КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2014 р. Справа№ 910/17302/14

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Дубовий О.С.-представник ;

від відповідача: не з"явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Київське автотранспортне
підприємство 13061"

на рішення Господарського суду
міста Києва від 30.09.2014

у справі № 910/17302/14 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"

до Публічного акціонерного товариства
"Київське автотранспортне
підприємство 13061"

про відшкодування шкоди в порядку
регресу 41 139, 34 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Українська страхова компанія "Княжа
Вієнна Іншуранс Груп" звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Київське автотранспортне
підприємство 13061" про відшкодування
шкоди в порядку регресу у розмірі 41 139,34
грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач, виплативши в порядку регресу
відшкодування по ДТП 01.06.2011, набув право
регресної вимоги до відповідача в
межах понесених фактичних витрат на
заявлену суму, відповідно до ст.ст. 1172,
1191, 1194 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014 позов задоволено
повністю.

Присуджено до стягнення з Публічного
акціонерного товариства "Київське
автотранспортне підприємство 13061" на
користь Приватного акціонерного
товариства "Українська страхова
компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" 41
139 грн. 34 коп. відшкодування та судовий
збір.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"Київське автотранспортне
підприємство 13061" звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, відповідної до якої просить
скасувати рішення суду першої
інстанції по цій справі та прийняти
нове, яким у задоволенні позовних
вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення суду є необґрунтованим та
прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Київське автотранспортне
підприємство 13061" у справі № 910/17302/14
було передано на розгляд колегії
суддів Київського апеляційного
господарського суду у складі:
головуючий суддя Отрюх Б.В., судді:
Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.10.2014
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київське
автотранспортне підприємство 13061"
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 13.11.2014.

В судовому засіданні 13.11.2014 представник
позивача надав свої пояснення по
справі. Представник відповідача в
судове засідання 13.11.2014 не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи
містяться докази належного
повідомлення відповідача про дату, час
і місце проведення судового засідання
по розгляду апеляційної скарги, а саме
повідомлення про вручення поштового
відправлення, колегія суддів вважає
можливим здійснити перевірку рішення
суду першої інстанції в апеляційному
порядку за наявними матеріалами справи
та без участі представника
відповідача.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи, 29.11.2006 між
позивачем - ПАТ "УСК "Княжа Вієнна
Іншуранс Груп" (страховик за договором)
та ТОВ "Сканія Кредіт Україна"
(страхувальник) був укладений договір
добровільного страхування
транспортних засобів (КАСКО) № 06/02-01-06/27,
за умовами якого застраховано
автомобіль "Сканія", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

За приписами ст. 979 Цивільного кодексу
України за договором страхування
одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник
зобов'язуєтьсясплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Статтею 980 Цивільного кодексу України
визначено, що предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Як встановлено ч. 1 ст. 8 Закону України
"Про страхування", страховим ризиком
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про
страхування" страховим випадком є
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Встановлено, що 01.06.2011 на 327 км а/д
Знам'янка - Ізварине сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля "Сканія", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_4, перебуваючи у трудових
відносинах з ПАТ "Миронівський
хлібокомбінат", та автомобіля
"Мерседес", державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_5,
перебуваючи у трудових відносинах з
ПАТ "Київське автотранспортне
підприємство 13061".

Протоколом огляду транспортного
засобу № 13506 від 10.06.2011р. визначено
характер пошкоджень автомобіля
"Сканія", державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, перелік деталей, що підлягають
заміні чи ремонту.

Постановою Богуславського районного
суду Київської області від 21.06.2011р. у
справі № 3-389/11 ОСОБА_5 визнано винним у
вчиненні адміністративного
правопорушення та притягнено до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КпАП України.

В силу вимог ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Дана норма кореспондується з п. 3 ч. 1 ст.
20 Закону України "Про страхування".

Згідно рахунку ПП "Гроцький
трансекспедиція" № 80/357 та Акту
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ РН-80/357 від 05.07.2011, вартість наданих
послуг по ремонту та деталей
застрахованого транспортного засобу
"Сканія", державний реєстраційний номер
НОМЕР_1 склала 94 116,00 грн.

Позивач на підставі страхового акта №
132739498-2 від 01.12.2011, розрахунку до нього,
відповідно до рахунку ПП "Гроцький
транс експедиція" № 80/357 та Акту
здачі-приймання робіт (надання послуг)
№ РН-80/357 від 05.07.2011р. визначив страхове
відшкодування до виплати ТОВ "Сканія
Кредіт Україна" у розмірі 90 629,34 грн.

Матеріалами справи свідчать про те, що
за умовами договору фінансового
лізингу № 89-01221, укладеного між ТОВ
"Сканія Кредіт Україна" (лізингодавець
за договором) та ПАТ "Миронівський
хлібокомбінат" (лізингоодержувач) від
21.07.2009р., автомобіль "Сканія", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 був
переданий у користування ПАТ
"Миронівський хлібокомбінат" на 48
місяців (4 роки).

Відповідно до п.9.3 договору лізингу
передбачено, що якщо лізингоодержувач
не застрахує предмет лізингу щодо
відповідальності перед третіми
особами або не пред'явить такі договори
страхування та/або квитанціях, як
вказано вище, лізингодавець має право
застрахувати предмет лізингу щодо
відповідальності перед третіми
особами за рахунок лізингоодержувача,
або в залежності від конкретної
ситуації, сплатити будь-які страхові
внески з метою збереження повного
страхування предмета лізингу щодо
відповідальності перед третіми
особами, або має право стягнути суму
будь-яких таких платежів з
лізингоодержувача. У цьому випадку,
будь-яке страхове відшкодування, що має
бути сплачене страховою компанією за
такими договорами страхування, має
бути сплачене лізингодавцю і
лізингоодержувач погоджується з цим.

Так листом за вих. № 887 від 29.11.2011 ТОВ
"Сканія Кредіт Україна" дозволило
позивачу одноразово сплатити страхове
відшкодування в сумі 90 629,34 грн. на
рахунок Констянтинівської філії ПАТ
"Миронівський хлібокомбінат", за яким
було закріплено автомобіль відповідно
до наказу № 20 від 25.05.2011р.

13.12.2011 позивач виплатив страхове
відшкодування Констянтинівській філії
ПАТ "Миронівський хлібокомбінат" у
розмірі 90 629,34грн., що підтверджується
платіжним дорученням № 16908 від 13.12.2011,
копія якого долучена до матеріалів
справи.

Відповідно до п. 38.1.3. ст. 38 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховик після виплати
страхового відшкодування має право
подати регресний позов до особи, яка
заподіяла шкоду навмисно.

Статтею 993 Цивільного кодексу України
передбачено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України "Про
страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Позивач вказує, що цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_5 щодо
експлуатації автомобіля "Мерседес",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
станом на 01.06.2011р. було застраховано у
ПАТ "СК "Універсальна" за договором
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВВ/0593674.

18.10.2012 між позивачем та ПАТ "СК
"Універсальна" було укладено угоду про
проведення заліку взаємних однорідних
вимог по договору (полісу) ПАТ "СК
"Універсальна" № ВВ/0593674 та по договору
(полісу) ПАТ "УСК "Княжа" № АА/3480912,
ВВ/3922140, АА/4364959, АА/3486789, за умовами якої
сторони дійшли згоди про зарахування
вимог ПАТ "СК "Універсальна" до ПАТ "УСК
"Княжа" у сумі 49 900,00 грн. в рахунок
погашення вимог ПАТ "УСК "Княжа" перед
ПАТ "СК "Універсальна" у сумі 49 271,52 грн.
та погодили, що після проведення заліку
взаємних вимог заборгованість ПАТ "СК
"Універсальна" становить 218,48 грн.

Таким чином, ПАТ "СК "Універсальна" було
виконано своє зобов'язання перед
позивачем щодо сплати в порядку
регресу суми 49 271,52 грн. відшкодування в
межах ліміту відповідальності за
полісом № ВВ/0593674 з урахуванням 510,00 грн.
франшизи, по ДТП 01.06.2011р.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України
передбачено відшкодування шкоди в
повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України,
шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно з частиною першою ст.1172 ЦК
України, юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно зі статтею 1194 Цивільного
кодексу України, особа, яка
застрахувала свою цивільну
відповідальність, у разі недостатності
страхової виплати (страхового
відшкодування) для повного
відшкодування завданої нею шкоди
зобов'язана сплатити потерпілому
різницю між розміром фактично
заподіяної шкоди та виплаченим
страховим відшкодуванням.

Відповідно до постанови
Богуславського районного суду
Київської області від 21.06.2011р. у справі
№ 3-389/11, довідки ТОВ "Автологістика" № 538
від 22.08.2012р., винна особа - водій ОСОБА_5
на момент ДТП 01.06.2011р. перебував у
трудових відносинах з ПАТ "Київське
автотранспортне підприємство 13061".

Таким чином, судова колегія прийшла до
висновку про те, що після виплати
страхового відшкодування за фактичні
витрати страхувальнику, позивач набув
право регресного позову до ПАТ
"Київське автотранспортне
підприємство 13061", як власника джерела
підвищеної небезпеки, з яким у трудових
відносинах станом на час ДТП
перебувала винна особа - ОСОБА_5, на
суму, яка становить різницю між
фактично понесеними позивачем
витратами та виплаченим ПАТ "СК
"Універсальна" відшкодуванням.

Згідно розрахунку позивача,
несплаченими залишилась сума 41 139,34
грн. фактично понесених витрат.

Матеріали справи не містять доказів
оплати відповідачем вказаної суми
відшкодування.

В своїй апеляційній скарзі скаржник
наголошує на тому, що суд першої
інстанції недостатнім чином дослідив
докази, які б підтверджували належним
чином розрахунок завданої шкоди,
оскільки даний рахунок не є експертним
висновком.Крім того, позивачем не було
проведене експертне автотоварознавче
дослідження, що підтверджувало б
дійсну матеріальну шкоду позивача та
реальний розрахунок вартості усунення
пошкоджень.

Наведене не береться колегіє суддів до
уваги з тих підстав, що що Верховним
Судом України у листі "Судова практика
розгляду цивільних справ, що виникають
з договорів страхування" від 19.07.2011
роз'яснено, що визначаючи розмір
заподіяної шкоди при страхуванні
наземного транспорту, суди, у разі
виникнення спору щодо визначення
розміру шкоди, повинні виходити з
фактичної (реальної) суми, встановленої
висновком автотоварознавчої
експертизи, або відповідними
документами станції технічного
обслуговування, на якій проводився
ремонт автомобіля.

Крім того, відповідач був не
позбавлений провести власне
автотоварознавче дослідження та
надати результати його проведення та
контррозрахунок суми позову, що ним
здійснено не було.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позовних
вимог.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, заперечення
скаржника, викладені у апеляційній
скарзі, не приймаються колегією суддів
до уваги, оскільки не підтверджуються
матеріалами справи та не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає рішення суду у даній справі
обґрунтованим та таким, що відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи,
підстав для його скасування чи зміни не
вбачається. Апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
"Київське автотранспортне
підприємство 13061" є необґрунтованою та
задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Київське
автотранспортне підприємство 13061"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 30.09.2014 у справі №
910/17302/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/17302/14 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко