ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

26.11.2014
Справа № 907/949/14

За позовом Прокурора Тячівського
району, м.Тячів в інтерсах держави в
особі Тересвянської селищної ради, смт.
Тересва, Тячівського району

до відповідача Фізичної
особи-підприємця Маркуш Василини
Миколаївни, смт. Тересва,
Тячівського району

про зміну договору оренди земельної
ділянки від 21.11.2006р. ( внесення змін в
пункт 5 та пункт 8 договору оренди
земельної ділянки від 21.11.2006р. шляхом
викладення його в редакції позивача),

Суддя Й.Й. Кадар

За участю представників:

Прокуратури - Губаль О.В.., прокурор
відділу прокуратури м. Ужгорода, посв.
№027 586 від 29.07.2014р.;

Позивача ( Тересвянської селищної ради)
- не з'явився;

Відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Прокурором
Тячівського району, м.Тячів в інтерсах
держави в особі Тересвянської селищної
ради, смт. Тересва, Тячівського району
заявлено позов до відповідача Фізичної
особи-підприємця Маркуш Василини
Михайлівни, смт. Тересва, Тячівського
району про зміну договору оренди
земельної ділянки від 21.11.2006р. (
внесення змін в пункт 5 та пункт 8
договору оренди земельної ділянки від
21.11.2006р. шляхом викладення його в
редакції позивача)

Прокурор позовні вимоги підтримав та
наполягає на задоволенні позову.
Стверджує, що оскільки сторонами в
договорі оренди передбачена
можливість збільшення розміру
орендної плати, а орендна плата за
земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, то зміна граничного розміру цієї
плати є підставою для перегляду
розміру орендної плати, встановленої
умовами договору.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи (ухвала суду про порушення
провадження у справі від 30.09.2014 року,
ухвала суду про відкладення розгляду
справи від 28.10.2014 року надіслані на
адресу відповідачу, зазначену в
позовній заяві, повідомлення про
вручення ухвали від 30.09.2014 року
долучено до матеріалів справи), у
судові засідання 28.10.2014 року та 18.11.2014
року явку уповноваженого представника
не забезпечив, витребувані ухвалами
суду документи не подав, причини
невиконання вимог ухвал суду не
повідомив. Із заявами, клопотаннями до
суду не звертався. Прокурором подано до
матеріалів справи Витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, з якого
вбачається, що станом на 06.10.2014 року
Фізична особа-підприємець Маркуш
Василина Миколаївна знаходиться за
адресою: Тячівський району,
смт.Тересва, вул. Космонавтів,
18.

Таким чином, місцезнаходження
відповідача за адресою, вказаною
позивачем у позовній заяві і на яку
позивач скерував копію позовної заяви
з доданими до неї документами, а суд
ухвали по справі відповідає
місцезнаходженню відомості про яке
містить Єдиний державний реєстр
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців.

Згідно п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
року № 18 із наступними змінами та
доповненнями, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку
або повернуто з посиланням на
відсутність (вибуття) адресата, відмову
від одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищевикладене у
відповідності до приписів ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та п. 3.9.2. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 (із змінами і
доповненнями) у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї
із сторін, справа може бути розглянута
без їх участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню, а тому відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України та ст. 6 Конвенція про захист
прав людини та основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представника
відповідача за наявними у справі
матеріалами, яких достатньо для
встановлення обставин і вирішення
спору по суті.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
прокурора, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Тересвянською селищною радою як
орендодавцем та Приватним підприємцем
Маркуш Василиною Миколаївною, смт.
Тересва, Тячівського району як
орендарем 21.11.2006 року укладено договір
оренди земельної ділянки загальною
площею 0,2340 га, розташованої за адресою:
смт. Тересва, Тячівського району, вул.
Б.Хмельницького, 6а для обслуговування
АЗС стаціонарного типу. Договір
зареєстровано в Тячівському районному
відділенні Закарпатської регіональної
філії ДП „Центр державного земельного
кадастру", про що вчинено запис від
20.02.2006 року за № -001.
Відповідно до п. 7 договору строк його
дії складає 49 років.

Згідно п. 5 договору нормативна грошова
оцінка земельної ділянки становила
55364,40грн. Пунктом 8 договору визначено,
що орендна плата за користування
об'єктом оренди встановлена у розмірі 4%
від нормативної грошової оцінки
об'єкту оренди і становить 2214,58грн.;
орендна плата вноситься не пізніше 20
числа поточного місяця.

Умовами п. 11 договору передбачено, що
розмір орендної плати переглядається у
разі: зміни умов господарювання,
передбачених договором; зміни розмірів
земельного податку, підвищення цін і
тарифів, у тому числі в наслідок
інфляції, погіршення стану об'єкту
оренди не з вини орендаря, що
підтверджується документами; в інших
випадках, передбачених законом.

Рішенням 16 сесії VІ скликання
Тересвянської селищної ради від
26.06.2012р. року № 275 затверджено технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земель населеного пункту
Тересва та створено три економіко -
планувальні зони в смт. Тересва,
вартість одного квадратного метра
земель яких становить: І зона - 66,38грн.,
ІІ зона - 58,60 грн., ІІІ зона - 46,05 грн.

Листом №378 від 25.11.2013р. Терсвянська
селищна рада проінформувала
відповідача про рішення від 26.06.2012 року
і запропонувала в найкоротший термін
за взаємною згодою внести зміни
(укласти додаткову угоду) до діючого
договору оренди земельної ділянки
відповідно до чинного законодавства.

Згідно витягу з технічної документації
про нормативну грошову оцінку
земельної ділянки № 31-708-06-104612-14 від
27.06.2014 року нормативна грошова оцінка
земельної ділянки, яка є об'єктом
спірного договору оренди, складає
369068,40грн.

Виходячи зі ставки 4% від нормативної
грошової оцінки об'єкту оренди в сумі
369068,40грн., розмір орендної плати, на
встановленні якого наполягають
прокурор і позивач, становить 15842,74 грн.
в рік.

За приписами статті 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 632 Цивільного кодексу
України ціна в договорі встановлюється
за домовленістю сторін. У випадках,
встановлених законом, застосовуються
ціни (тарифи, ставки тощо), які
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Приписами пункту 288.5. статті 288
Податкового кодексу України
унормовано, що розмір орендної плати за
земельні ділянки встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом, а також не може
перевищувати для земельних ділянок,
наданих для розміщення, будівництва,
обслуговування та експлуатації
об'єктів енергетики, які виробляють
електричну енергію з відновлюваних
джерел енергії, включаючи технологічну
інфраструктуру таких об'єктів
(виробничі приміщення, бази,
розподільчі пункти (пристрої),
електричні підстанції, електричні
мережі), - 3 відсотки нормативної
грошової оцінки; для інших земельних
ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків
нормативної грошової оцінки.

Базою оподаткування є нормативна
грошова оцінка земельних ділянок з
урахуванням коефіцієнта індексації,
визначеного відповідно до порядку,
встановленого розділом ХІІІ
Податкового кодексу , а у разі якщо
нормативну грошову оцінку не проведено
- площа земельних ділянок (стаття 271
цього Кодексу).

Правові засади проведення оцінки
земель в Україні визначено Законом
України "Про оцінку земель", відповідно
до абзацу п'ятого статті 5 якого
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок використовується для
визначення розміру земельного податку
та орендної плати за земельні ділянки
державної і комунальної власності.

Суб'єктами оціночної діяльності у
сфері оцінки земель є органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які здійснюють
управління у сфері оцінки земель, а
також юридичні та фізичні особи,
зацікавлені у проведенні оцінки
земельних ділянок (стаття 6 Закону).

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про оцінку земель", підставою для
проведення оцінки земель є рішення
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 18 цього Закону
нормативна грошова оцінка земельних
ділянок, розташованих у межах
населених пунктів незалежно від їх
цільового призначення, проводиться не
рідше ніж один раз у 5 - 7 років.

Статтею 20 Закону України "Про оцінку
земель" передбачено, що за результатами
бонітування ґрунтів, економічної
оцінки земель та нормативної грошової
оцінки земельних ділянок складається
технічна документація, а за
результатами проведення експертної
грошової оцінки земельних ділянок
складається звіт. Дані про нормативну
грошову оцінку окремої земельної
ділянки оформляються як витяг з
технічної документації з нормативної
грошової оцінки земель.

Відповідно до статті 23 Закону України
"Про оцінку земель" технічна
документація з нормативної грошової
оцінки земельних ділянок у межах
населених пунктів затверджується
відповідною сільською, селищною і
міською радою.

Статтею 30 Закону України "Про оренду
землі" передбачено, що зміна умов
договору оренди землі здійснюється за
взаємною згодою сторін. У разі
недосягнення згоди щодо зміни умов
договору оренди землі спір вирішується
в судовому порядку.

Отже, нормами чинного законодавства
передбачено можливість зміни умов
договору за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у випадках
встановлених договором або законом.
Оскільки сторонами в договорі оренди
передбачена можливість збільшення
розміру орендної плати, а орендна плата
за земельні ділянки державної та
комунальної власності є регульованою
ціною, тому законодавча зміна
граничного розміру цієї плати є
підставою для перегляду встановленого
умовами договору розміру орендної
плати.

Відповідної правової позиції
дотримується і Верховний Суд України в
своїх постановах від 06.12.2010 року у
справі № 2-1/10068-2008, від 04.07.2011 року у
справі № 41/81 та Вищий господарський суд
України у постановах від 10.01.2011 року у
справі № 41/153пд, від 02.07.2013 року у справі
№ 36/5005/10143/2012.

Можливість перегляду розміру орендної
плати, встановленого умовами договору
за земельні ділянки державної та
комунальної власності, у разі
законодавчої зміни граничного розміру
цієї плати, яка є регульованою ціною,
передбачена і п. 2.19 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011 року № 6. При цьому акцентовано,
що надсилання відповідачеві
пропозицій щодо внесення змін до
договору оренди є правом, а не
обов'язком позивача, тому недотримання
останнім вимог частини другої статті 188
Господарського кодексу України щодо
надсилання інший стороні пропозицій
про зміну умов договору не позбавляє
його права звернутися до
господарського суду з позовом про
зміну умов договору за наявності спору
(тобто за відсутності згоди
відповідача на зміну умов договору).

З врахуванням наведеного, вимога про
внесення змін до пунктів 5 та 8 договору
оренди земельної ділянки від 21.11.2006
року та викладення його у
запропонованій позивачем редакції,
судом проаналізована, підтверджена
належним доказами, відповідачем не
спростована, а отже підлягає
задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 1218грн. у відповідності до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Внести зміни до договору оренди
земельної ділянки від 21.11.2006 року,
укладеного між Тересвянською селищною
радою та Приватним підприємцем Маркуш
Василиною Миколаївною, виклавши п. 5 та
п.8 у наступній редакції: "п.5.
Нормативно-грошова оцінка земельної
ділянки становить 396068,40грн." та „п. 9.
Орендна плата вноситься орендарем у
грошовій формі у розмірі 4% від
нормативно-грошової оцінки земельної
ділянки, що становить 15842,74грн. в рік".

3. Стягнути з Приватного підприємця
Маркуш Василини Миколаївни (Тячівський
район, смт. Тересва, вул. Космонавтів, 18,
код 200920) в доход Державного бюджету
України (банк отримувача ГУДКУ у
Закарпатській області, МФО 812016,
отримувач коштів - державний бюджет м.
Ужгород 22030001; рахунок отримувача -
3002; код отримувача - 38015610) суму
1218грн (одна тисяча двісті вісімнадцять
гривень) судового збору.

4. Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складено 27.11.2014 року.

Суддя
Й.Й.Кадар