ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2014 р.
Справа № 909/573/14

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Гнатюк Г. М.

суддів:
Кравчук Н.М.

Якімець Г.Г.

розглянув апеляційну скаргу
Івано-Франківської міської ради,
м.Івано-Франківськ від 26.08.2014р. №1360/09-17/в

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 13.08.2014р.

у справі № 909/573/14

за позовом: Івано-Франківської
міської ради, м.Івано-Франківськ

до відповідача: Відкритого
акціонерного товариства
«Прикарпатагробуд», м.Івано-Франківськ

про стягнення 202701,35грн.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився.

08.09.2014р. на адресу суду поступила
апеляційна скарга Івано-Франківської
міської ради на рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 13.08.2014р.
у даній справі, яка автоматизованою
системою документообігу суду
розподілена до розгляду
судді-доповідачу Гнатюк Г.М.

Розпорядженням голови Львівського
апеляційного господарського суду від
10.09.2014 року у склад колегії для
розгляду справи №909/573/14 введено суддів
Кордюк Г.Т. та Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 10.09.2014р. зазначена вище
апеляційна скарга прийнята до
провадження та призначена до розгляду
на 30.09.2014р. При цьому, до 30.09.2014р.
Івано-Франківській міській раді було
відстрочено сплату судового збору за
подання апеляційної скарги.

Зважаючи на перебування судді Кордюк
Г.Т. у відпустці, розпорядженням голови
Львівського апеляційного
господарського суду від 29.09.2014 року у
склад колегії для розгляду справи
№909/573/14 замість судді Кордюк Г.Т.
введено суддю Кравчук Н.М.

В судовому засіданні 30.09.2014р. заслухано
пояснення представника позивача та
зважаючи на відсутність представника
відповідача, розгляд справи відкладено
до 28.10.2014р. При цьому, на виконання вимог
ухвали суду від 10.09.2014р. відповідно до
клопотання позивача від 17.09.2014р.
№1483/09-17/в (вх.№01-04/5568/14 від 30.09.2014р.) до
матеріалів справи долучено докази
сплати судового збору.

В судове засідання 28.10.2014р.
представники сторін не з'явилися і за
клопотання апелянта розгляд справи
відкладено до 11.11.2014р.

Однак, в судове засідання 11.11.2014р.
представники сторін також не з'явилися,
хоча належним чином були повідомлені
про час та місце слухання справи.
Зважаючи на це, колегія суддів вважає
за можливе розглянути справу за
відсутності представників сторін,
оскільки ухвалою суду від 28.10.2014р. явка
повноважних представників сторін була
визнана судом на власний розсуд.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 13.08.2014р.
у справі №909/573/14 (суддя Фанда О.М.) в
задоволенні позову Івано-Франківської
міської ради про стягнення з
Відкритого акціонерного товариства
«Прикарпатагробуд» 202701,35грн. збитків -
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням,
Івано-Франківська міська рада подала
апеляційну скаргу, в якій рішення суду
першої інстанції вважає незаконним та
таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
оскільки місцевим господарським судом
неповно з'ясовано обставини, що мають
значення для справи та невірно
застосовано норми матеріального права
до спірних правовідносин, у зв'язку з
чим, просить його скасувати та позовні
вимоги задоволити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги
скаржник зазначає те, що суд першої
інстанції не врахував, що земельна
ділянка по вул. Гарбарській, 14 в м.
Івано-Франківську після закінчення дії
договору 07.02.2010 року відповідачем не
була повернена позивачу. При цьому суд
безпідставно посилається на положення
ст.623 ЦК України, так як ця норма
стосується порушення боржником
зобов'язання, яке виникає на підставі
договору, натомість між сторонами у
справі у період заподіяння збитків був
відсутній договір.

Письмові відзиви чи пояснення на
апеляційну скаргу на адресу суду не
надходили.

Розглянувши подану апеляційну скаргу
та матеріали справи, Львівський
апеляційний господарський суд прийшов
до висновку про відсутність підстав
для скасування рішення суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Івано-Франківська міська рада
звернулася до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
про стягнення з Відкритого
акціонерного товариства
"Прикарпатагробуд" збитків у розмірі 202
701 грн. 35 коп.

В обґрунтування позову посилається на
порушення відповідачем вимог чинного
законодавства України щодо
використання ним земельної ділянки
площею 0,3962 га по вул. Гарбарській, 14 в
місті Івано-Франківську для
обслуговування житлового будинку без
оформлення документів, які посвідчують
право власності або право користування
землею, що призвело до втрат бюджету
міста Івано-Франківська у вигляді
неотриманого доходу від орендної
плати.

В підтвердження наведених
обставин, позивач посилається на те, що
20 лютого 2012 року управлінням
Держкомзему в місті Івано-Франківську
здійснено вихід на місце розташування
земельної ділянки площею 0, 3962 га на по
вул. Гарбарській,14 в місті
Івано-Франківську та встановлено, що
земельна ділянка використовується
відповідачем для обслуговування
житлового будинку без
правовстановлюючих документів, про що
державним інспектором з контролю за
використанням та охороною земель
Івано-Франківської міської ради
управління Держкомзему в місті
Івано-Франківську 20.08.2013 року складено
акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства.

Протоколом №2 від 27.09.2013 року засідання
комісії міськвиконкому по визначенню
та відшкодуванню збитків власникам
землі та землекористувачам визначено
та затверджено розмір збитків
нанесених Відкритим акціонерним
товариством "Прикарпатагробуд"
Івано-Франківській міській раді в сумі
202 701 грн. 35 коп.

Рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради від
31.10.2013 року за №593 "Про затвердження
Актів визначення розміру збитків
Івано-Франківській міській раді
(неодержаних доходів від орендної
плати за землю)", затверджено розмір
збитків, а пунктом 2 встановлено, що
збитки повинні відшкодовуватись
суб"єктами господарювання, що їх
заподіяли, за рахунок власних коштів не
пізніше одного місяця, з моменту
прийняття даного рішення.

Листом №1458/01-19/13-в від 06.12.2013 року
Івано-Франківська міська рада
звернулася до відповідача про
добровільне відшкодування позивачу
визначені збитки за використання
земельної ділянки з порушенням норм
земельного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 07
грудня 2006 року між Івано-Франківською
міською радою та ВАТ "Прикарпатагробуд"
на підставі Рішенням
Івано-Франківської міської ради ІХ
сесії V демократичного скликання від
17.10.2006 року укладено договір оренди
земельної ділянки загальною площею
0,3962 га по вул. Гарбарській,14 в місті
Івано-Франківську терміном на три роки.
(а.с.11). Строк дії договору закінчився
07.02.10р.

При цьому, до матеріалів справи
долучено акт прийому-передачі від
15.06.2005 року, з якого вбачається, що на
частині спірної земельної ділянки
знаходиться багатоквартирний будинок,
що зданий в експлуатацію у 2003 році, а у
2005 році - переданий відповідачем на
баланс Об'єднання співласників
багатоквартирного жилого будинку
"Рідна Оселя".

28 вересня 2005 року Об'єднання
співласників багатоквартирного жилого
будинку "Рідна Оселя" зверталось до
позивача із заявою про передачу
земельної ділянки, що орендується ВАТ
"Прикарпатагробуд". Однак, питання щодо
вилучення та передачі земельної
ділянки було вирішено позивачем через
сім років, 06.09.12 рішенням
Івано-Франківської міської ради №848-29.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах
їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами
аукціону.

Статтею 123 Земельного кодексу України
визначений порядок надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування та, зокрема,
встановлено, що надання земельних
ділянок державної або комунальної
власності у користування здійснюється
на підставі рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу
України, одним із способів захисту
цивільних прав є відшкодування збитків
та інші способи відшкодування шкоди.

Загальні підстави відповідальності за
завдану шкоду визначені ст. 1166
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої майнова шкода завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим правом
фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Згідно із ст.152 Земельного кодексу
України, власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

У статті 156 Земельного кодексу України
передбачено, що власникам землі та
землекористувачам відшкодовуються
збитки, заподіяні внаслідок, зокрема,
неодержання доходів за час тимчасового
невикористання земельної ділянки.

Статтею 157 Земельного кодексу України
встановлено, що відшкодування збитків
власникам землі та землекористувачам
здійснюють органи виконавчої влади,
органи місцевого самоврядування,
громадяни та юридичні особи, які
використовують земельні ділянки, а
також органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування, громадяни та
юридичні особи, діяльність яких
обмежує права власників і
землекористувачів або погіршує якість
земель, розташованих у зоні їх впливу, в
тому числі внаслідок хімічного і
радіоактивного забруднення території,
засмічення промисловими, побутовими та
іншими відходами і стічними водами.
Порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі і
землекористувачам встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 19.04.1993 року №284
затверджено Порядок визначення та
відшкодування збитків власникам землі
і землекористувачам, згідно п.3 якого
відшкодуванню підлягають, зокрема,
збитки власників землі і
землекористувачів, у тому числі
орендарів, включаючи і неодержані
доходи, якщо вони обґрунтовані.

При цьому, неодержаний доход - це доход,
який міг би одержати власник землі,
землекористувач, у тому числі орендар,
із земельної ділянки і який він не
одержав внаслідок її вилучення (викупу)
або тимчасового зайняття, обмеження
прав, погіршення якості землі або
приведення її у непридатність для
використання за цільовим
призначенням у результаті негативного
впливу, спричиненого діяльністю
підприємств, установ, організацій
та громадян.

Відповідно до постанови пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають з
земельних відносин" (з подальшими
змінами та доповненнями) для
застосування такого заходу
відповідальності як стягнення збитків
слід встановлювати наявність у діях
відповідача усіх чотирьох елементів
складу цивільного правопорушення
(протиправної поведінки,
збитків, причинного зв'язку між
протиправною поведінкою та збитками і
вини), так і ступінь вини в розумінні
ст. 1193 ЦК України.

У розгляді таких справ суди мають
врахувати обставини вчинення
господарюючими суб'єктами дій щодо
оформлення відповідного
землекористування та факти
своєчасного виявлення контролюючими
органами користування земельними
ділянками без оформлення
правовстановлюючих документів, а також
вчинення дій щодо спонукання суб'єкта
оформити право землекористування.

Протиправною є поведінка, яка не
відповідає вимогам закону, тягне за
собою порушення (зменшення, обмеження)
майнових прав (благ) і законних
інтересів іншої особи.

Під збитками розуміють зменшення або
втрату певного особистого чи майнового
блага.

Причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і шкодою полягає в тому, що:
1) протиправна поведінка завжди передує
в часі шкідливому результату, що
настав; 2) шкідливий результат є
наслідком саме цієї протиправної
поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки
тоді є причиною шкоди, коли вона прямо
(безпосередньо) пов'язана зі збитками.
Непрямий (опосередкований) зв'язок між
протиправною поведінкою і збитками
означає лише, що поведінка оцінюється
за межами конкретного випадку, і,
відповідно, за межами юридично
значимого зв'язку.

За відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Разом з тим, частиною 4 ст. 623 ЦК України
встановлено, що при визначенні
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

У відповідності до ст.32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Згідно ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень, а
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, у відповідності до ч.1 ст.43
ГПК України, Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Зважаючи на те, що позивач не довів, що
ним вжито усіх передбачених законом,
заходів для недопущення спричинення
збитків, так як йому було відомо про
все, що відбувалось із спірною
земельною ділянкою, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновками
суду першої інстанції про те, що
відсутні в обставинах справи усі
елементи складу цивільного
правопорушення, які є обов'язковими для
задоволення позовних вимог про
стягнення збитків у вигляді упущеної
вигоди, а тому місцевий господарський
суд обґрунтовано відмовив у
задоволення позовних вимог.

Посилання скаржника про те, що до
спірних відносин не слід застосовувати
положення ст. 623 ЦК України - колегія
суддів вважає неправомірним, так як
саме в ній зазначено про врахування
заходів, які вживалися кредитором для
одержання доходів (упущеної вигоди).

Доводи скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, спростовуються
матеріалами справи та викладеним вище
аналізом обставин справи і чинного
законодавства, а тому колегією суддів
відхилені через їх безпідставність.

З огляду на викладене, колегія
Львівського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
місцевого господарського суду
прийняте у відповідності до норм
матеріального та процесуального права,
а тому відсутні підстави для його
скасування.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору. Суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Зважаючи на те, що
апеляційна скарга Івано-Франківської
міської ради залишена без задоволення,
витрати по сплаті судового збору, в
порядку ст.49 ГПК України, слід віднести
на скаржника.

Керуючись ст.ст. 101,103,105 ГПК України
Львівський апеляційний господарський
суд

Постановив:

1. Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 13.08.2014р.
по справі №909/573/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Івано-Франківської
міської ради залишити без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи повернути в
господарський суд Івано-Франківської
області.

Головуючий суддя
Гнатюк Г.М.

Суддя
Кравчук Н.М.

Суддя
Якімець Г.Г.

Повний текст постанови

виготовлено 14.11.2014р.