ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2014 р.
Справа № 914/3018/14

м. Львів

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого - судді
Кордюк Г.Т.

суддів
Гриців В.М.

Якімець Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ
"Благовіщенське" від 12.10.2014 року

на ухвалу Господарського суду
Львівської області від 23.09.2014 року

у справі № 914/3018/14

за заявою: Товариства з обмежено
відповідальністю "Благовіщенське", м.
Васильків, Київська область;

до: Товариства з обмежено
відповідальністю "Транс-Сервіс-1", с.
Ставчани, Пустомитівський район,
Львівська область;

про: скасування рішення третейського
суду.

За участю представників сторін:

від ТОВ "Благовіщенське": не з'явився

від ТОВ "Транс-Сервіс-1": Сабан Р.М. -
представник

Права та обов'язки сторін, передбачені
ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви
про відвід суддів не поступали,
клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не надходило, тому
протокол судового засідання ведеться з
дотриманням вимог ст. 81-1 ГПК України
без забезпечення повного фіксування
судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 23.09.2014 року у
справі № 914/3018/14 (суддя - Матвіїв Р.І.) у
задоволенні заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Благовіщенське" про скасування
рішення Постійно діючого третейського
суду при Асоціації "Всеукраїнська
інвестиційна асоціація" від 14.04.2014 року
у справі № 196/03.14 - відмовлено.

При винесенні ухвали, суд першої
інстанції виходив із того, що підставою
для оскарження та скасування рішення
третейського суду відповідно до статті
122-5 Господарського процесуального
кодексу України та статті 51 Закону
України "Про третейські суди" може бути
вирішення третейським судом питання
про права і обов'язки лише осіб, які не
брали участь у справі, а не сторони, що з
якихось причин не приймала участі в
призначених у справі засіданнях. А
тому, враховуючи наведені вище
нормативні положення та встановлені
обставини справи, третейський суд
розглянув справу у відповідності до
вимог законодавства, зокрема, належним
чином повідомляв відповідача у
третейській справі про час і місце
розгляду справи та не вирішував
питання про права і обов'язки осіб, які
не брали участь у справі.

ТОВ "Благовіщенське", не погоджуючись з
рішенням місцевого господарського
суду, подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу
господарського суду та прийняти нову,
якою заяву ТОВ «Благовіщенське» про
скасування рішення третейського суду
задоволити. Зокрема, скаржник зазначає,
що клопотання про відкладення розгляду
справи було подано ТОВ
«Благовіщенське» 12 вересня 2014 року і
стосувалось відкладення судового
розгляду справи, що відбувся 16 вересня
2014 року. Водночас, слід зауважити, що
після судового розгляду справи ТОВ
«Благовіщенське» неодноразово
зверталось до інформаційного центру
Господарського суду Львівської
області із запитом про надання
інформації про час і дату судового
засідання по справі.

Проте, будь-якої інформації про час і
місце розгляду справи судом ТОВ
«Благовіщенське» надано не було.
Зазначене також підтверджується
відсутністю ухвали від 16 вересня 2014
року про відкладення розгляду справи
на 23 вересня 2014 року на сайті Єдиного
державного реєстру судових рішень.

Таким чином, ТОВ «Благовіщенське не
могло подати клопотання про
відкладення розгляду справи, що
відбувся 23 вересня 2014 року. Більше того,
з огляду на те, що позивач не був
присутнім під час судового розгляду
справи, останньому не надсилалось
будь-яких повідомлень про час і місце
розгляду справи після її відкладення,
він не може вважатись таким, що
повідомлений належним чином про час і
місце розгляду справи

ТОВ «Транс-Сервіс-1» у відзиві на
апеляційну скаргу та представник в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги заперечив, просить рішення
господарського суду залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення,
оскільки вважає, що господарським
судом було вжито всіх заходів щодо
дотримання прав ТОВ «Благовіщенське»
на повідомлення належним чином про час
та місце розгляду справи. Також, ТОВ
«Транс-Сервіс-1» з посиланням на п.п. 3.9.1,
3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від
26.12.2011 року №18, вважає що місцевим
господарським судом дотримано усіх
норм процесуального права щодо
повідомлення сторін процесу про
розгляд даної справи.

ТОВ «Транс-Сервіс-1» в судове засідання
не з'явився, про причини неявки не
повідомив, хоча був належним чином
повідомлений про час та місце судового
засідання, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення.

Листом від 10.11.2014 року апеляційний
господарський суд витребував у
Постійно діючого третейського суду при
Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна
асоціація" матеріали третейської
справи № 196/03.14, яка 12.11.2014 року надійшла
на адресу апеляційної інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу,
вивчивши матеріали справи, оцінивши
наявні в ній докази, заслухавши доводи
та заперечення представника
відповідача, колегія суддів вважає, що
ухвалу суду слід залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення,
виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
"Транс-Сервіс-1" та ТОВ "Благовіщенське"
укладаючи договір транспортного
перевезення № 071013-О від 07.10.2013 року, у
розділі 6 договору узгодили, що всі
спори і розбіжності, що можуть
виникнути між сторонами із умов цього
договору, або в зв'язку з ним (при його
укладенні, виконанні, зміні,
розірванні, припиненні, визнанні
неукладеним, визнанні недійсним і т.
ін.) підлягають вирішенню Постійно
діючим третейським судом при Асоціації
"Всеукраїнська інвестиційна
асоціація", який знаходиться за адресою
- м. Львів, вул. Героїв УПА, 72, якщо
попередньо не досягнуто згоди шляхом
переговорів. Сторони прийшли до
взаємної згоди про те, що третейський
розгляд здійснюється Третейським
судом, в складі одного третейського
судді, який призначається в порядку,
передбаченому Регламентом Постійно
діючого третейського суду при
Асоціації "Всеукраїнська інвестиційна
асоціація". Сторони визнають
обов'язковість рішення обраного
Третейського суду відповідно до статті
50 Закону України "Про третейські суди".
Протокол засідання Третейського суду
не ведеться. Сторони зобов'язуються
сумлінно виконувати обов'язки і вимоги
Третейського суду з метою об'єктивного
розгляду спору. Рішення Третейського
суду для сторін є остаточним і підлягає
виконанню. Сторони підтверджують, що
даний договір не пов'язаний із
задоволенням державних потреб.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону
України "Про третейські суди"
третейська угода може бути укладена у
вигляді третейського застереження в
договорі, контракті або у вигляді
окремої письмової угоди. Третейська
угода укладається у письмовій формі.
Третейська угода вважається укладеною,
якщо вона підписана сторонами чи
укладена шляхом обміну листами,
повідомленнями по телетайпу, телеграфу
або з використанням засобів
електронного чи іншого зв'язку, що
забезпечує фіксацію такої угоди, або
шляхом направлення відзиву на позов, в
якому одна із сторін підтверджує
наявність угоди, а інша сторона проти
цього не заперечує.

У відповідності зі ст. 5 Закону України
"Про третейські суди" юридичні та/або
фізичні особи мають право передати на
розгляд третейського суду будь-який
спір, який виникає з цивільних чи
господарських правовідносин, крім
випадків, передбачених законом. Спір
може бути переданий на розгляд
третейського суду за наявності між
сторонами третейської угоди, яка
відповідає вимогам цього Закону.

Відтак, враховуючи порушення умов
договору іншою стороною договору,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Транс-Сервіс-1"
звернулося до Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
"Всеукраїнська інвестиційна асоціація"
з позовною заявою про стягнення
заборгованості з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Благовіщенське", що є правомірним та не
суперечить вимогам законодавства.

Рішенням Постійно діючого
третейського суду при Асоціації
"Всеукраїнська інвестиційна асоціація"
у складі одноособового третейського
судді Демчик Ольги Ігорівни від 14.04.2014
року у справі № 196/03.14 задоволено
позовні вимоги ТОВ "Транс-Сервіс-1" до
ТОВ "Благовіщенське" про стягнення
заборгованості за договором
транспортного перевезення № 071013-О від
07.10.2013 року в розмірі 58 403,90 грн.
основного боргу, 2 843,20 грн. пені, 2 187,13
грн. 10% річних від простроченої суми, а
також стягнуто 694,94 грн. витрат,
пов'язаних з вирішенням спору
третейським судом.

На виконання рішення третейського суду
від 14.04.2014 року у справі № 196/03.14 за
заявою ТОВ "Транс-Сервіс-1" згідно з
ухвалою господарського суду
Львівської області від 26.05.2014 року по
справі № 914/1642/14 було видано наказ на
примусове виконання відповідного
рішення третейського суду.

ТОВ "Благовіщенське" звернулось до
господарського суду із заявою про
скасування рішення третейського суду,
мотивуючи заяву тим, що про оскаржуване
рішення третейського суду дізналось
лише 18.06.2014 року, а саме, коли отримало
від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Сервіс-1"
заяву-претензію, додатком до якої було
вказане рішення, а також вважає, що дане
рішення підлягає скасуванню, оскільки
третейський суд вирішив питання про
права та обов'язки осіб, які не брали
участі у справі.

Сторони, треті особи, а також особи, які
не брали участь у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов'язки, мають право
звернутися до господарського суду із
заявою про скасування рішення
третейського суду (ч. 1 ст. 122-1
Господарського процесуального кодексу
України).

Відповідно до ч. 3 ст. 122-4 ГПК України,
при розгляді справи в судовому
засіданні господарський суд
встановлює наявність або відсутність
підстав для скасування рішення
третейського суду.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 122-5 ГПК України
рішення третейського суду може бути
скасовано лише у випадках,
передбачених цією статтею. Рішення
третейського суду може бути скасовано
у разі якщо справа, у якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону; рішення
третейського суду прийнято у спорі, не
передбаченому третейською угодою, або
цим рішенням вирішені питання, які
виходять за межі третейської угоди.
Якщо рішенням третейського суду
вирішені питання, які виходять за межі
третейської угоди, то скасовано може
бути лише ту частину рішення, що
стосується питань, які виходять за межі
третейської угоди; третейську угоду
визнано судом недійсною; склад
третейського суду, яким прийнято
рішення, не відповідав вимогам закону;
третейський суд вирішив питання про
права і обов'язки осіб, які не брали
участь у справі. Скасування
господарським судом рішення
третейського суду не позбавляє сторони
права повторно звернутися до
третейського суду, крім випадків,
передбачених законом.

Аналогічні підстави для скасування
рішення третейського суду передбачені
ст. 51 Закону України "Про третейські
суди".

За наслідками розгляду справи про
оскарження рішення третейського суду
господарський суд виносить
(постановляє) ухвалу за правилами,
встановленими цим Кодексом для
прийняття (ухвалення) рішення ( ч. 1 ст.
122-6 ч. 3 ст. 122-4 Господарського
процесуального кодексу України).

Таким чином, звертаючись із заявою про
скасування рішення третейського суду,
ТОВ «Благовіщенське» вважає своє право
порушеним, оскільки, на його
переконання, порушено п. 5 ч. 2 ст. 122-5
Господарського процесуального кодексу
України (третейський суд вирішив
питання про права і обов'язки осіб, які
не брали участь у справі).

Однак, як вірно встановлено місцевим
господарським судом, з чим
погоджується і колегія суддів
апеляційної інстанції, твердження
позивача є не доведеними, не
підтвердженими належними доказами і
спростовуються доказами, матеріалами
третейської справи № 196/03.14.

Відповідно до матеріалів третейської
справи, а саме, ухвали про відкриття
провадження у справі та призначення
третейського судді від 11.03.2014 року
(а.т.с. 1) , ухвали про прийняття справи до
провадження та призначення
третейського розгляду справи від 11.03.2014
року (а.т.с. 2), ухвали про відкладення
третейського розгляду справи від 28.03.2014
року (а.т.с. 52), рішення від 14.04.2014 року
(а.т.с. 58), відповідачем у третейській
справі є Товариство з обмеженою
відповідальністю "Благовіщенське".
Тобто оспорюваним рішенням
третейський суд вирішив питання про
права та обов'язки осіб, які брала
участь у справі, а саме стосовно
позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс-Сервіс-1" та
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Благовіщенське".

Про належне повідомлення відповідача у
третейській справі про відкриття
провадження, призначення справи до
розгляду та відкладення розгляду
справи свідчить опис вкладення у
цінний лист 14.03.2014 року (а.т.с. 5) на
адресу ТОВ "Благовіщенське" було
надіслано ухвалу про відкриття
провадження та призначення
третейського судді від 11.03.2014 р. у
справі № 196/03.14, ухвалу про прийняття
справи до провадження та призначення
третейського розгляду справи від 11.03.2014
р., копію положення про Постійно діючий
третейський суд при Асоціації "ВІА",
копію регламенту Постійно діючого
третейського суду при Асоціації "ВІА"
(вказана кореспонденція отримана
адресатом 11.04.2014 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, проте
дане поштове відправлення надійшло до
відділення зв'язку адресата 18.03.2014 року,
що підтверджується "відстеженням
пересилання поштових відправлень", які
знаходяться в матеріалах третейської
справи); згідно з описом вкладення у
цінний лист 31.03.2014 року (а.т.с. 53) на
адресу ТОВ "Благовіщенське" було
надіслано ухвалу про відкладення
третейського розгляду справи від 28.03.2014
року у справі № 196/03.14 (04.04.2014 року
поштове відправлення № 777
повернено за зворотною адресою: за
закінченням встановленого терміну
зберігання, що підтверджується
"пошуком виконаних операцій"); 31.03.2014
року на адресу ТОВ "Благовіщенське"
було надіслано телеграму (а.т.с. 55) з
повідомленням про час та місцем
розгляду третейської справи (телеграму
не було вручено з підстави "адресат по
повідомленню за телеграмою не
з'являється").

Окрім цього, рішення третейського суду
по справі було надіслано на адресу ТОВ
"Благовіщенське" 05.05.2014 року, що
підтверджується описом вкладення у
цінний лист та чеком (а.т.с. 64-65), однак,
було повернуте із зазначенням причини
"за закінченням терміну зберігання"
(а.т.с. 73).

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновками
місцевого господарського суду, що
матеріалами справи (описами вкладення
у цінний лист, поштовими квитанціями,
повідомленням про вручення поштового
відправлення, реєстрами пересилання
поштових відправлень, клопотанням про
відкладення розгляду справи)
спростовуються твердження позивача
про те, що його було позбавлено права на
подання відзиву на позовну заяву ТОВ
"Транс-Сервіс-1" та не було належним
чином повідомлено про час та місце
розгляду третейської справи, а отже
позивач володів інформацією про час та
місце розгляду третейської справи, а
відповідно мав можливість подати
пояснення чи заперечення по суті
позовної заяви, проте своїм правом на
участь у розгляді третейської справи
не скористався.

Окрім цього, як вірно зазначено
місцевим господарським судом, всі
процесуальні документи надсилалися на
юридичну адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Благовіщенське",
отриману із Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців (а.т.с. 50-51), а
також з дотриманням строку,
передбаченого ст. 39 Закону України "Про
третейські суди".

Згідно зі ст. 36 Закону України "Про
третейські суди", наслідки невиконання
вимог третейського суду можуть бути
передбачені третейською угодою сторін
у третейському суді для вирішення
конкретного спору або регламентом
третейського суду чи встановлені
складом третейського суду.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про
третейські суди", ненадання
витребуваних третейським судом
доказів, інших письмових документів чи
матеріалів, неявка у засідання
третейського суду сторін або їхніх
представників, які належним чином були
повідомлені про розгляд справи і
проведення засідання третейського
суду, не є перешкодою для третейського
розгляду і прийняття рішення, якщо
причина ненадання документів або
неявки сторін у засідання визнана
третейським судом неповажною.

Відповідно до п. 6.1.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18,
перелік підстав, з яких може бути
оскаржене та скасоване рішення
третейського суду, є вичерпним і
розширеному тлумаченню не підлягає.
Отже, у разі оскарження рішення
третейського суду з інших підстав, ніж
наведені в частині другій статті 122-5
Господарського процесуального
кодексу, у прийнятті відповідної
скарги слід відмовити з посиланням на
частину четверту статті 122-1 і
відповідний пункт частини другої
статті 122-5 Господарського
процесуального кодексу названого
Кодексу. Якщо заява про скасування
рішення третейського суду
обґрунтована посиланням як на підставу
(підстави), зазначені в законі та в ГПК,
так і на іншу підставу (підстави), які не
передбачені цими законодавчими актами,
то відповідна заява підлягає
розглядові в тій частині, що підпадає
під ознаки частини третьої статті 51
Закону та частини другої статті 122-5
Господарського процесуального
кодексу, а в прийнятті її в іншій
частині слід відмовити.

Як вже зазначалося вище, підставою для
оскарження та скасування рішення
третейського суду відповідно до статті
122-5 Господарського процесуального
кодексу України та статті 51 Закону
України "Про третейські суди" може бути
вирішення третейським судом питання
про права і обов'язки лише осіб, які не
брали участь у справі, а не сторони, що з
якихось причин не приймала участі в
призначених у справі засіданнях.

У розумінні наведених норм
матеріального та процесуального права
особа, яка не брала участі у справі, у
разі якщо третейський суд вирішив
питання про її права та обов'язки - це
особа, яка не є стороною третейської
угоди, але щодо прав і обов'язків якої
третейським судом прийнято рішення.
Аналогічна правова позиція наведена в
постановах Вищого господарського суду
України від 14.03.2013 року у справі № 27/176
та від 10.04.2012 року у справі № 65/180, а
також у постанові Верховного Суду
України від 20.10.2010 року у справі № 6-28591.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що місцевий господарський
суд прийшов до обґрунтованого
висновку, що третейський суд розглянув
справу у відповідності до вимог
законодавства, зокрема, належним чином
повідомляв відповідача у третейській
справі про час і місце розгляду справи
та не вирішував питання про права і
обов'язки осіб, які не брали участь у
справі.

Щодо покликання апелянта на те, що
місцевий господарський суд належним
чином не повідомив позивача - ТОВ
«Благовіщинське» про розгляд справи
місцевим господарським судом, колегія
суддів зазначає, що відповідно до п. 3.9.1
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від 26
грудня 2011 року № 18 (із змінами і
доповненнями), особи, які беруть участь
у справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
За змістом зазначеної статті 64 ГПК
України, зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом. Доказом такого
повідомлення в разі неповернення
ухвали підприємством зв'язку може бути
й долучений до матеріалів справи та
засвідчений самим судом витяг з
офіційного сайту Українського
державного підприємства поштового
зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження
пересилання поштових відправлень, який
містить інформацію про отримання
адресатом відповідного поштового
відправлення, або засвідчена копія
реєстру поштових відправлень суду.

Як вбачається з матеріалів
господарського справи, господарським
судом на виконання вимог ст. 64 ГПК
України, було надіслано ухвалу про
прийняття заяви ТОВ «Благовіщинське»
до розгляду, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення (а.с. 4), а тому колегія
суддів, вважає, що заявник у даній
справі був належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи
місцевим господарським судом.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Ухвалу господарського суду
Львівської області від 23.09.2014 року у
даній справі залишити без змін,
апеляційну скаргу ТОВ
«Благовіщинське» - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України в порядку та строки,
встановлені ст.ст. 109, 110 ГПК України.

Головуючий - суддя
Кордюк Г.Т.

суддя
Гриців В.М.

суддя
Якімець Г.Г.