ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" листопада 2014 р.Справа № 916/3901/14

За позовом: Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України";

До відповідача: Комунального
підприємства
"ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО"

про стягнення 431377,55 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: Єгоров В.С., представник
за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні, яке відбулось
22.10.2014р. було оголошено перерву у
слуханні справи до 12.11.2014р. до 10:40 в
порядку ст. 77 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
звернувся до господарського суду
Одеської області із позовною заявою, у
якій просив суд стягнути з
Комунального підприємства
"ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" 348856,35грн.
основного боргу, 24762,68 грн. пені, 43371,69
грн. суми, на яку збільшився борг
внаслідок інфляції та 3% річних у
розмірі 14386,83 грн.

Відповідач - Комунального підприємства
"ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" в ході
розгляду справи визнало факт існування
заборгованості перед позивачем, окрім
заявлених до стягнення 3% річних у
розмірі 14386,83 грн., які відповідач
вважає заявленими неправомірно, так як
позивачам вже стягується пеня, що, на
переконання представників
відповідача, виключає можливість
одночасного стягнення 3% річних.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

28 грудня 2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України" (Продавець) та Комунальним
підприємством
"ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" (Покупець)
укладено договір купівлі-продажу
природного газу № 13/3152-ВТЕ-23, згідно
умов якого Продавець зобов'язався
передати у власність Покупцю у 2013році
природний газ, ввезений на митну
територію України ПАТ „Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та
природний газ, видобутий на території
України підприємствами, які не
підпадають під дію статті 10 Закону
України „Про засади функціонування
ринку природного газу", а Покупець
зобов'язався прийняти та оплатити цей
природний газ на умовах договору. Газ,
що підлягає передачі за договором
повинен був бути використаний Покупцем
виключно для компенсації втрат
теплової енергії у процесі її
виробництва, транспортування,
постачання та на витрати пов'язані з
технологічними потребами Покупця.

Згідно з умовами п. 3.1 договору
Продавець передає Покупцю газ у
пунктах приймання-передачі газу на
вхідній запірній/відключаючій
арматурі Покупця. Право власності на
газ переходить від Продавця до Покупця
в пунктах приймання-передачі. Після
переходу права власності на газ
Покупець несе всі ризики і приймає на
себе всю відповідальність, пов'язану з
правом власності на газ.

За умовами п.3.4 договору не пізніше 5-го
числа, наступного за місцем продажу
газу, Покупець зобов'язався надати
Продавцеві підписані та скріплені
печатками Покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акту приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8-го числа зобов'язався
повернути Покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акту, що
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати у письмові формі мотивовану
відмову від підписання акту. Акти є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

У відповідності до п. 5.2 договору
сторонами договору було узгоджено
вартість 1000 куб. м природного газу 3884,78
грн., крім того ПДВ 20% - 776,96 грн.

Згідно п. 6.1 договору оплата за газ
здійснюється Покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 100% поточної
оплати протягом місяця поставки газу.
Остаточний розрахунок за фактично
переданий газ здійснюється до 14-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу.

Згідно п.11.1. договору його дія в частині
поставки газу поширювалась до 31.12.2012р.

Відповідно до складеного між сторонами
акту приймання передачі природного
газу, що датований 31.01.2013р., у січні
2013року позивачем було передано
відповідачу 16138 куб м газу (за ціною
згідно до діючих тарифів у розмірі 3884,78
грн. без урахування ПДВ за 1000 куб м) на
загальну суму 75231,09 грн., з урахуванням
ПДВ.

Відповідно до складеного між сторонами
акту приймання передачі природного
газу, що датований 28.02.2013р., у лютому
2013року позивачем було передано
відповідачу 21818 куб м газу (за ціною
згідно до діючих тарифів у розмірі 3884,78
грн. без урахування ПДВ за 1000 куб м) на
загальну суму 101709,76 грн., з урахуванням
ПДВ.

Відповідно до складеного між сторонами
акту приймання передачі природного
газу, що датований 31.03.2013р., у березні
2013року позивачем було передано
відповідачу 24385 куб м газу (за ціною
згідно до діючих тарифів у розмірі 3884,78
грн. без урахування ПДВ за 1000 куб м) на
загальну суму 113676,43 грн., з урахуванням
ПДВ.

Відповідно до складеного між сторонами
акту приймання передачі природного
газу, що датований 30.04.2013р., у квітні
2013року позивачем було передано
відповідачу 12493 куб м газу (за ціною
згідно до діючих тарифів у розмірі 3884,78
грн. без урахування ПДВ за 1000 куб м) на
загальну суму 58239,07 грн., з урахуванням
ПДВ.

Як вбачається з пояснень позивача та
засвідчується наявними у матеріалах
справи доказами, вартість прийнятого
газу загальною вартістю 348856,35 грн. не
була сплачена Комунальним
підприємством
"ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО", у зв'язку
з чим за відповідачем рахується
прострочена заборгованість у розмірі
348856,35 грн. за спожитий газ.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання
Покупцем п. 6.1 умов цього договору, він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

У зв'язку з простроченням сплати
вартості отриманого газу, позивачем
здійснено розрахунок пені, 3% річних та
інфляційних. Так, відповідно до даних
такого розрахунку за відповідачем
рахується пеня у розмірі 24762,68 грн., 3%
річних у сумі 14386,83 грн., інфляційні у
сумі 43371,69 грн. (розраховані окремо за
зобов'язаннями січня, лютого, березня,
квітня 2013р.).

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням прийнятих на
себе договірних зобов'язань
відповідачем та направлені на
стягнення з відповідача 431377,55грн.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу
України та статтею 526 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов`язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов`язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК
України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
Кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Дослідивши обставини спору, судом було
встановлено факт неналежного
виконання Комунальним підприємством
"ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" прийнятих
на себе зобов'язань за умовами договору
купівлі-продажу природного газу №
13/3152-ВТЕ-23 від 28 грудня 2012 року.

Приймаючи до уваги те, що позовні
вимоги Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" про
стягнення з відповідача 348856,35 грн.
основного боргу підтверджуються
наявними в матеріалах справи доказами,
не спростовані відповідачем, суд
вважає їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського
Кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені,
наведеної в листі Національного банку
України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на
виконання Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", сума
простроченого платежу помножена на
розмір пені за кожен день прострочення
у відсотках, розділена на сто та
помножена на кількість днів
прострочення платежу буде дорівнювати
сумі пені за прострочення платежу.

Згідно п. 7.2 договору у разі невиконання
Покупцем п. 6.1 умов цього договору, він у
безспірному порядку зобов'язується
сплатити Продавцю, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 відсотків
від суми простроченого платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача
щодо сплати Відповідачем пені у
розмірі 24762,68 грн., 3% річних у сумі 14386,83
грн., інфляційних у сумі 43371,69 грн.
(розрахованих окремо за зобов'язаннями
січня, лютого, березня, квітня 2013р.),
вважає його вірним, а заявлені на його
підставі позовні вимоги правомірними.

При цьому, судом відхиляються доводи
представника Комунального
підприємства
"ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" щодо
неправомірності одночасного стягнення
3% річних та пені за неналежне виконання
зобов'язання стороною, оскільки пеня та
3% відсотки річних, що стягуються в
порядку ст. 625 ЦК України, мають різну
правову природу. Так, відповідно до
позиції Верховного суду України,
викладеної у Постанові від 6 червня 2012
року, проценти та неустойка (складовою
якої є пеня) є різними правовими
інститутами, обмеження можливості
одночасного застосування яких законом
не встановлена. Також, як вбачається з
позиції Верховного суду України,
викладеної у Аналізі практики
застосування ст. 625 Цивільного кодексу
України в цивільному судочинстві,
попри подібність правової природи ч. 3
ст. 549 ЦК (щодо сплати пені) та ст. 625
цього Кодексу (щодо сплати трьох
процентів річних), які в обох випадках
застосовуються як відповідальність за
порушення грошового зобов'язання, ці
правові норми - є різними за своєю
правовою природою.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог зі
стягненням з відповідача 348856,35 грн.
основного боргу, 24762,68 грн. пені, 3%
річних у сумі 14386,83 грн., інфляційних у
сумі 43371,69 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору в сумі
8627,55грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"ЛИМАНСЬКЕТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" (67453,
Одеська область, Роздільнянський
район, смт. Лиманське, БОС 128/4, ; р/р 0666 у ПАТ
„ПриватБанк" Південне ГРУ відділення в
м. Роздільна, МФО 328704) на користь
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.
Хмельницького, 6, ; р/р
1 в ПАТ „Державний ощадний банк
України", МФО 300465) суму основного боргу
у розмірі 348856 (триста сорок вісім тисяч
вісімсот п'ятдесят шість) грн. 35 коп.,
пеню у розмірі 24762 (двадцять чотири
тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 68 коп.,
3% річних у сумі 14386 (чотирнадцять тисяч
триста вісімдесят шість) грн. 83 коп.,
інфляційні у сумі 43371 (сорок три тисячі
триста сімдесят одна) грн. 69 коп. та 8627
(вісім тисяч шістсот двадцять сім) грн.
55 коп. судового збору.

Повний текст рішення складено 14.11.2014
року.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Суддя
Т.Г. Д'яченко