснення розрахунків
відповідачем, не приймається колегією
суддів як належний та допустимий доказ,
зважаючи на наступне.

По перше, умовами договору не
передбачено підписання сторонами
таких документів як акти наряди, а
чітко зазначено про підписання є актів
виконаних робіт.

По друге акти наряди, на які
посилається, позивач містять
деталізовану інформацію, що до того,
які саме роботи проводилися на АЗС та в
якій кількості, вартість виконаних
робіт в даних актах не зазначено, що дає
підстави розглядати долучені до
матеріалів справи акти-наряди як не
обов'язковий додаток до актів
виконаних робіт.

Проте акти наряди не містять печаток
ПІІ «Лукойл - Україна» та на них
відсутній підпис уповноваженої особи
останнього.

Крім того судом першої інстанції
витребувалися у позивача оригінали
актів - нарядів яких останнім не було
надано.

Представник відповідача в судовому
засіданні зазначав, що відповідно до
п.2.1 договору виконання ремонтних робіт
здійснюєте на підставі заявки ПІІ
«Лукойл - Україна» але позивачем данні
заявки не були долучені до матеріалів
справи, що в свою чергу говорить про
відсутність у відповідача наміру на
замовлення виконання ремонтних робіт
позивачем, що виключає наявність
обов'язку сплати коштів за роботи, які
не замовлялися.

Про те, дане твердження спростовується
тим, що відповідно до п. 4.1 договору
оперативні (невідкладні) роботи та
ремонтні роботи виконуються на

підставі заявок замовника, які
приймаються по телефону, а отже
відсутність в матеріалах справи
письмових заявок не можуть бути
підставою для відмови у виконанні
обов'язків відповідачем по договору.

Враховуючи вище зазначене, відсутність
в матеріалах справи обґрунтованих
доказів заявлених позивачем вимог про
стягнення з відповідача суми основного
боргу в розмірі 321 148,03грн. позов ТОВ
«Пасвик» не підлягає задоволенню.

Позивач, крім основної суми боргу,
просив стягнути з відповідача
відповідно до умов, договору пеню в
розмірі 8 987,35 грн., та відповідно до
приписів чинного законодавства
України, інфляційні втрати в розмірі 5
823,17 грн, 3% річних в розмірі 5 614,74 грн.

За своєю правовою природою вимога
стягнення 3% пені річних та інфляційних
втрат за порушення грошового
зобов'язання є похідними вимогами від
вимоги про стягнення основної суми
боргу.

Зважаючи на те, що судом першої
інстанції, з яким погодився суд
апеляційної інстанції, відмовлено в
задоволення стягнення основної суми
основного боргу підстави для стягнення
штрафних санкцій відсутні.

До того ж в матеріалах справи міститься
уточнена позовна заява, відповідно до
резолютивної частини якої вбачається,
що позивач просить стягнути з
відповідача лише основну суму боргу, не
зазнаючи про штрафні санкції.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції
повно, всебічно і об'єктивно з`ясовано
обставини справи, винесено рішення у
відповідності до норм матеріального
права, з повним з`ясування обставин, що
мають значення для справи, правомірно
та справедливо відмовлено Товариству з
обмеженою відповідальністю «Пасвик», а
тому апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пасвик» в
не підлягає задоволенню.

Зважаючи на те, що колегією суддів
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пасвик»
залишається без задоволення, судові
витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України
покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103,
105 Господарського процесуального
кодексу України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Пасвик»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду м. Києва від 12.09.2014 -
без змін.

Матеріали справи № 910/13146/14 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя
В.В. Шапран

Судді
С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко