Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/12420/14 18.11.14 р.

За позовом Приватного
підприємства "АЛГОЛ-2003"

до Публічного акціонерного
товариства "ВТБ Банк"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю "НЕО Центр
Україна"

про спонукання до виконання
зобов'язання та визнання недійсними
окремих

частин правочину

Суддя Зеленіна Н.І.

При секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Григоришен О.О. за
довіреністю № 06/14 від 11.06.2014 р.;

від відповідача: Олійник А.І. за
довіреністю № 171/11.5.2 від 18.04.2014 р.;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "АЛГОЛ-2003"
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
"ВТБ Банк" про спонукання до виконання
зобов'язання та визнання недійсними
окремих частин правочину.

Позовні вимоги мотивовані укладенням
Договору кредиту від 11.09.2008 р. (з
подальшими змінами) з боку позивача під
впливом тяжкої обставини і на вкрай
невигідних умовах, та невиконанням
відповідачем зобов'язань щодо надання
позивачу чергового траншу.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 26.06.2014 р. порушено провадження
у справі, розгляд справи призначено на
16.07.2014 р.

08.07.2014 р. від відповідача надійшов
відзив по справі.

14.07.2014 р. від позивача надійшли
додаткові документи по справі та
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Від відповідача 14.07.2014 р. надійшло
доповнення до відзиву.

Ухвалою від 16.07.2014 р. розгляд справи
відкладено на 04.08.2014 р.

01.08.2014 р. від позивача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
04.08.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Прокопенко
Л.В.

Ухвалою від 04.08.2014 р. суддею Прокопенко
Л.В. прийнято справу до провадження,
розгляд справи призначено на 10.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
11.08.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 11.08.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.

Представник позивача у судовому
засіданні 10.09.2014 р. подав клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи.

У судовому засіданні 10.09.2014 р.
оголошувалась перерва до 19.09.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
19.09.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Ващенко
Т.М.

Ухвалою від 19.09.2014 р. суддею Ващенко Т.М.
прийнято справу до провадження,
розгляд справи призначено на 21.10.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
23.09.2014 р. у зв'язку з виходом з
лікарняного справу передано для
розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 23.09.2014 р. справу прийнято до
провадження суддею Зеленіною Н.І.

У судовому засіданні 21.10.2014 р.
представником позивача подано
клопотання про залучення до участі у
справі Товариство з обмеженою
відповідальністю "НЕО Центр Україна" у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача.

У судовому засіданні 21.10.2014 р.
оголошувалась перерва до 03.11.2014 р.

Від відповідача 31.10.2014 р. через
канцелярію суду надійшли заперечення
проти залучення до участі у справі ТОВ
"НЕО Центр Україна".

Ухвалою від 03.11.2014 р. залучено
Товариство з обмеженою
відповідальністю "НЕО Центр Україна" до
участі у справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача;
розгляд справи відкладено на 18.11.2014 р.

Представник третьої особи у судове
засіданні 18.11.2014 р. не з'явився, про
причини неявки не повідомив,
витребуваних судом документів не
надав; про дату, час та місце судового
розгляду справи повідомлений належним
чином. Жодних заяв, клопотань від
третьої особи через відділ діловодства
суду не надходило.

У судовому засіданні 18.11.2014 р.
представником позивача подано
клопотання про призначення у справі
судової економічної експертизи.

Представник відповідача проти
призначення у справі експертизи
заперечив.

Як на підставу для призначення у справі
судової експертизи позивач
посилається на те, що відповідачем
нараховується прострочена
заборгованість за Договором та штрафні
санкції.

Оскільки відмова відповідача від
надання позивачу чергового траншу
кредиту зумовлена порушеннями з боку
позивача, які мають вартісні показники,
з метою визначення правильності та
обґрунтованості нарахування
відповідачем таких сум, позивач
зазначає про необхідність призначення
у справі судової експертизи.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
експертизу. Учасники судового процесу
мають право пропонувати
господарському суду питання, які мають
бути роз'яснені судовим експертом.
Остаточне коло цих питань
встановлюється господарським судом в
ухвалі. Проведення судової експертизи
доручається державним спеціалізованим
установам чи безпосередньо особам, які
відповідають вимогам, встановленим
Законом України «Про судову
експертизу». Особа, яка проводить
судову експертизу (далі - судовий
експерт) користується правами і несе
обов'язки, зазначені у статті 31 цього
Кодексу. Сторони і прокурор, який бере
участь в судовому процесі, мають право
до початку проведення судової
експертизи заявити відвід судовому
експерту в порядку та з підстав,
зазначених у частинах п'ятій і шостій
статті 31 цього Кодексу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про те, що
вирішення спору у даній справі в межах
заявлених позовних вимог не потребує
спеціальних знань, а встановлення
правильності здійснених відповідачем
нарахувань не відноситься до предмету
спору у справі, у зв'язку з чим суд
відмовляє у задоволенні клопотання про
призначення у справі судової
економічної експертизи.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 18.11.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтуються
позовні вимоги та заперечення,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд встановив
наступне.

11.09.2008 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Алгол-2003" (надалі -
позивач, Позичальник) та Відкритим
акціонерним товариством ВТБ Банк,
правонаступником якого являється
Публічне акціонерне товариство "ВТБ
Банк" (надалі - відповідач, Кредитор)
укладено договір про надання
відновлювальної відкличної кредитної
лінії № 100.2.3-01/262к-08 (надалі - Договір), за
яким Кредитор зобов'язався надати
Позичальнику грошові кошти у тимчасове
користування.

27.09.2013 р. між тими ж сторонами укладено
Договір № 20 про внесення змін до
договору про надання відновлювальної
відкличної кредитної лінії №
100.2.3-01/262к-08 від 11.09.2008 р., яким текст
Договору та додатків до нього
викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк на
умовах Договору зобов'язується надати
Позивальнику Кредит у вигляді не
відновлювальної кредитної лінії з
Лімітом кредитування, розмір якого
встановлюється за графіком відповідно
до таблиці 1 Договору.

Згідно з п. 2.3.12.3, надання траншу
здійснюється за умови надання пакету
будівельних експертиз на вартість
будівельних робіт/матеріалів,
необхідних для завершення будівництва
Об'єкту незавершеного будівництва та
введення його в експлуатацію.
Експертизи, що зазначені в п. 2.3.12.
Договору виконуються незалежною
спеціалізованою компанією ТОВ
«НЕО-Центр Україна» за рахунок коштів
Позичальника.

За умовами п. п. 4.3.1.3., 4.3.11., 4.3.12., 4.3.13.
Договору, Позичальник зобов'язаний:
щоквартально (надалі - «звітний
квартал»), починаючи з дати надання
першого траншу, отриманого після
укладення договору №20 про внесення
змін до Договору до дати введення в
експлуатацію Об'єкту незавершеного
будівництва, не пізніше 20-го числа
другого місяця, наступного за звітним
кварталом, приводити у відповідність
страхову суму згідно з даними вартості
фактично виконаних робіт за звітний
квартал на підставі звіту наданого ТОВ
«НЕО Центр Україна»/заставної вартості
та надавати до Банку документи, що
підтверджують оплату (у разі наявності)
страхового платежу не частіше ніж 1 раз
за звітний квартал; забезпечити
проведення 100,0% (сто) процентів від
загальних розрахунків з контрагентами
з метою оплати товарів, робіт, послуг
для завершення будівництва Об'єкту
незавершеного будівництва виключно
через поточний(і) рахунок(ки)
Позичальника, що відкритий(і) в Банку;
для проведення моніторингу
розрахунків з контрагентами з метою
оплати товарів, робіт, послуг для
завершення будівництва Об'єкту
незавершеного будівництва, проведених
в Банку, загальні розрахунки з
контрагентами з метою оплати товарів,
робіт, послуг для завершення
будівництва Об'єкту по всім поточним
рахункам в Банку та інших банках
приймаються як 100,0% процентів.
Моніторинг виконання зазначеного
зобов'язання проводиться Банком
щоквартально не пізніше числа другого
місяця, наступного за звітним
кварталом на підставі звіту TOB «НЕО
Центр Україна», що надається згідно п.
4.3.12. Договору; забезпечити
щоквартально, не пізніше 20-го числа
другого місяця, наступного за звітним
кварталом, отримання Банком звіту TOB
«НЕО Центр Україна» за попередній
звітний квартал з інформацією про хід
виконання будівельних робіт та
оплачених за відповідний період робіт
за попередній звітний квартал;
забезпечити протягом строку
будівництва Об'єкту незавершеного
будівництва наявність всієї
необхідної дозвільної документації.
Моніторинг виконання зазначеного
зобов'язання проводиться Банком
щоквартально не 30-го числа другого
місяця, наступного за звітним
кварталом на підставі звіту ТОВ «НЕО
Центр Україна», що надасться згідно п.
4.3.12. Договору. Не надання та/або
несвоєчасне наданим Позичальником до
Банку звіту ТОВ «НЕО Центр Україна» з
інформацією щодо необхідної
дозвільної документації в строки,
зазначені в п. 4.3.12. Договору
прирівнюється до невиконання даного
зобов'язання.

Пунктом 4.3.25.3.3. Договору «НЕО Центр
Україна» встановлено, що Позичальник
зобов'язаний в строк до 21.10.2013 р.
(включно) надати/забезпечити надання до
Банку пакет будівельних експертиз на
вартість будівельних робіт/матеріалів
необхідних для завершення будівництва
Об'єкту незавершеного будівництва та
введення його в експлуатацію.
Експертизи, зазначені в п. п. 4.3.25.3.1.,
4.3.25.3.3. Договору, виконуються
незалежною спеціалізованою компанією
ТОВ «НЕО Центр Україна» за рахунок
коштів Позичальника.

Як на підставу заявлених вимог про
визнання вказаних пунктів Договору
недійсними позивач посилається на те,
що зазначені пункти є положеннями
правочину, які вчинено під впливом
тяжкої обставини і на вкрай невигідних
умовах.

Зобов'язанням, згідно ст. 509 Цивільного
кодексу України, є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. ст. 626-629 Цивільного
кодексу України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; відповідно до статті 6 цього
Кодексу сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості; зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства;
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 215 Цивільного кодексу України
передбачено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним. Правочин, що
вчиняється батьками (усиновлювачами),
не може суперечити правам та інтересам
їхніх малолітніх, неповнолітніх чи
непрацездатних дітей.

Частиною 1 ст. 233 Цивільного кодексу
України встановлено, що правочин, який
вчинено особою під впливом тяжкої для
неї обставини і на вкрай невигідних
умовах, може бути визнаний судом
недійсним незалежно від того, хто був
ініціатором такого правочину.

Пунктом 3.10. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2014 р. «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» роз'яснено, що у вирішенні
спорів про визнання правочинів
недійсними на підставі статей 230 - 233 ЦК
України господарські суди повинні мати
на увазі, що відповідні вимоги можуть
бути задоволені за умови доведеності
позивачем фактів обману, насильства,
погрози, зловмисної домовленості
представника однієї сторони з другою
стороною, тяжких обставин і наявності
їх безпосереднього зв'язку з
волевиявленням другої сторони щодо
вчинення правочину. Ознаками
правочину, що підпадає під дію статті 233
ЦК України, є вчинення особою правочину
на вкрай невигідних для себе умовах
(зокрема, реалізації за низьку оплату
майна, що має значну цінність), під
впливом тяжкої для неї обставини
(наприклад, під загрозою банкрутства) і
добровільно, тобто за відсутності
насильства, обману чи помилки, можливо,
навіть з ініціативи самого позивача.
Доведення того, що за відсутності
тяжкої обставини правочин не було б
вчинено або було б вчинено на інших
умовах, покладається на позивача.
Останній, крім повернення йому
одержаного другою стороною, вправі
вимагати відшкодування йому завданих
збитків і моральної шкоди стороною, яка
скористалася тяжкою обставиною.

Такі положення постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
узгоджується із позицією Верховного
Суду України, викладеною у постанові
Пленуму Верховного Суду України

від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»,
згідно з п. 23 якої, правочин може бути
визнаний судом недійсним на підставі
статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою
під впливом тяжкої для неї обставини і
на вкрай невигідних умовах, чим друга
сторона правочину скористалася.
Тяжкими обставинами можуть бути тяжка
хвороба особи, членів її сім'ї чи
родичів, смерть годувальника, загроза
втратити житло чи загроза банкрутства
та інші обставини, для усунення або
зменшення яких необхідно укласти такий
правочин. Особа (фізична чи юридична)
має вчиняти такий правочин
добровільно, без наявності насильства,
обману чи помилки. Особа, яка оскаржує
правочин, має довести, що за
відсутності тяжкої обставини правочин
не було б вчинено взагалі або вчинено
не на таких умовах.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За правилами ст. 34 Кодексу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, позивачем не надано жодних
доказів на підтвердження наявності
тяжких обставин під час узгодження
оспорюваних умов Договору, наявності
безпосереднього зв'язку таких обставин
з волевиявленням відповідача та того,
що за відсутності тяжкої обставини
правочин не було б вчинено або було б
вчинено на інших умовах.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення вимоги про
визнання оспорюваних пунктів Договору
недійсними.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача виконати умови Договору, а
саме, надання чергового траншу кредиту,
суд відзначає наступне.

06.06.2014 р. до відповідача надійшла заявка
позивача про надання Кредиту (траншу) в
сумі, еквівалентній 500 000 (п'ятсот тисяч)
дол. США, 00 центів.

10.06.2014 р. Банк направив на адресу
позивача лист №3891/1-2 яким повідомив
останнього про відмову в наданні
Кредиту (траншу) та призупинення
подальшого надання Кредиту до моменту
повного усунення Несприятливих подій.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.3.5. Договору,
надання Кредиту здійснюється окремими
траншами в безготівковій формі на
підставі письмової заявки
Позичальника про надання траншу за
формою додатку 1 до Договору (далі за
текстом - Заявка) в межах
Невикористаного Ліміту кредитування,
шляхом перерахування траншу на
поточний рахунок Позичальника та в
розмірі, зазначений(і) в Заявці, за
умови виконання Позичальником своїх
зобов'язань належним чином та
додержання всіх умов надання траншу,
визначених Договором. Надання траншу
Позичальнику здійснюється за умови, що
відсутні будь-які Несприятливі події.

Несприятливою подією, за умовами п. 1.
Договору, являються певні обставини,
визначені Статтею 5 Договору, при
настанні яких змінюються певні умови,
принципи кредитування Позичальника
настільки, що, якби Банк міг це
передбачити, він не укладав би Договір
або укладав би його на інших умовах.

Пунктом 5.1.16. Договору визначено, що
порушення Позичальником будь-якого з
зобов'язань, зазначених в п. 4.3.6., п. п.
4.3.11. - 4.3.24., 4.3.26. - 4.3.28. Договору є
Несприятливою подією. Несприятливою
подією, відповідно до п. 5.1.1 Кредитного
договору є також будь-яке порушення
Позичальником та/або поручителем
та/або майновим поручителем
зобов'язань за Договором та/або
будь-яким Договором про забезпечення
або за будь-якими іншими договорами,
укладеними з Банком.

Згідно з п. 5.2. Договору, у разі
виникнення будь-якої Несприятливої
події Банк набуває право призупинити
подальше надання Кредиту з наступним
письмовим повідомленням про це
Позичальника.

Як зазначає відповідач, позивачем
станом на дату подання Заявки на
отримання траншу, було порушено вимог
п. 4.3.12. Договору щодо забезпечення
надання Банку в строк не пізніше 20
травня 2014 року (включно) звіту TOB «НЕО
Центр Україна» за попередній звітний
квартал з інформацією про хід
виконання будівельних робіт та
оплачених за відповідний період робіт
за попередній звітний квартал,
вказаний звіт наданий не був. Крім того,
позивачем не були виконані п. п. 4.3.1.3.,
4.3.11., 4.3.13. Договору.

Доводи відповідача підтверджуються
наявними у матеріалах справи доказами;
жодних доказів зворотнього позивачем
до матеріалів справи не надано.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги недоведеними,
необґрунтованими та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, а відтак такими, що не
підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
збір покладається на позивача.

Керуючись статтею 124 Конституції
України, статтями 43, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного
підприємства "АЛГОЛ-2003" до Публічного
акціонерного товариства "ВТБ Банк" про
спонукання до виконання зобов'язання
та визнання недійсними окремих частин
правочину відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 25.11.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна