ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"11" листопада 2014 р.
Справа № 911/154/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Рябцевої О.О., розглянувши
скаргу № 1487 від 24.09.2014р. комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа» на дії
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області у справі

за позовом публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», м. Київ

до комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа»,
Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 6049234,25 грн.

за участю представників

від стягувача: не з'явився;

від боржника: Рибак О.А. (дов. № 24 від
29.10.2014 р.);

від УДВС ГУЮ у Київській області: не
з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 20.03.2014 р. позов
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» задоволено
частково, стягнуто з комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа» на
користь публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» 4285404,01 грн.
заборгованості, 16042,63 грн. інфляційних
втрат, 325855,51 грн. 3% річних, 714394,70 грн.
пені, 706637,24 грн. штрафу та 73069,13 грн.
судового збору; в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 р.
рішення господарського суду Київської
області від 20.03.2014 р. у справі № 911/154/14
залишено без змін.

11.06.2014 р. на виконання рішення
господарського суду Київської області
від 20.03.2014 р., яке набрало законної сили
28.05.2014 р., було видано наказ.

До господарського суду Київської
області повторно надійшла скарга № 1487
від 24.09.2014 р. комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» на дії
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області, в якій скаржник
просить суд визнати неправомірними дії
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Київській області щодо невинесення
постанови про скасування постанови про
арешт майна та зобов'язати підрозділ
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби головного
управління юстиції у Київській області
винести постанову про скасування
постанови про арешт майна.

В обґрунтування вимог скаржник
посилається на те, що 11.08.2014 р. ним було
направлено на адресу УДВС ГУЮ у
Київській області заяву про зупинення
виконавчого провадження та зняття
арешту з майна підприємства, в зв'язку з
тим, що КП БМР «Білоцерківтепломережа»
є особою, на діяльність якої
поширюється дія Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».
27.08.2014 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень УДВС ГУЮ
у Київській області винесено постанову
про зупинення виконавчого провадження
щодо примусового виконання наказу №
911/154/14 від 11.06.2014 р., при цьому арешт з
майна підприємства, накладений
постановою державного виконавця УДВС
ГУЮ у Київській області від 28.07.2014 р.,
знято не було, що суперечить нормам
Закону України «Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу».

11.11.2014 р. до господарського суду
Київської області від скаржника
надійшли доповнення до скарги, в яких
він зазначив, що в порушення ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
наклав арешт на все майно підприємства
та заборонив відчуження будь-якого
майна, що належить боржнику, в той час
як зазначена стаття не передбачає
накладення арешту на все майно
боржника. Крім того, скаржник повідомив
про допущення ним описки в назві
суб'єкта оскарження.

Представник боржника в судових
засіданнях 23.10.2014 р. та 11.11.2014 р.
підтримав вимоги, викладені в скарзі.

Представник стягувача в судовому
засіданні 23.10.2014 р. проти скарги
боржника заперечував, а в судове
засідання 11.11.2014 р. не з'явився, хоча про
час і місце судового засідання
стягувач був повідомлений належним
чином, що підтверджується підписом
представника стягувача на бланку про
відкладення розгляду справи від 23.10.2014
р.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
у судові засідання 23.10.2014 р. та 11.11.2014 р.
не з'явився, про причини неявки суд не
повідомив.

Розглянувши скаргу № 1487 від 24.09.2014 р.
комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» на дії
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області, заслухавши
пояснення представників боржника та
стягувача суд встановив:

Рішенням господарського суду
Київської області від 20.03.2014 р. позов
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Нафтогаз України» задоволено
частково, стягнуто з комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа» на
користь публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» 4285404,01 грн.
заборгованості, 16042,63 грн. інфляційних
втрат, 325855,51 грн. 3% річних, 714394,70 грн.
пені, 706637,24 грн. штрафу та 73069,13 грн.
судового збору; в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.05.2014 р.
рішення господарського суду Київської
області від 20.03.2014 р. у справі № 911/154/14
залишено без змін.

11.06.2014 р. на виконання рішення
господарського суду Київської області
від 20.03.2014 р., яке набрало законної сили
28.05.2014 р., було видано наказ.

28.07.2014 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області на підставі заяви
представника стягувача відкрито
виконавче провадження з виконання
наказу № 911/154/14. Пунктом 2 зазначеної
постанови боржнику надано семиденний
строк для добровільного виконання.

28.07.2014 р. державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області з метою забезпечення
збереження майна боржника на підставі
заяви представника стягувача винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, якою накладено арешт на все
майно, що належить боржнику, у межах
суми звернення стягнення 6121403,22 грн. та
заборонено здійснювати відчуження
будь-якого майна, яке належить боржнику
лише в межах суми боргу.

Як вбачається з витягу № 44853810 від 05.08.2014
р. про реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна обтяжувачем,
відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області зареєстровано арешт
рухомого майна боржника КП БМР
«Білоцерківтепломережа», об'єктом
обтяження є все рухоме майно в межах
суми 6121403,22 грн.

Комунальне підприємство
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» звернулося до
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області з листом № 1256 від
13.08.2014 р. в якому зазначило, що починаючи
з 2005 р. підприємство боржника перебуває
в Реєстрі підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу». До зазначеної заяви
боржником додано виписку ДП
«Енергоринок» № 25/33 від 07.08.2014 р. з
реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» станом на 07.08.2014 р.

Абзацом 6 пункту 3.7 ст. 3 Закону України
«Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» передбачено, що на строк
участі підприємства
паливно-енергетичного комплексу у
процедурі погашення заборгованості
підлягають зупиненню виконавчі
провадження та заходи примусового
виконання рішень щодо цього
підприємства із стягнення
заборгованості, яка виникла до 1 січня
2013 року, що підлягають виконанню в
порядку, встановленому Законом України
"Про виконавче провадження", крім
рішень про виплату заробітної плати,
вихідної допомоги, інших виплат
(компенсацій), що належать працівнику у
зв'язку з трудовими відносинами,
відшкодування матеріальної (майнової)
шкоди, завданої каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю,
стягнення аліментів та рішень про
стягнення заборгованості із сплати
внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, яка виникла
до 1 січня 2011 року, і заборгованості із
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування до органів
Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження підлягає
обов'язковому зупиненню у разі
внесення підприємства
паливно-енергетичного комплексу до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу».

27.08.2014 р. постановою державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
зупинено виконавче провадження з
примусового виконання наказу № 911/154/14
від 11.06.2014 р. на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 та
ст. 39 Закону України «Про виконавче
провадження» до розгляду справи по
суті.

Згідно з ч. 4 ст. 39 Закону України «Про
виконавче провадження» протягом
строку, на який виконавче провадження
зупинено, виконавчі дії не провадяться.
Накладений державним виконавцем арешт
на майно боржника, у тому числі на кошти
на рахунках і вкладах боржника у банках
та інших фінансових установах, не
знімається.

В обґрунтування неправомірності дій
державного виконавця, що полягають у
невинесенні постанови про скасування
постанови про арешт майна, скаржник
посилається на те, що оскільки
звернення стягнення на майно боржника,
як встановлений ст. 32 Закону України
«Про виконавче провадження» захід
примусового виконання рішення,
передбачає арешт, вилучення та
примусову реалізацію майна боржника,
то арешт майна боржника також підлягає
зупиненню на підставі абз. 6 п. 3.7 ст. 3
Закону України «Про заходи, спрямовані
на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»,
оскільки являється заходом
примусового виконання рішення.

Вказані твердження скаржника є
необґрунтованими з огляду на наступне.

Пунктом 5 частини 3 статті 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлено, що державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 57 Закону
України «Про виконавче провадження»
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом, зокрема винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови та
зазначає, що у разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Враховуючи, що постанова від 28.07.2014 р.
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження була
винесена державним виконавцем за
заявою стягувача одночасно з
винесенням постанови про відкриття
виконавчого провадження, тобто до
початку примусового виконання рішення,
що настає зі спливом строку для
самостійного виконання боржником
рішення суду (сім днів з моменту
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження), то вказаний
арешт не є заходом примусового
виконання рішення, оскільки
спрямований виключно на забезпечення
збереження майна боржника, про що також
було зазначено у вказаній постанові.

З огляду на викладене, приписи абзацу 6
пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» не
поширюються на порядок накладення
(зняття) державним виконавцем арешту на
майно боржника, як заходу, спрямованого
на забезпечення збереження майна
боржника.

Отже, оскільки ані Законом України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу», ані
Законом України «Про виконавче
провадження» не передбачено
особливого порядку накладення арешту
на майно боржника, якого внесено до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України «Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу», а лише встановлено
обов'язок державного виконавця
зупинити виконавче провадження та
заходи примусового виконання рішень
щодо такого підприємства, при цьому
згідно з ч. 4 ст. 39 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
зупинення виконавчого провадження
накладений державним виконавцем арешт
на майно боржника не знімається, то суд
дійшов висновку про відсутність
підстав для зняття арешту на майно
боржника та заборони на його
відчуження, накладених постановою від
28.07.2014 р. державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області.

Посилання скаржника на те, що державний
виконавець у порушення вимог ст. 57
Закону України «Про виконавче
провадження» наклав арешт на все майно
підприємства не приймається судом до
уваги, оскільки в постанові від 28.07.2014 р.
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження державним
виконавцем чітко зазначено про те, що
арешт накладається на все майно, що
належить боржнику, у межах суми
звернення стягнення - 6121403,22 грн. При
цьому, заборона здійснювати відчуження
майна, яке належить боржнику, також
оголошена державним виконавцем лише в
межах суми боргу.

Отже, вищезазначені обставини свідчать
про те, що при винесенні постанови від
28.07.2014 р. про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
державний виконавець управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
діяв у спосіб, передбачений ч. 2 ст. 25
Закону України «Про виконавче
провадження» та в межах повноважень
відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження».

Крім того, господарським судом
враховано ту обставину, що накладення
державним виконавцем арешту на майно
боржника, а не грошові кошти на
банківських рахунках підприємства,
спрямоване на збереження майна
комунального підприємства
Білоцерківської міської ради
«Білоцерківтепломережа» до закінчення
строку участі підприємства у процедурі
погашення заборгованості, в зв'язку з
чим вказані дії державного виконавця
не суперечать Закону України «Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу»,
метою якого є сприяння поліпшенню
фінансового становища підприємств
паливно-енергетичного комплексу,
запобіганню їх банкрутству та
підвищенню рівня інвестиційної
привабливості шляхом урегулювання
процедурних питань та впровадження
механізмів погашення заборгованості.

Отже, скарга КП БМР
«Білоцерківтепломережа» на дії
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Київській області щодо не винесення
постанови про скасування постанови про
арешт майна, яка при цьому фактично
являється скаргою на бездіяльність
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби головного управління юстиції у
Київській області, задоволенню не
підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ст. ст. 86, 1212 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд

у х в а л и
в :

В задоволенні скарги комунального
підприємства Білоцерківської міської
ради «Білоцерківтепломережа» на дії
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області відмовити.

Суддя
О.О. Рябцева