ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.11.2014 Справа № 920/1294/14

за позовом: Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об`єднання ім. М.В. Фрунзе", м. Суми,

до відповідачів: 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фрунзе-Сервіс", м. Суми,

2. Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз", м. Київ,

про стягнення 3 820 644 грн. 44 коп.,

Головуючий суддя Жерьобкіна Є.А.

Суддя Котельницька В.Л.

Суддя Левченко П.І.

Представники:

Від позивача - Тищенко А.В. (довіреність
№ 18-49/1209 від 28.12.2013 р.);

Від першого відповідача - не прибув;

Від другого відповідача - Дудченко В.В.
(довіреність б/н від 28.12.2013 р.);

При секретарі судового засідання Чижик
С.Ю.,

Ухвалою господарського суду Сумської
області від 19.11.2014року призначено
розгляд справи № 920/1294/14 у складі
колегії суддів: головуючий суддя
Жерьобкіна Є.А., суддя Левченко П.І.,
суддя Котельницька В.Л.

Суть спору: позивач подав позовну
заяву, в якій просить суд: 1) стягнути з
відповідачів солідарно 500 грн. 00 коп. на
підставі договору поруки № 86/3/1 від
21.09.2012року, укладеного між позивачем та
першим відповідачем, у зв'язку з
невиконанням другим відповідачем
зобов'язань за договором про закупівлю
товарів за державні кошти № 110801969 від
15.08.2011року, укладеним між позивачем та
другим відповідачем, щодо оплати
поставленого товару; 2) стягнути з
другого відповідача 3 073 532 грн. 00 коп.
заборгованості за товар відповідно до
договору про закупівлю товарів за
державні кошти № 110801969 від 15.08.2011року, 429
051 грн. 05 коп. інфляційних збитків, 283 159
грн. 62 коп. 3% річних, а також судові
витрати, пов`язані з розглядом справи.

Перший відповідач подав відзив № ФС 288
від 04.08.2014р. на позовну заяву, в якому
позовні вимоги визнає повністю та
просить суд розглядати справу без
участі його представника.

Другий відповідач подав відзив на
позовну заяву від 21.08.2014року, в якому
просить суд відмовити у задоволенні
позову. Відповідач вказує, що протягом
2012 року здійснював розрахунки за
надані послуги за договором про
закупівлю товарів за державні кошти №
110801969 від 15.08.2011року виключно в межах
погоджених засновником (НАК "Нафтогаз
України") показників та на підставі
затвердженого фінансового плану на 2012
рік. Фінансові плани другого
відповідача на 2013-2014 роки з незалежних
від нього обставин не затверджені, не
зважаючи на те, що останній вжив всіх
необхідних та обов'язкових для цього
дій, з дотриманням вимог законодавства.
До моменту погодження фінансового
плану на 2013-2014 роки другий відповідач
позбавлений можливості здійснення у
2013-2014 роках фінансування оплати
вартості послуг наданих за договором
про закупівлю товарів за державні
кошти № 110801969 від 15.08.2011року, оскільки
таке фінансування не погоджено
засновником (НАК "Нафтогаз України") та
не затверджено у встановленому
порядку.

Позивач подав заяву про збільшення
позовних вимог до другого відповідача
від 10.09.2014року, в якій просить суд
стягнути з останнього 3 073 532 грн. 00 коп.
заборгованості за товар відповідно до
договору про закупівлю товарів за
державні кошти № 110801969 від 15.08.2011року, 448
798 грн. 53 коп. інфляційних збитків, 297 813
грн. 91 коп. 3% річних. Сума інфляційних
збитків та 3% річних збільшена
внаслідок донарахування за період
прострочення виконання зобов'язання з
19.07.2014року по 14.09.2014року.

Враховуючи передбачене ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України право позивача до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог, суд приймає до розгляду
заяву позивача від 10.09.2014року.

Позивач подав заяву про уточнення
позовних вимог від 05.11.2014року, в якій
зазначає, що основний борг погашений
другим відповідачем в сумі 3 074 032 грн., у
зв'язку з чим просить суд стягнути з
другого відповідача 448 798 грн. 53 коп.
інфляційних збитків, 297 813 грн. 91 коп. 3%
річних, в частині основного боргу
провадження у справі припинити.

Другий відповідач подав клопотання (вх.
№ 14189 від 05.11.2014року), в якому просить
суд припинити провадження у справі в
частині основного боргу у зв'язку з
відсутністю предмету спору у цій
частині позову.

Другий відповідач подав копії
платіжних доручень № 13790 від 21.10.2014року
та № 14495 від 31.10.2014року про сплату 500 000
грн. 00 коп. та 2 574 032 грн. 00 коп. на
користь позивача.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
наявні у справі докази, суд встановив:

Відповідно до укладеного між сторонами
договору про закупівлю товарів за
державні кошти № 110801969 від 15.08.2011року з
урахуванням змін внесених додатковою
угодою № 1 до договору від 29.12.2011року,
позивач зобов'язався у 2011 -2012роках
поставити відповідачу товари - вентилі,
крани, клапани та подібні вироби,
зазначені у специфікації, яка наведена
у додатку № 1 до договору, а другий
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити такі товари на умовах,
передбачених договором.

Відповідно до специфікації до
договору, позивач зобов'язався
поставити другому відповідачу товари
на загальну суму 8 690 832 грн. 00 коп.

Строк поставки товарів: з дати
підписання договору сторонами до 1
серпня 2012 року, але не пізніше 60-ти днів
з дати надання рознарядки. (п. 5.1.
договору).

Відповідно до п. 4.1. договору,
розрахунки проводяться шляхом оплати
другим відповідачем товару по факту
поставки протягом 45-ти календарних
днів. Постачальник надає товар покупцю
із рахунком-фактурою.

Матеріалами справи, зокрема актом
приймання-передачі № 1 від 13.12.2011року на
суму 661 500 грн. 00 коп. та
товарно-транспортною накладною № 117921
від 12.12.2011року, накладною № 134 від
14.12.2011року на суму 396 900 грн. 00 коп. та
товарно-транспортною накладною № 117923
від 14.12.2011року, накладною № 135 від
14.12.2011року на суму 264 600 грн. 00 коп. та
товарно-транспортною накладною № 117925
від 14.12.2011року, актом
приймання-передачі № 2 від 15.12.2011року на
суму 793 800 грн. 00 коп. та залізничною
накладною від 15.12.2011року, накладною № 20
від 23.05.2012року на суму 215 712 грн. 00 коп. та
товарно-транспортною накладною № 116961
від 23.05.2012року, накладною № 32 від
31.07.2012року на суму 6 358 320 грн. 00 коп. та
залізничною накладною від 31.07.2012року,
підтверджується факт поставки
позивачем другому відповідачу товару
на загальну суму 8 690 832 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що другий відповідач
порушив взяті на себе зобов'язання та
всупереч умовам укладеного між
сторонами договору не оплатив
отриманий товар своєчасно та у повному
обсязі, у зв'язку з чим заборгованість
останнього перед позивачем становить 3
074 032 грн. 00 коп.

21.09.2012року між позивачем та першим
відповідачем було укладено договір
поруки № 86/3/1, відповідно до умов якого
останній поручився перед позивачем
солідарно відповідати за виконання
другим відповідачем зобов'язання, що
визначене п. 4.1. договору № 110801969 від
15.08.2011року, з усіма додатками та
змінами, що вносилися до нього.

Згідно з п. 1.2. договору поруки,
зобов'язання боржника забезпечуються
частково у розмірі 500 грн. 00 коп.

Договір поруки набуває чинності з
моменту його підписання сторонами та
діє до 21 вересня 2015 року.

Перший відповідач протягом строку дії
договору, зобов'язаний у разі порушення
другим відповідачем зобов'язань, що
визначені п. 4.1. договору №
110801969 від 15.08.2011року, самостійно
виконати порушені останнім
зобов'язання перед позивачем в межах
суми, передбаченої у п. 1.2. договору
поруки, на підставі письмової вимоги
позивача та у строк, що не перевищує 90
календарних днів з дати отримання
такої вимоги (п. 2.1.1. договору поруки).

20.02.2014року позивачем першому
відповідачу була направлена вимога про
сплату заборгованості в сумі 500 грн. 00
коп. відповідно до укладеного договору
поруки № 86/3/1 у зв'язку з невиконанням
другим відповідачем зобов'язань щодо
оплати товару. Вимога отримана першим
відповідачем 26.02.2014року, однак залишена
без відповіді.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного
кодексу України, п. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, одностороння відмова від
зобов'язання не допускається; договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 222
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законні
інтереси інших суб'єктів, зобов'язані
поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм
претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 553 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі. Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу
України, у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 559 Цивільного кодексу
України, порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов'язання, а також у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Матеріалами справи, а саме платіжними
дорученнями № 13790 від 21.10.2014року на суму
500 000 грн. 00 коп. та № 14495 від 31.10.2014року на
суму 2 574 032 грн. 00 коп.
підтверджується факт погашення другим
відповідачем заборгованості перед
позивачем в загальній сумі 3 074 032 грн. 00
коп.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи зазначені обставини,
зокрема те, що матеріалами справи
підтверджується факт сплати другим
відповідачем на користь позивача 3 074 032
грн. 00 коп. основного боргу, провадження
у справі в цій частині підлягає
припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України, у зв'язку з відсутністю
предмету спору, в тому числі в частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідачів солідарно 500 грн. 00 коп.
боргу, стягнення з другого відповідача
3 073 532 грн. 00 коп. заборгованості.

Судом встановлено, що обов'язок щодо
оплати отриманого товару виконаний
другим відповідачем несвоєчасно.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
визначено, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з поданим розрахунком, за
прострочення виконання грошового
зобов'язання відповідачеві нараховано
3 % річних в загальній сумі 297 813 грн. 91
коп. та інфляційні збитки в загальній
сумі 448 798 грн. 53 коп. за період з
21.09.2012року по 14.09.2014року, виходячи на
початок періоду з суми заборгованості
в розмірі 6 358 320 грн. 00 коп. з
урахуванням часткових проплат.

Згідно з правовою позицією, що
викладена у п. 1.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» з огляду на
вимоги частини першої статті 47 і статті
43 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд має
з'ясовувати обставини, пов'язані з
правильністю здійснення позивачем
розрахунку, та здійснити оцінку
доказів, на яких цей розрахунок
ґрунтується. У разі якщо відповідний
розрахунок позивачем здійснено
неправильно, то господарський суд з
урахуванням конкретних обставин
справи самостійно визначає суми пені
та інших нарахувань у зв'язку з
порушенням грошового зобов'язання, не
виходячи при цьому за межі визначеного
позивачем періоду часу, протягом якого,
на думку позивача, мало місце
невиконання такого зобов'язання, та
зазначеного позивачем максимального
розміру відповідних пені та інших
нарахувань.

Відповідно до правової позиції
Верховного суду України, викладеної у
листі від 01.07.2014року «Аналіз практики
застосування ст. 625 Цивільного кодексу
України в цивільному судочинстві»,
підраховуючи суми стягнень,
передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, суди повинні
враховувати, що сума боргу з
урахуванням індексу інфляції має
розраховуватися на підставі індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був у певний період індекс інфляції
менший одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція). При застосуванні
індексу інфляції слід мати на увазі, що
він розраховується не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу. При цьому сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з урахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
урахуванням цього місяця.

З урахуванням викладеного, судом
здійснено перерахунок 3% річних та
інфляційних збитків, не виходячи за
межі визначеного позивачем періоду
часу, протягом якого, на думку позивача,
мало місце невиконання такого
зобов'язання, та зазначеного позивачем
максимального розміру нарахувань,
згідно з яким 3% річних складають 296 328
грн. 37 коп., інфляційні збитки - 419 043 грн.
81 коп.

Розрахунок здійснений судом за
допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3
Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА»,
ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2014.

Посилання другого відповідача на те, що
прострочення оплати товару сталося не
з його вини суд не приймає до уваги з
огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції
Верховного суду України, викладеної у
листі від 01.07.2014року «Аналіз практики
застосування ст. 625 Цивільного кодексу
України в цивільному судочинстві»
наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційних нарахувань та трьох
процентів річних не є санкціями, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів унаслідок інфляційних процесів
та отриманні компенсації від боржника
за користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, ці кошти нараховуються
незалежно від вини боржника. Це правило
ґрунтується на засадах справедливості
і виходить з неприпустимості
безпідставного збереження грошових
коштів однією стороною зобов'язання за
рахунок іншої. Матеріальне становище
учасників цивільного обороту схильне
до змін, тому не виключено, що боржник,
який не може виконати грошове
зобов'язання зараз, зможе виконати його
пізніше. Оскільки грошові кошти є
родовими речами, неможливість
виконання такого зобов'язання
(наприклад, внаслідок відсутності у
боржника грошей та інших підстав) не
звільняє його від відповідальності.
Тому практика судів, які приймають
доводи відповідача про неможливість
виконання грошового зобов'язання чи
відсутність вини як підстави для
звільнення від відповідальності, що
передбачена ст. 625 ЦК, не є правильною.

З огляду на викладене, оскільки право
позивача щодо стягнення 3% річних та
інфляційних збитків передбачене ст. 625
Цивільного кодексу України,
правомірними, обґрунтованими і такими,
що підлягають задоволенню є позовні
вимоги щодо стягнення з другого
відповідача 3 % річних в загальній сумі
296 328 грн. 37 коп. та інфляційних збитків в
загальній сумі 419 043 грн. 81 коп.

В іншій частині позовних вимог, щодо
стягнення з відповідача 3% річних в сумі
1485 грн. 54 коп. та інфляційних збитків в
сумі 29 754 грн. 72 коп. суд відмовляє за їх
необґрунтованістю та безпідставністю.

Виходячи з фактичних обставин даної
справи, відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України з відповідачів на користь
позивача підлягає стягненню судовий
збір пропорційно задоволеним позовним
вимогам та з урахуванням того, що
погашення основного боргу відбулося
після порушення провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
(Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об`єднання ім. М.В. Фрунзе" (вул.
Горького, 58, м. Суми, ) 419
043 грн. 81 коп. інфляційних збитків, 296 328
грн. 37 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Публічного
акціонерного товариства "Укртрансгаз"
(Кловський узвіз, буд. 9/1, м. Київ, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Сумське
машинобудівне науково-виробниче
об`єднання ім. М.В. Фрунзе" (вул.
Горького, 58, м. Суми, ) 72 472
грн. 89 коп. судового збору.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Фрунзе-Сервіс" (вул. Горького, буд. 58, м.
Суми, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Сумське машинобудівне
науково-виробниче об`єднання ім. М.В.
Фрунзе" (вул. Горького, 58, м. Суми, ) 9 грн. 56 коп. судового збору.

5. Провадження у справі до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фрунзе-Сервіс", м.
Суми та Публічного акціонерного
товариства "Укртрансгаз", м.
Київ, в частині стягнення солідарно
основного боргу в сумі 500 грн. 00 коп. -
припинити.

6. Провадження у справі до
Публічного акціонерного товариства
"Укртрансгаз", м. Київ, в частині
стягнення основного боргу в сумі 3 073 532
грн. 00 коп. - припинити.

7. У задоволенні позову в іншій
частині - в позові відмовити.

8. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24.11.2014року

Головуючий суддя
Є.А.Жерьобкіна

Суддя
В.Л.Котельницька

Суддя
П.І.Левченко