м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства «Просто-страхування»
До Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
Про стягнення 3 985,12 грн.
Суддя
Представники сторін:
Від позивача: Шевельов Є.О. представник
за довіреністю № 731/2013 від 20.12.13.
Від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«Просто-страхування» (далі - позивач) до
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії «Оранта» (далі - відповідач)
про стягнення 3 985,12 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем, як страховиком виплачено
страхувальнику страхове
відшкодування, внаслідок чого
позивачем в порядку статті 27 Закону
України "Про страхування" та статей 993,
1191 Цивільного кодексу України отримано
право вимоги до особи, відповідальної
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 29.09.14. порушено провадження у
розгляду на 16.10.14.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 16.10.14. на підставі ст. 77 ГПК
України розгляд справи було відкладено
21.10.14. позивачем через відділ
діловодства суду було подано письмові
пояснення по справі.
В судовому засіданні 13.11.14.
представником позивача підтримано
Представник відповідача в судове
засідання 13.11.14. повторно не з'явився,
вимоги попередніх ухвал суду не
виконав, письмового відзиву на позов та
контррозрахунку ціни позову не надав,
заяв чи клопотань не подав і не
надіслав, про поважні причини неявки
суд не повідомив, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлений належним чином.
Так, згідно з п. 11 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2007 р. № 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" відповідні
процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими
реквізитами учасників судового
процесу, наявними в матеріалах справи.
Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.
В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Відомості про місцезнаходження
відповідача є правомірними, що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб і
фізичних осіб-підприємців на
відповідача, що наданий позивачем,
повідомлення про вручення відповідачу
поштових повідомлень (ухвал суду)
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2.
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, враховуючи предмет
спору, а також доказове наповнення
матеріалів справи, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
В судовому засіданні 13.11.14. судом
проголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -
02.09.13. між позивачем (Страховиком) та
ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено
Договір № 002216 серії ПК «Просто-Каско»
(індивідуальні умови добровільного
страхування) (далі - Договір),
відповідно до умов якого позивач
прийняв під страховий автомобіль марки
Toyota, д.р.н. НОМЕР_2.
11.02.14. внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталась на вул. Набережне
шосе в м. Києві, автомобіль марки Toyota,
д.р.н. НОМЕР_2 отримав механічні
пошкодження, що підтверджується
довідкою № б/н ВДАІ Печерського РУ ГУ
МВС України в м. Києві та Довідкою №
9349424 про дорожньо-транспортну пригоду
УДАІ ГУ МВС України в місті Києві.
Дана дорожньо-транспортна пригода
сталась внаслідок порушення водієм
автомобіля марки КАМАЗ, д.р.н. НОМЕР_1
ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху
України, що встановлено постановою
Печерського районного суду міста Києва
від 21.03.14. в адміністративній справі №
оцінки транспортного засобу, вартість
матеріального збитку, завданого
власникові автомобіля Toyota, д.р.н.
НОМЕР_2, що дорівнює вартості
відновлювального ремонту з врахування
коефіцієнту фізичного зносу вказаного
автомобіля, склала 3 956,54 грн.
Далі, судом встановлено, що на підставі
виконуючи свої зобов'язання за
Договором, сплатив суму страхового
відшкодування у розмірі 3 985,12 грн.
Виплату вказаного страхового
відшкодування здійснено шляхом
зарахування у сплату недоплаченої
частини страхової премії шляхом
взаємозаліку, що вбачається з
розпорядження від 26.03.14. до страхового
Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
Крім того, відповідно до пункту 22.1. ст. 22
та ст. 29 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності наземних
транспортних засобів", при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку
з пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством.
За змістом статті 34 вказаного Закону
розмір шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, може
бути визначено як експертом, так і
аварійним комісаром, визначення яких
містяться в пункту 2 Типового положення
про організацію діяльності аварійних
комісарів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 05.01.1998р.
№8 та Положенні щодо укладення угоди на
проведення експертної оцінки майна,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України від 08.01.1998р.
№16.
Таким чином, належним доказом розміру
відновлювального ремонту з урахування
коефіцієнту фізичного зносу може бути
висновок особи, яка згідно чинного
законодавства України має право на
проведення експертної оцінки майна
(суб'єкт оціночної діяльності або
При цьому, документи виконавця робіт по
відновленню транспортного засобу
(рахунок, акт виконаних робіт тощо) не
можуть вважатися належним
підтвердженням розміру
відновлювального ремонту з урахування
коефіцієнту фізичного зносу.
Далі, з полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АЕ/1280876
вбачається, що транспортний засіб -
автомобіль марки КАМАЗ, д.р.н. НОМЕР_1,
яким спричинено ДТП, застрахований у
Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.
Таким чином, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.
Вина ОСОБА_3, який керував автомобілем
марки КАМАЗ, д.р.н. НОМЕР_1, встановлена у
судовому порядку.
Відповідно до статті 993 Цивільного
кодексу України та статті 27 Закону
України "Про страхування" до позивача
перейшло у межах фактично здійсненої
страхової виплати право вимоги, яке
страхувальник має до особи,
відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до статті 1166 Цивільного
кодексу України майнова шкода, завдана
неправомірними діями майну особи
відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала. Статтею 1188
Цивільного кодексу України
передбачено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки відшкодовується
Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України, шкода завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
Розмір франшизи, тобто суми, на яку
зменшується страхове відшкодування за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
встановленої полісом № АЕ/1280876
становить 0,00 грн. Строк дії з 23.02.13. по
22.02.14. При цьому, ліміт відповідальності
на одного потерпілого за шкоду,
заподіяну майно за вказаним полісом
становить 50 000,00 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню 3 956,54 грн.
страхового відшкодування в порядку
регресу, а тому позовні вимоги в цій
частині є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню частково. В
іншій частині в розмірі 28,58 грн. - суд
відмовляє в задоволенні позовних
Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національної акціонерної
Київ, вул. Здолбунівська, б. 7-Д;
ідентифікаційний код 00034186) на користь
Приватного акціонерного товариства
Герцена, 10; ідентифікаційний код 24745673) 3
956 (три тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість)
грн. 54 коп. - страхового відшкодування в
порядку регресу та витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 813 (одну
тисячу вісімсот тринадцять) грн. 90 коп.
3. В іншій частині в позові відмовити.
4. Після вступу рішення в законну силу
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 18.11.14.

Суддя
Т.М.
Ващенко