РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2014 р.
Справа № 924/568/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Філіпова Т.Л.

судді
Василишин А.Р. ,

судді
Бучинська Г.Б.

при секретарі Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Огойко А.А.

відповідача - Гловацький В.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дамас і Ко" на
рішення господарського суду
Хмельницької області від 25.06.14 р. у
справі № 924/568/14

за позовом Комунального підприємства
Нетішинської міської ради "Торговий
центр", м. Нетішин, Хмельницька область

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дамас і Ко" м.Нетішин,
Хмельницька область

про розірвання Договору на виконання
робіт №11/11-Р від 11.11.2013 р., укладеного
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дамас і Ко" та
Комунальним підприємством
Нетішинської міської ради "Торговий
центр";

стягнення 60 000,00 грн., з яких 50 000,00
грн. авансу, 10 000,00 грн. штрафу

Рішенням господарського суду
Хмельницької області від 25.06.2014 р. у
справі №924/568/14 (суддя Магера В.В.) позов
Комунального підприємства
Нетішинської міської ради "Торговий
центр" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дамас і Ко" про
розірвання Договору на виконання робіт
№11/11-Р від 11.11.2013 р., укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Дамас і Ко" та
Комунальним підприємством
Нетішинської міської ради "Торговий
центр" та стягнення 60 000,00 грн., з яких 50
000,00 грн. авансу, 10 000,00 грн. штрафу -
задоволено повністю.

Суд першої інстанції, приймаючи
рішення, виходив з того, що позовні
вимоги відповідають чинному
законодавству і фактичним обставинам
справи, підтверджені належними
доказами.

Не погоджуючись із рішенням
господарського суду Хмельницької
області від 25.06.2014 р. у справі №924/568/14
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати рішення
господарського суду Хмельницької
області від 25.06.2014 р. та прийняти нове
рішення, яким повністю відмовити в
позові Комунального підприємства
Нетішинської міської ради «Торговий
центр».

В апеляційній скарзі Товариство з
обмеженою відповідальністю "Дамас і Ко"
посилається на ту обставину, що
господарський суд Хмельницької
області порушив норми матеріального та
процесуального права що призвело до
неправильного вирішення питання та
винесення помилкового рішення. Крім
того, суд не в повному обсязі з'ясував
обставини, що мають значення для
справи.

Зокрема апелянт стверджує, що
Комунальне підприємство Нетішинської
міської ради "Торговий центр", як
замовник за договором, не вчиняв дій, як
це передбачено ч.4 ст.849 ЦК України щодо
односторонньої відмови від договору
підряду, а тому підстав для винесення
рішення про розірвання договору у суду
першої інстанції не було, а відтак
справа має бути припинена у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Щодо стягнення виплаченого авансу та
штрафу апелянт зазначає наступне.

Позов в частині стягнення сплаченого
авансу та штрафу задоволенню не
підлягає, оскільки саме внаслідок
прострочення кредитора, відповідач
порушив умови договору.

Крім того, відповідно до ст.. 653 ЦК
України сторони не мають права
вимагати повернення того, що було
виконане ними за зобов'язанням до
моменту зміни або розірвання договору,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Відтак, виходячи з даної норми
апелянт зазначає, що у разі відмови у
задоволенні позову про розірвання
договору на виконання робіт №11/11-Р від
11.11.2013 р. такий договір є діючим, а тому і
підстав для стягнення з відповідача
авансу та штрафу до моменту розірвання
договору не має.

Ухвалою Рівненського
апеляційного господарського суду від
29.09.2014 р. апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дамас і Ко"
прийнято до провадження, справу
призначено до слухання.

У судовому засіданні
представник позивача Комунального
підприємства Нетішинської міської
ради "Торговий центр" Огойко А.А.
заперечив проти доводів апеляційної
скарги та надав пояснення на
обгрунтування своєї правової позиції.
Вважає, що рішення господарського суду
Хмельницької області від 25.06.2014 р. у
справі №924/568/14 є законним та
обгрунтованим, тому просить залишити
його без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

У судовому засіданні директор
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дамас і Ко"
Гловацький В.В. підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та
надав пояснення на обгрунтування своєї
правової позиції. Вважає, що рішення
господарського суду Хмельницької
області від 25.06.2014 р. у справі №924/568/14 є
незаконним та таким, що прийняте з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, вивчивши матеріали справи,
наявні в ній докази, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, Рівненський
апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
11.11.2013р. між Комунальним підприємством
Нетішинської міської ради „Торговий
центр" (Замовник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "ДАМАС і Ко"
м.Нетішин (Виконавець) укладено договір
виконання робіт №11/11-Р.

Згідно п.2.1. договору виконавець, в
межах договірної ціни, приймає на себе
виконання робіт по поточному ремонту
холодного водопостачання і пожежного
водонагону за адресою: Хмельницька
обл.. м.Нетішин, пр-т. Незалежності 22.

Пунктом 2.2. договору передбачено, що
виконавець робіт виготовляє
кошторисну документацію за власний
рахунок.

У відповідності до п.3.1 договору
загальна вартість робіт за договором
складає 122 046 грн.

Оплата проводиться замовником шляхом
перерахування відповідної суми на
поточний рахунок виконавця (п.3.3.
договору).

Згідно п. 3.4. договору перед початком
робіт замовник перераховує виконавцю
аванс в сумі 50 000 грн.

Пунктом 5.1 договору передбачено що
виконавець зобов'язується: виконати
передбачені цим договором роботи у
відповідністю із затвердженою
проектно-кошторисною документацією,
графіком виконання робіт і здати їх в
порядку, передбаченому будівельними
нормами і правилами; забезпечити
готовність виконаних ним спеціальних
будівельних робіт у строки,
передбачені договором субпідряду, для
проведення наступних робіт,
виконуваних замовником або іншими
виконавцями; у процесі виконання робіт
здійснювати систематичне, а після
завершення робіт - остаточне
прибирання робочих місць від залишків
матеріалів і відходів, що утворилися у
процесі виконання субпідрядних робіт
на об'єкті; в разі невиконання умов
договору повернути замовнику отримані
кошти.

Відповідно до п.6.2 договору в разі
невиконання виконавцем умов договору,
замовник має право вимагати від
виконавця сплати штрафу в розмірі 20%
від отриманих виконавцем коштів.

У відповідності до п. 8.1. договору
при одночасному виконанні робіт
замовником і виконавцем (або кількома
виконавцями) забезпечування заходів
загального характеру з техніки безпеки
і пожежної безпеки (улаштування огорож,
захисних козирків і сіток, огорож,
отворів і люків у перекриттях,
додаткове освітлення, забезпечення
плакатами тощо) є обов'язком замовника.
Недотримання замовником цих умов не
знімає відповідальності з виконавця за
допущені ним порушення безпеки
виконання робіт і можливі у зв'язку з
цим нещасні випадки.

Згідно п.8.2. улаштування огорож
безпосередньо на робочих місцях та
дотримання безпечних умов при
проведенні монтажних і спеціальних
робіт, протипожежних заходів,
законодавства з охорони праці є
обов'язками виконавця.
Відповідальність за техніку безпеки і
охорону праці на робочих місцях та
території буд майданчика несе
виконавець.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що
замовник надає виконавцю, по окремому
договору приміщення для лінійних ІТП і
майданчики, санітарно-побутові
приміщення обладнанні опаленням,
водою, паром, електроенергією з оплатою
за державними цінами та тарифами або
погодженими калькуляціями.

Відповідно п.9.2. договору замовник
забезпечує виконавця електроенергією,
водою, парою, теплом, газом та іншими
ресурсами у кількості, потрібній для
виконання окремих видів робіт.

Даний договір вступає в дію з моменту
його підписання і діє до повного
завершення зобов'язань сторін.
Виконавець зобов'язаний виконати
роботи передбачені цим договором до
31.01.2014р. (п.10.2-10.3 договору).

На виконання умов договору позивачем
перераховано відповідачу кошти у
розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №614 від 11.11.2013р. із
зазначенням платежу "аванс за
будівельно-монтажні роботи по
договору №11/11-Р від 11.11.2013р.".

15.01.2014р. між сторонами укладено
додаткову угоду №1 до договору на
виконання робіт №11/11-Р, в якій п.10.3
договору викладено в новій редакції
такого змісту: "виконавець зобов'язаний
виконати роботи передбачені цим
договором до 04.03.2014р.".

24.01.2014р. відповідачем направлено
позивачу лист вих.№8, відповідно до
якого повідомив, що вході підготовчих
робіт по поточному ремонту холодного
водопостачання і пожежного водогону
згідно договору №11/11-Р виникли
форс-мажорні обставини, а саме погодні
умови (низька температура), які не
дозволяють проведення робіт в січні 2014
року. На підставі вищевикладеного,
виконання робіт призупинено, але
відповідач зобов'язується виконати їх
вчасно.

25.02.2014р. позивачем направлено
відповідачу претензію із вимогою
повернути аванс у розмірі 50 000 грн. за
невиконання умов укладеного договору.
Дана претензія відповідачем отримана
14.03.2014р. згідно поштового повідомлення
про вручення та залишена останнім без
відповіді.

Оскільки відповідачем, не було
повернуто авансу у розмірі 50 000 грн. та
не виконано умов укладеного договору,
позивач звернувся до суду із позовом
про розірвання Договору на виконання
робіт №11/11-Р від 11.11.2013р. та стягнення 60
000,00 грн., з яких 50 000,00 грн. авансу, 10 000,00
грн. штрафу.

Дослідивши матеріали справи та
обставини на предмет повноти їх
встановлення, надання їм судом першої
інстанції належної юридичної оцінки,
вивчивши доводи апеляційної скарги
стосовно дотримання норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків є, зокрема, договори та
інші правочини.

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу
України та статтею 193 Господарського
кодексу України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Між сторонами - господарюючими
суб'єктами - з господарською метою було
укладено договір на виконання робіт
№11/11-Р від 11.11.2013 року, яким
передбачалось виконання робіт по
поточному ремонту холодного
водопостачання і пожежного водонагону.
Даний договір за своєю правовою
природою є договором підряду. Правове
регулювання відносин підряду
здійснюється на підставі відповідних
положень Цивільного та Господарського
кодексів України.

За ст.837 ЦК України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові. Для виконання окремих
видів робіт, встановлених законом,
підрядник (субпідрядник) зобов'язаний
одержати спеціальний дозвіл.

Частиною 1 ст. 843 Цивільного
кодексу України передбачено, що у
договорі підряду визначається ціна
роботи або способи її визначення.

Згідно ч.1 ст.846 Цивільного кодексу
України строки виконання роботи або
її окремих етапів встановлюються у
договорі підряду.

Пунктом 2 ст. 320 Господарського кодексу
України передбачено, що у разі якщо
підрядник не приступає своєчасно за
виконання договору або виконує роботу
настільки повільно, що закінчення її до
строку стає явно неможливим, замовник
має право вимагати розірвання
договору та відшкодування збитків.

Відповідно до ст.651 ЦК України, зміна
або розірвання договору допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. При цьому,
істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від
договору у повному обсязі або частково,
якщо право на таку відмову встановлено
договором або законом, договір є
відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що у
разі істотної зміни обставин, якими
сторони керувалися при укладенні
договору, договір може бути змінений
або розірваний за згодою сторін, якщо
інше не встановлено договором або не
випливає із суті зобов'язання. Зміна
обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали б його на інших
умовах.

Відповідно до ч. 2 ст.188 Господарського
кодексу України сторона договору, яка
вважає за необхідне змінити або
розірвати договір, повинна надіслати
пропозиції про це другій стороні за
договором.

Згідно ч. 4 ст.188 Господарського кодексу
України у разі якщо сторони не
досягли згоди щодо зміни (розірвання)
договору або у разі неодержання
відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджується порушення виконавцем
умов договору №11/11-Р від 11.11.2013 р. щодо
терміну виконання робіт, позовні
вимоги позивача щодо розірвання
договору , колегія суддів вважає
обгрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення із
відповідача 60 000,00 грн., з яких 50 000,00 грн.
авансу, 10 000,00 грн. штрафу, то колегія
суддів вважає їх такими, що
відповідають вимогам чинного
законодавства та підтверджені
належними доказами, зважаючи на таке.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач на виконання вимог спірного
договору перерахував відповідачу 50 000,00
грн. авансу (п.3.4 договору). В порушення
вимог п.2.2, п.5.1 договору відповідач не
вчинив дій щодо виготовлення
кошторисної документації за власний
рахунок, не затвердив
проектно-кошторисну документацію
виконання робіт та графік їх виконання,
хоча строк виконання робіт у договорі
визначено до 31.01.2014р., а з урахуванням
додаткової угоди №1 від 15.01.2014р. - до
04.03.2014р.

Колегія суддів звертає увагу
відповідача на те, що аванс був
перерахований відповідачу платіжним
дорученням №614 від 11.11.2013р., а згідно із
п.5.1 договору відповідач взяв на себе
зобов'язання в разі невиконання умов
договору повернути замовнику отримані
кошти, що ним зроблено не було, умови
договору не виконано.

Статтею 230 ГК України передбачено
обов'язок учасника господарських
відносин сплатити неустойку, штраф,
пеню у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Виходячи із змісту ст.ст.546, 548, ЦК
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися у відповідності до
закону або умов договору, зокрема,
неустойкою, яку боржник повинен
сплатити у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, предметом неустойки
може бути грошова сума, рухоме і
нерухоме майно. Якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Відповідно до ч.4 статті 231 ГК України,
якщо розмір штрафних санкцій законом
не визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

При цьому, п.6.2 договору позивачу надано
право вимагати від виконавця сплати
штрафу в розмірі 20% від отриманих
виконавцем коштів в разі невиконання
умов договору відповідно до наданого
позивачем розрахунку суми штрафу.

Відтак, колегія суддів погоджується із
судом першої інстанції, що позовні
вимоги про стягнення із відповідача 60
000,00 грн., з яких 50 000,00 грн. авансу, 10000,00
грн. штрафу підлягають задоволенню.

З урахуванням вище викладеного, доводи
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дамас і Ко"
суд апеляційної інстанції не вважає
переконливими та відхиляє.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 23.03.2012 р. "Про судове рішення",
рішення з господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального і
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції
указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що доводами апеляційної
скарги висновків господарського суду
не спростовано, підстав для скасування
або зміни рішення, встановлених
статтею 104 Господарського
процесуального кодексу України, не
встановлено, а відтак апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення,
рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110
Господарського процесуального кодексу
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дамас і Ко"
на рішення господарського суду
Хмельницької області від 25.06.14 р. у
справі № 924/568/14 залишити без
задоволення, рішення суду першої
інстанції - без змін.

Справу №924/568/14 повернути до
господарського суду Хмельницької
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову суду
апеляційної інстанції може бути
оскаржено у касаційному порядку до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили.

Головуючий суддя
Філіпова Т.Л.

Суддя
Василишин А.Р.

Суддя
Бучинська Г.Б.