ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2014 р.
Справа № 922/2526/14

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Черленяк М.І., суддя Хачатрян В.С.,
суддя Ільїн О.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.,

за участю представників:

позивача - Савченко С.В. (директор),

відповідача - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу позивача (вх.
№2877Х/1-12) на рішення господарського
суду Харківської області від 29 серпня
2014 року у справі

за позовом фірми «ІКАР-БІЗНЕС» у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю, м. Харків,

до Харківської міської ради, м. Харків,

про визнання частково недійсним
рішення, зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2014 року позивач звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою, в якій
просив визнати частково недійсним
рішення Харківської міської ради від
19.12.2012 року № 949/12 в частині визнання
втратившим чинність п. 5 додатку № 1 до
рішення 5-ї сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 23.02.2011 року № 165/11
про поновлення права оренди земельної
ділянки фірмі «ІКАР-БІЗНЕС» ТОВ по пр.
50-річчя ВЛКСМ, 48, м. Харків, а також
зобов'язати відповідача оформити
позивачеві договір оренди земельної
ділянки за вказаною адресою.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 29 серпня 2014
року (суддя Жиляєв Є.М.) в задоволені
позову відмовлено.

Позивач з рішенням місцевого
господарського суду не погодився та
подав до Харківського апеляційного
господарського суду апеляційну скаргу,
в якій просить рішення господарського
суду Харківської області у даній
справі скасувати та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити. При цьому позивачем
допущена технічна описка в даті
винесення рішення судом першої
інстанції замість « 29 серпня 2014 року»
вказано « 02 вересня 2014 року».

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач посилається на те, що рішення
суду першої інстанції прийнято при
неповному з'ясуванні обставин справи, з
порушенням норм матеріального права.
Крім того, зазначає, що, на його думку,
позивачем здійснені усі дії направлені
на укладення договору оренди землі,
проте відповідач без наявності на то
правових підстав ухилився від
підписання договору оренди землі.

Відповідач письмового відзиву на
апеляційну скаргу не надав.

В судовому засіданні 03 листопада 2014
року представник позивача підтримав
апеляційну скаргу а представник
відповідача заперечував проти її
задоволення. В судовому засіданні
оголошена перерва до 19 листопада 2014
року. В призначене судове засідання
представник відповідача не з'явився та
звернувся з клопотанням про
відкладення розгляду справи,
посилаючись на те, що представник
зайнятий в розгляді інших судових
справ.

Відповідно до пункту 3.9.2 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 р. господарський
суд з урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК).

Колегія суддів, враховуючи викладене,
ухвалила клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи залишити
без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
позивача, перевіривши правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також повноту
встановлення обставин справи та
відповідність їх наданим доказам, та
повторно розглянувши справу у
відповідності до вимог статті 101
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
позивача підлягає частковому
задоволенню зважаючи на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи 20
вересня 2000 року на підставі рішення
виконавчого комітету Харківської
міської ради від 26.05.1999 року № 599 між
сторонами був укладений договір оренди
земельної ділянки, відповідно до умов
якого орендодавець (відповідач по
справі) передав орендареві (позивач по
справі) в оренду земельну ділянку
загальною площею 0,0126 га, що знаходиться
за адресою: м. Харків, пр. 50-річчя ВЛКСМ,
48 (далі - спірна земельна ділянка).
Договір нотаріально посвідчений та
зареєстрований в установленому
законом порядку. 22.09.2000 року складений
акт приймання-передачі земельної
ділянки. Термін дії договору
встановлений до 31.05.2004 року (п. 1.1.
договору) (том 1 а.с. 30-33).

В подальшому на підставі рішення
Харківської міської ради від 06.10.2004
року № 154/04 позивачеві поновлено право
оренди спірної земельної ділянки. На
виконання вказаного рішення укладено
договір оренди землі від 14.02.2005 року із
строком його дії до 31.05.2009 року (п. п. 1, 8
договору) (том 1 а.с. 37-41). Договір
зареєстровано в установленому законом
порядку.

Після закінчення строку дії договору
оренди 31.05.2009 року позивач продовжував
користуватися спірною земельною
ділянкою для обслуговування
нежитлових приміщень, що належать йому
на праві власності, що підтверджується
витягом з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно від 03.02.2014 року.
Право власності зареєстровано 19.08.2008
року (том 1 а.с. 22-23).

З матеріалів справи також вбачається,
що 11 січня 2011 року позивач звернувся до
відповідача з листом, в якому просив
продовжити право користування спірною
земельною ділянкою (том 1 а.с. 42).

Відповідач рішенням від 23.02.2011 року №
165/11 поновив право позивача на оренду
спірної земельної ділянки. Цим
рішенням встановлений термін для
укладення договору оренди землі 4
місяці (том 1 а.с. 54).

Позивач приступив до виготовлення
документів, необхідних для укладення
договору оренди. Замовлена та
виготовлена технічна документація із
землеустрою (том 1 а.с. 43-47). Технічна
документація пройшла погодження в
Управлінні містобудування та
архітектури Харківської міської ради,
що підтверджується висновком від 02.09.2011
року № 3657/0/27-11 (том 1 а.с. 48). Позитивне
погодження також отримане від
Управління Держкомзему у м. Харкові,
про що свідчить висновок № 745/11 від
13.09.2011 року (том 1 а.с. 49). Листом від 25.11.2011
року № 1561/0/66-11 Департамент будівництва
та шляхового господарства Харківської
міської ради також погодив можливість
продовження орендних відносин (том 1
а.с. 50). Управління Держкомзему у м.
Харкові 27.01.2012 року виготовило Акт
встановлення меж земельної ділянки на
місцевості (том 1 а.с. 51-53). Комунальне
підприємство «Харківський
регіональний
інженерно-консультативний центр
виготовило Паспорт «отделки фасада»
(том 1 а.с. 56-57).

Всі необхідні для укладення договору
оренди землі документи позивачем були
передані до Управління земельних
відносин, яке своїм листом від 09.02.2012
року запропонувало позивачеві
з'явитися для погодження розрахунку
орендної плати та укладення договору
оренди землі (том 1 а.с. 58).

Позивачем зі свого боку був підписаний
договір оренди землі, проте відповідач
не підписав цей договір. Позивач
неодноразово звертався з проханням
повернути йому підписаний примірник
договору оренди землі, зокрема лист від
22.04.2013 року, лист від 18.04.2014 року, лист
від 24.09.2014 року, проте його прохання
залишилися зі сторони відповідача без
реагування (том 1 а.с. 62, 63, 64).

Відповідач листом від 16.05.2014 року
повідомив позивача про припинення
оформлення договірних орендних
відносин на спірну земельну ділянку,
оскільки рішенням від 19.12.2012 року № 949/12
«Про визнання рішень Харківської
міської ради такими, що втратили
чинність» (спірне рішення) визнано
таким, що втратив чинність пункт 5
додатку № 1 рішення 5 сесії Харківської
міської ради 6 скликання від 23.02.2011 року
№ 165/11 про поновлення фірмі
«Ікар-Бізнес» - ТОВ право оренди
земельної ділянки загальною площею 0,0126
га по пр. 50-річчя ВЛКСМ, 48. (том 1 а.с. 65).

Позивач не погодився з таким рішенням
відповідача звернувся до
господарського суду з позовною заявою.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволені позову виходив із того, що
позивач на протязі 4 місяців, як то було
визначено в Рішенні Харківської
міської ради від 23.02.2011 року № 165/11, не
уклав договору оренди землі.

Проте колегія суддів вважає такий
висновок суду першої інстанції
передчасним, зробленим без врахування
всіх обставин справи та без належної
оцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції не взято до
уваги та не надана належна правова
оцінка, що позивач здійснив усі
необхідні від нього дії, направлені на
укладення договору оренди землі,
підписав цей договір зі своєї сторони.

Так підготовка документів і їх
узгодження з компетентними органами
відбулася за межами 4 місяців. Однак,
колегія суддів бере до уваги ту
обставину, що узгодження цих
документів здійснювалося
компетентними органами та
Управліннями, що входять до структури
Харківської міської ради також за
межами 4 місячного терміну і жоден із
цих компетентних органів не відмовив у
їх погодженні, в зв'язку з пропуском
чотирьохмісячного терміну,
визначеного в рішенні. Приймаючи
спірне рішення у грудні 2012 року у
відповідача були в наявності усі
погоджені документи, необхідні для
укладення договору оренди землі.

Такі обставини справи дають підстави
суду апеляційної інстанції дійти
висновку, що відповідач прийняв спірне
рішення в порушення прав позивача,
вийшовши за межі повноважень,
визначених Законом України «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Конституційний суд в своєму Рішенні
від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування) встановив, що в
Конституції України закріплено
принцип, за яким права і свободи людини
та їх гарантії визначають зміст і
спрямованість діяльності держави, яка
відповідає перед людиною за свою
діяльність. Органи місцевого
самоврядування є відповідальними за
свою діяльність перед юридичними та
фізичними особами (стаття 74 Закону).
Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Це є «гарантією
стабільності в суспільних відносин»
між органами місцевого самоврядування
і громадянами, породжуючи у громадян
впевненість у тому, що їхнє існуюче
становище не буде погіршене прийняттям
більш пізнього рішення.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції у позивача та відповідача
виникли правовідносини по укладенню
договору оренди землі. Початком
виникнення правовідносин, є звернення
позивача до відповідача про надання
земельної ділянки у оренду та
прийняття останнім відповідного
рішення з цього питання. Ці
правовідносини закінчуються
укладенням договору оренди землі.

Таким чином, відповідач прийнявши
спірне рішення, не врахував наведені
Висновки Конституційного Суду України,
оскільки позивач та відповідач
приступили до реалізації прав та
інтересів кожної із сторін, пов'язаних
з укладенням цього договору, довівши ці
правовідносини до стадії підписання
договору оренди.

Приймаючи спірне рішення відповідач не
врахував ту обставину, що на спірній
земельній ділянці знаходиться
нежитлове приміщення, що належить
позивачем на праві власності.
Відповідно такі дії відповідача не
направлені на захист інтересів як
самого відповідача, так і привели до
порушення прав позивача.

При таких обставинах колегія суддів
дійшла висновку, що позов в частині
визнання частково недійсним спірного
рішення, є обґрунтованим та підлягає
задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про
зобов'язання відповідача укласти
договір оренди на спірну земельну
ділянку, то позов в цій частині не може
бути задоволений, з таких підстав.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 57 ГПК
України у спорах, що виникають при
укладенні, зміні та розірванні
договорів позивач повинен додати до
позовної заяви проект договору.

Згідно з п. 9.9. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про
судове рішення» від 23.03.2012 року № 6 у
рішенні про спонукання укласти договір
повинні бути зазначені умови, на яких
сторони зобов'язані укласти договір, з
посиланням на поданий позивачем проект
цього договору.

Оскільки позивач при подачі позову в
позові не вказав умови проекту
договору оренди, які пропонуються для
укладення, це унеможливлює розгляд
цієї вимоги по суті.

Посилання відповідача, що даний спір не
підвідомчий господарському суду, не
приймається колегією суддів до уваги,
оскільки предметом даного позову є
захист права позивача на оренду землі,
тобто існує спір про право, яке не
визнається відповідачем.

Колегія суддів, враховуючи
вищенаведені обставини та норми
чинного законодавства, дійшла висновку
про наявність правових підстав для
часткового задоволення апеляційної
скарги позивача, в зв'язку з чим рішення
господарського суду Харківської
області від 29 серпня 2014 року у даній
справі підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 99, 101, пунктом 2
статті 103, пунктами 1, 3, 4 статті 104,
статтею 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача
задовольнити частково.

Скасувати рішення господарського суду
Харківської обрості від 29 серпня 2014
року у справі № 922/2526/14.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати частково недійсним рішення
Харківської міської ради від 19.12.2012
року № 949/12 в частині визнання
втратившим чинність п. 5 додатку № 1 до
рішення 5-ї сесії Харківської міської
ради 6 скликання від 23.02.2011 року № 165/11
про поновлення права оренди земельної
ділянки фірмі «ІКАР-БІЗНЕС» ТОВ по пр.
50-річчя ВЛКСМ, 48, м. Харків.

В решті позову відмовити.

Повна постанова складена 21 листопада
2014 року.

Головуючий суддя
Черленяк М.І.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Хачатрян В.С.