ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.Справа №
916/3273/14Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Т.А. Величко

суддів: С.В. Таран, Г.П. Разюк

при секретарі: Бендерук Є.О.

від позивача - Гнатенко А.В.;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСС і А"

на рішення господарського суду
Одеської області від 07.10.2014 р.

у справі № 916/3273/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "КСС і А"

до відповідача: Болградської районної
державної адміністрації

про стягнення 112153,17 грн.

встановив:

ТОВ «КСС і А» звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовними вимогами до Болградської
районної державної адміністрації про
стягнення безпідставно набутих
грошових кошів з врахуванням індексу
інфляції в та 3% річних за користування
безпідставно набутих коштів в розмірі
112153,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим,
що 09.12.2011р. між сторонами було укладено
договір оренди земельної ділянки, який
не пройшов державної реєстрації,
земельна ділянка за ним за актом
приймання-передачі позивачу не
передавалася, а отже, договір оренди
земельної ділянки є неукладеним. Але
при цьому позивачем за період з 2011р. по
жовтень 2013р. було сплачено за
користування землею 95457,07 грн., а з
урахуванням індексу інфляції (3% річних
у відповідності до ст. 625 ЦК України) це
становить 106839,17 грн.

Сума 3% річних за користування
цими коштами складає 5314 грн.

В запереченнях на позовну заяву
ТОВ «КСС і А», Болградська РДА вважає,
що позов не підлягає задоволенню.

Договір оренди земельної ділянки
укладено і підписано сторонами в
добровільному порядку, позивачеві було
відомо, що він має подати зазначений
договір на реєстрацію. Весь час ТОВ
«КСС і А» використовувало надану в
оренду земельну ділянку для виробничих
потреб, про що свідчить орендна плата,
яку позивач добровільно сплачував.
Крім того, відповідно до п. 4 ст. 69 БК
України, кошти отримані від сплати
орендної плати за земельні ділянки
надходять до місцевих бюджетів, в
даному випадку, отримувачем коштів, які
надійшли від ТОВ «КСС і А» у вигляді
орендної плати за використання
земельної ділянки є Жовтнева сільська
рада. Болградська РДА безпідставно не
набула вказані кошти, не зберігала їх.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 07.10.2014р. (суддя Демешин О.А.)
в задоволенні позову відмовлено
повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що
головною умовою для можливого
звернення до будь-якої особи з вимогами
про повернення безпідставно набутого
майна - є факт набуття або збереження
такого майна (в даному випадку грошових
коштів) саме цією особою.

З наданих до позовної заяви
платіжних доручень по перерахуванню
грошових коштів за оренду, повернення
яких, як безпідставно набутих, є
предметом спору, вбачається, що
одержувачем цих коштів було Управління
Державної казначейської служби
України в Болградському районі. Тобто,
твердження позивача про те, що грошові
кошти в сумі 95457,07 грн. були
безпідставно набуті Болградською РДА
та зберігалися нею - не відповідають
дійсності.

В апеляційній скарзі, не
погоджуючись із висновком суду, ТОВ
«КСС і А» просить скасувати рішення
господарського суду від 07.10.2014 та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги повністю.

Скаржник вважає, що судом
допущені порушення норм
процесуального права, які призвели до
прийняття неправильного рішення.

Позивач, помилково вважаючи
договір оренди земельної ділянки
укладеним, сплачував орендну плату за
користування земельною ділянкою.
Належним відповідачем у справі щодо
стягнення на користь ТОВ «КСС і А»
безпідставно набутих коштів в
результаті помилкової сплати орендної
плати є Болградської РДА, оскільки саме
на цей державний орган чинним
законодавством покладено обов'язок
щодо забезпечення виконання
державного бюджету відповідного рівня,
окрім того, Болградська РДА є стороною
договору оренди земельної ділянки. На
органи казначейської служби покладено
лише обслуговування бюджетів,
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників, одержувачів бюджетних
коштів та інших коштів, відкриття
рахунків та повернення помилково
та/або надмірно зарахованих до
місцевих бюджетів платежів. А тому
господарський суд мав право залучити
Управління Державної казначейської
служби України в Болградському районі
до участі у справі, що в порушення ст. 4-3,
24,27 ГПК України не було ним зроблено.

Колегія суддів перевіривши наявні
матеріали справи (фактичні обставини
справи на предмет правильності їх
юридичної оцінки господарським судом
та заслухавши пояснення присутнього в
засіданні представника позивача,
дійшла висновку, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
такого.

Як свідчать матеріали справи і не
встановлено господарським судом,
09.12.2011р. між Болградською РДА
(орендодавець) та ТОВ „КСС і А"
(орендар) на підставі розпорядження
Болградської РДА від 05.12.2011р. №764/А-2011
«Про укладення договору
довгострокової оренди з ТОВ „КСС і А»,
було укладено договір оренди землі.

Відповідно до п. 2 договору, в оренду
передається земельна ділянка,
загальною площею 3,47 га земель
промисловості, із них: капітальна
одноповерхова забудова - 0,143 га, під
проїздами, проходами, площадками - 2,822
га, під спорудами - 0,435 га. Договір
укладено на 49 років (п. 8 договору).
Орендна плата вноситься орендарем у
грошовій або натуральній формі в
розмірі 3% від нормативної грошової
вартості земельної ділянки (52681,20 грн).

Пунктом 39 договору встановлено, що
договір набирає чинності після
підписання сторонами та його державної
реєстрації.

Статтями 18 та 20 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що
укладений договір оренди землі
підлягає державній реєстрації та
набирає чинності після його державної
реєстрації (ст. 210 ЦК України).

Зазначене кореспондується з нормами ч.2
ч.3 ст. 125 ЗК України, якими визначено, що
право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору
оренди і його державної реєстрації.
Приступати до використання земельної
ділянки до встановлення її меж в натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує, що посвідчує право на неї та
державної реєстрації забороняється.

Як вбачається з договору оренди землі
від 09.12.2011р. і це не заперечується
позивачем, державна реєстрація
вказаного договору проведена не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України
«Про оренду землі» договір оренди
землі підлягає державній реєстрації і
на підставі ч.1 ст.210, ч.3 ст. 640 ЦК України,
ч. 2 ст. 125 ЗК України, ст. 18 ЗК «Про оренду
землі» є укладеним з моменту такої
реєстрації.

В зв'язку з відсутністю державної
реєстрації договір не є укладеним.

В разі, якщо на виконання юридично ще не
укладеного договору передчасно
передано майно, між сторонами
виникають правовідносини внаслідок
набуття, збереження майна без
достатньої правової підстави (ст. ст.
1212-1215 ЦК України).

Відповідно до п.11 договору платники
орендної плати за земельні ділянки
державної або комунальної власності
самостійно обчислюють суму земельного
податку та орендної плати щороку
станом на 01.01 і до 01.02 поточного року
подають відповідному органу державної
податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за встановленою незалежним податковим
органом формою, з розбивкою річної суми
рівними частками за місяцями.

Відповідно до п. 14 договору земельна
ділянка передана в оренду для
розміщення та обслуговування
цегельного заводу.

Згідно п. 19 договору, передача
земельної ділянки здійснюється в
строки до 15 днів після державної
реєстрації цього договору за актом її
приймання-передачі.

Оскільки державна реєстрація договору
проведена не була, юридично оформлена
передача в оренду також не оформлена.

Між тим, як вбачається з умов договору,
на земельній ділянці пл. 0,143 га
знаходиться одноповерхова забудова,
під спорудами - 0,435 га, під проїздами,
проходами, площадками - 2,822 га.

Позивач з грудня 2011р. і по даний час
користується земельною ділянкою,
самостійно складав податкові
декларації з плати за землю, самостійно
платіжним дорученням сплачував
орендну плату за вказану земельну
ділянку на рахунок УДКСУ в
Болградському районі.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала. При
цьому, в силу ч.2 цієї статті зазначені
положення застосовуються незалежно
від того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.

Положенні цієї статті застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

У постанові Верховного Суду України
від 22.01.2013р. у справі №5006/18/13/2012
викладено правову позицію згідно, якої
аналіз ст.1212 ЦК України дає підстави
для висновку, що цей вид позадоговірних
зобов'язань породжують такі юридичні
факти: 1) набуття особою майна або його
збереження за рахунок іншої особи; 2)
відсутність для цього правових підстав
або якщо такі відпали.

Майно не може вважатися набутим чи
збереженим без достатніх правових
підстав, якщо це відбулося в
незаборонений цивільним
законодавством спосіб з метою
забезпечення породження учасниками
відповідних правовідносин у
майбутньому певних цивільних прав та
обов'язків. Зокрема, внаслідок тих чи
інших юридичних фактів, правомірних
дій, які прямо передбачені ч.2 ст.11 ЦК
України.

Як підставно зазначено
господарським судом і це
підтверджується матеріалами справи,
позивачем самостійно розрахувався
розмір щомісячної орендної плати,
заповнювалися та подавалися до ДПІ в
Болградському районі Одеської області
податкові декларації з плати за землю,
платіжними дорученнями здійснювалися
перерахування орендної плати на р/р
Управління Державної казначейської
служби України в Болградському районі (
для зарахування в бюджет), спірна сума
Болградською РДА не набувалася і не
утримувалася за рахунок позивача.
Доказів отримання і збереження
вказаних коштів Болградською РДА
позивачем не надано.

Щодо того, що господарський суд в
порушення приписів ст. ст. 4-3,24, 27 ГПК
України не залучив отримувача коштів -
УДКСУ в Болградському районі - до
участі в даній справі в якості третьої
особи, або відповідача, то ці
твердження є безпідставними.

Казначейське обслуговування місцевих
бюджетів здійснюють територіальні
органи державного казначейства в межах
функції, визначених ст. 43 БК України.
Відповідно до п. 4 Положення про
Державну казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011р. №400/220, казначейство
України відповідно до покладених
завдань здійснює через систему
електронних платежів України
розрахунково-касове обслуговування
розпорядників, одержувачів бюджетних
коштів та інших платежів, здійснює в
т.ч. повернення коштів, помилково або
надмірно зарахованих до бюджету, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету тощо.

Викладене спростовує можливість
залучення УДКСУ в Болградському районі
до участі в даній справі в якості
сторони чи третьої особи.

За таких обставин, із врахуванням
викладеного, рішення господарського
суду відповідає зазначеним обставинам
справи і діючому законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновок
господарського суду не спростовують,
зводяться до тлумачення норм чинного
законодавства на свою користь без
врахування того, що позивачем
здійснюється фактичне використання
земельної ділянки для підприємницької
діяльності без оформлення належним
чином правовстановлюючого документу, а
також того, що чинним законодавством не
передбачено безоплатне користування
землею.

Керуючись ст. 99,101,103-105 ГПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ТОВ «КСС і А»
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Одеської області
від 07.10.2014р. у справі №916/3273/14 - без мін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може
бути оскаржена у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст складено та підписано
13.11.2014р.

Головуючий суддя
Т.А. Величко

Суддя
С.В. Таран

Суддя
Г.П. Разюк