ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2014 року Справа №
912/2362/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

Секретар судового засідання:
Назаренко С.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Букоємський Р.В,
представник, довіреність №14-138 від
13.05.14;

від відповідача: Мельник О.М.
представник, довіреність №01 від 03.01.14;

Розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" на рішення
господарського суду Кіровоградської
області від 06.10.2014 року у справі №912/2362/14

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Долинські об"єднані
мережі"

про стягнення 122763,20 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Кіровоградської області від 06.10.2014 року
у справі №912/2362/14 (суддя Змеул О.А.) позов
задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Долинські об'єднані
мережі", м.Долинська, на користь
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України", м. Київ, 0,01 грн.
заборгованості, 2277,43 грн. інфляційних
втрат, 10507,56 грн. річних, 13031,91 грн. пені,
14462,64 грн. штрафу, 2455,26 грн. судового
збору. У задоволенні решти позову
відмовлено.

Не погодившись з оскарженим рішенням,
позивач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції в
частині зменшення розміру пені та
штрафу, прийняти нове, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Скаржник в апеляційній скарзі
зазначає, що судом першої інстанції
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
без дослідження усіх істотних обставин
справи. Вважає, що суд дослідив лише
ступінь виконання зобов'язання
боржником, не виконавши при цьому
вимоги закону щодо оцінки майнового
стану сторін, які беруть участь у
зобов'язанні, та інші інтереси сторін,
які заслуговують на увагу, що призвело
до порушення ст..551 ЦК України та ст..233
ГК України, відповідачем не було надано
жодних належних доказів щодо
винятковості таких обставин.

Відповідач відзив на апеляційну
скаргу не надав.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги, матеріали справи та
перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що рішення суду першої інстанції не
підлягає скасуванню, а апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України" (продавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Долинські об'єднані
мережі" (покупець) 03.10.2012 укладено
договір купівлі-продажу природного
газу №12/898-ТЕ-18.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору
продавець зобов'язався передати
покупцеві в 2012 році природний газ для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та релігійним
організаціям, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити природний газ в
обсязі, зазначеному у п.2.1 цього
договору.

Сторони узгодили умову про те, що
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, покупець зобов'язався
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Акти є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за
газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Як встановлено п.7.2 договору у разі
невиконання покупцем пункту 6.1 умов
договору, він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю, крім
суми заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 (семи)
відсотків від суми простроченого
платежу.

Згідно п. 11.1 договір набирає чинності з
дати підписання та скріплення
печатками сторін та поширює дію на
відносини, що склались між сторонами з
01.10.2012 і діє у частині поставки газу до
31.12.2012 включно, а в частині проведення
розрахунків за газ - до їх повного
здійснення.

На виконання умов договору
купівлі-продажу природного газу
позивачем в період жовтень 2012 року -
грудень 2012 року поставлено відповідачу
природний газ на загальну суму 1212221,02
грн. Вказане підтверджується актом
приймання-передачі природного газу від
27.11.2012, відповідно до якого поставлено
газ у обсязі 111,551 тис. куб. м на суму
146042,58 грн.; актом приймання-передачі
від 30.11.2012, відповідно до якого
поставлено газ у обсязі 294,672 тис. куб. м,
на суму 385784,58 грн.; актом
приймання-передачі від 31.12.2012,
відповідно до якого поставлено газ у
обсязі 519,702 тис. куб. м, на суму 680393,86
грн., які підписані повноважними
особами та скріплені печатками сторін.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Долинські об'єднані
мережі" за отриманий у період з жовтня
2012 р. по грудень 2012 р. газ перерахувало
на рахунок позивача 1212221,01 грн., що
підтверджується реєстрами прийнятих
платежів за період з 03.10.2012 по 28.03.2014,
виписками з рахунку (а.с.42-50), тобто
відповідачем сплачено за отриманий газ
суму 1212221,01 грн., що на 0,01 грн. менше ніж
сума вартості отриманого газу.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем передбачених
договором строків оплати за отриманий
природній газ, у зв'язку з чим
відповідач повинен сплатити спірну
інфляційні втрати, пеню, штраф та річні
відповідно до поданих позивачем
розрахунків.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, ч. 1 ст. 530
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
цивільні та господарські зобов'язання
мають бути виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст..625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищевикладеного, вимога
позивача про стягнення основної
заборгованості в сумі 0,01 грн., 2277,43 грн.
інфляційних втрат, 10507,56 грн. річних
правомірно задоволена судом першої
інстанції, оскільки є обґрунтованою та
доведеною.

Крім основної заборгованості,
інфляційних втрат та річних позивачем
заявлено до стягнення з відповідача
52127,65 грн. пені та 7% штрафу у розмірі
57850,55 грн.

У відповідності із ч. 1 ст. 216
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

З огляду на положення ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

В силу положень ст. 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання наступають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Пунктом 2.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань» №14 від
17.12.2013р. встановлено, що розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням господарського суду (частина
третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК
України, пункт 3 статті 83 ГПК). У
вирішенні пов'язаних з цим питань
господарському суду слід враховувати
викладене в підпункті 3.17.4 підпункту 3.17
пункту 3 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011 N
18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" (з подальшими
змінами), а також в абзацах першому -
четвертому пункту 9 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 N 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами). Судовий збір в
разі зменшення судом розміру пені
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення такого
розміру.

Згідно з п. 3.17.4. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011,
вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

При вирішенні питання щодо
зменшення розміру нарахованих до
стягнення пені та штрафу господарським
судом правомірно були прийняті до
уваги обставини винятковості даного
випадку.

Дослідивши майновий стан відповідача
та інші обставини господарським судом
встановлено, що договір стосовно
організації розрахунків з погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, що вироблялася,
транспортувалася та постачалася
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи органами
місцевого самоврядування від 28.12.12
(а.с.59) підписали та брали участь в
організації розрахунків
Територіальний орган казначейства в
Кіровоградській області, Головне
фінансове управління Кіровоградської
облдержадміністрації, Фінансове
управління Долинської
райдержадміністрації, ТОВ "Долинські
об'єднані мережі" та Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України",
яка отримала суму заборгованості в
розмірі 531127,15 грн.; цими ж особами було
підписано спільне протокольне рішення
про організацію взаєморозрахунків за
послуги теплопостачання за рахунок
коштів загального фонду державного
бюджету від 20.03.13 (а.с.62), внаслідок
проведення якого Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
отримала суму 680393,00 грн.

Залишок заборгованості в сумі 0,86 грн.
ТОВ "Долинські об'єднані мережі"
сплатило на рахунок Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" 16.10.13, але внаслідок
арифметичної помилки залишився борг у
розмірі 0,01 грн.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені та штрафу господарський
суд врахував: ступінь виконання
боржником зобов'язань за договором, те,
що причиною неналежного виконання
зобов'язання несвоєчасність оплати
наданих останнім послуг
теплопостачання населенням,
підприємствами, установами та
організаціями, неврегулюваність
питання щодо виділення субвенцій з
Державного бюджету на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію та несвоєчасність
виконання взятих на себе державою
зобов'язань щодо перерахування деяких
субвенцій з Державного бюджету
місцевим бюджетам на надання пільг,
субсидій та компенсацій. Взято до уваги
також строк прострочення виконання
зобов'язання, вжиття відповідачем всіх
можливих заходів для погашення
заборгованості перед позивачем
(добросовісна поведінка відповідача).

Оскільки газ поставлений за договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, яке в свою
чергу має низьку платоспроможність та
за умовами договорів не сплачує
неустойку за прострочку платежів, у
відповідача відсутнє джерело коштів
для оплати неустойки, а, отже, сплата
неустойки у великому розмірі
перетворюється для відповідача на
непомірний тягар.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, а отже, заявлений позивачем
розмір неустойки (пені та штрафу) не
співрозмірний зі збитками кредитора,
призводить до його необґрунтованого
збагачення, а тому правомірно зменшено
розмір штрафних санкцій на 25 %.

Аналогічна правова позиція
викладена в постановах Вищого
господарського суду України по справі
№904/4874/13 від 19.02.2014р., №901/2490/13 від 19.03.14р.,
№904/5255/13 від 27.03.2014р., №904/4874/13 від 20.03.14р.,
№910/15198/13 від 19.03.14р., №906/1557/13 від 27.02.14р.,
№904/5327/13 від 27.02.14р., №5013/1716/12 від 06.03.14р.

З огляду на викладене, колегія
суддів приходить висновку, що суд
першої інстанції правомірно визнав за
можливе зменшити розмір пені та
штрафу, а тому доводи скаржника,
викладені в апеляційній скарзі, судова
колегія вважає необґрунтованими,
оскільки вони спростовуються наявними
у справі матеріалами і не відповідають
вимогам діючого законодавства, що
регулює дані правовідносини. Суд
вважає, що оскаржуване судове рішення
слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Кіровоградської області від 06.10.2014 року
у справі №912/2362/14 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 24.11.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
М.О. Дармін

Суддя
О.В. Березкіна