ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2014 року Справа № 922/1861/14
Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого Н.
Волковицької Л. Рогачза участю
представників:позивачаПерегонцев І.А. -
довіреність від 11.06.2014 р.; Гащук В.В. -
довіреність від 11.06.2014 р.; Артебякіна
Н.І. - довіреність від 28.04.2014
р.відповідачаПрокопченко К.А. -
довіреність від 01.11.2013 р. третіх осібне
з'явилися (про час і місце судового
засідання повідомлено
належно)розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційні скарги -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЕКО Комуненерго"; -
Товариства з обмеженою
відповідальністю Особливе
конструкторсько - технологічне бюро
"Харківського заводу транспортного
машинобудування"; - Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
на постановувід 19.08.2014 р. Харківського
апеляційного господарського суду у
справі№ 922/1861/14 господарського суду
Харківської областіза
позовомДержавного концерну
"Укроборонпром"до - Товариства з
обмеженою відповідальністю "ЕКО
Комуненерго"; - Товариства з обмеженою
відповідальністю Особливе
конструкторсько - технологічне бюро
"Харківського заводу транспортного
маинобудування"треті особи- Державне
підприємство "Завод ім. В.О. Малишева"; -
Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" провизнання недійсним
договоруВ С Т А Н О В И В :

Державний концерн "Укроборонпром"
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до ТОВ
"ЕКО Комуненерго" та ТОВ Особливе
конструкторсько - технологічне бюро
"Харківського заводу транспортного
машинобудування" (далі - ТОВ "ОКТБ
"ХЗТМ"), за участю третьої особи - ДП
"Завод ім. В.О. Малишева" про визнання
недійсним договору оренди № 10/11 від
04.07.2011 р., укладеного між відповідачами
у даній справі, з посиланням на приписи
статей 203, 215 Цивільного кодексу
України.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема,
тим, що спірний договір відносно майна,
яке перебувало в іпотеці Банку за
іпотечним договором № 805/13/18-5/8-846 від
22.09.2008 р., було передано в оренду без
відповідної згоди іпотекодержателя,
наявність якої передбачена нормами
Закону України "Про іпотеку", тобто
оскаржуваний договір не відповідає
нормам закону, що є підставою для
визнання його недійсним.

При цьому, позивач вказував на те, що
спірний договір між сторонами було
укладено без наміру створення правових
наслідків, договір не був спрямований
на їх реальне настання, що є окремою
підставою для визнання договору
недійсним на підставі статті 234
Цивільного кодексу України.

ТОВ "ЕКО Комуненерго" у відзиві на
позовну заяву заперечувало проти її
задоволення посилаючись, зокрема, на
надання Банком товариству згоди на
укладення договору оренди № 10/11 від
04.07.2011 р., в той час, як посилання
позивача на іпотечний договір,
укладений між Банком та відповідачем є
неправомірними, оскільки позивач не є
стороною вказаної угоди, а іпотечний
договір не є предметом спору у даній
справі.

ДП "Завод ім. В.О. Малишева" у поясненнях
на позовну заяву підтримало доводи
позивача, вказавши на те, що відповідно
до статті 215 Цивільного кодексу України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті
203 вказаного Кодексу, а спірний
правочин не відповідає нормам закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 23.06.2014 р.
залучено до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Акціонерного комерційного банку
соціального розвитку "Укрсоцбанк".

ПАТ "Укрсоцбанк" (правонаступник АКБ СР
"Укрсоцбанк") у поясненнях на позовну
заяву вказувало про її безпідставність
та недоведеність, а посилання позивача
на іпотечний договір, укладений між
Банком та відповідачем таким, що не
відносяться до предмету спору.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 01.07.2014 р.
(Калініченко Н.В.) позовні вимоги
задоволені повністю, визнано недійсним
договір оренди № 10/11 від 04.07.2011 р.,
укладений між ТОВ "ЕКО-Комуненерго" та
ТОВ "Особливе
конструкторсько-технологічне бюро
"Харківського заводу транспортного
машинобудування".

Мотивуючи рішення суд першої інстанції
дійшов висновку щодо наявності
правових підстав для визнання
недійсним спірного договору на
підставі приписів Закону України "Про
іпотеку".

При цьому, суд першої інстанції суд
дійшов висновку про недоведеність
позовних вимог в частині визнання
спірного договору оренди недійсним на
підставі статті 234 Цивільного кодексу
України.

За апеляційними скаргами ТОВ "ЕКО
Комуненерго", ТОВ "ОКТБ "ХЗТМ" та ПАТ
"Укрсоцбанк" Харківський апеляційний
господарський суд (судді: Шевель О.В.,
Фоміна В.О., Шутенко І.А.), переглянувши
рішення господарського суду
Харківської області від 01.07.2014 р. в
апеляційному порядку, постановою від
19.08.2014 р. залишив його без змін з тих же
підстав.

ТОВ "ЕКО Комуненерго" подало до Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу, в якій просить судові рішення у
даній справі скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову, обґрунтовуючи
доводи касаційної скарги залишенням
судами поза увагою преюдиціальність
фактів, встановлених судами під час
розгляду справи № 922/5190/13 стосовно того,
що рішення господарського суду
Харківської області від 16.12.2009 р. у
справі № 27/362-09 право власності
скасовано не було, а відтак до
правомочностей власника - ТОВ "ЕКО
Комуненерго" належить, у тому числі,
право передати майно в оренду.

При цьому, заявник касаційної скарги
зазначає, що чинним законодавством не
встановлено обов'язкової письмової
форми згоди іпотекодержателя на
укладення угод, в той час, як надання
Банком згоди на укладення
відповідачами договору оренди,
підтверджується листом Банку від 17.04.2014
р.

ТОВ "ОКТБ "ХЗТМ" та ПАТ "Укрсоцбанк"
також подали до Вищого господарського
суду України касаційні скарги, у яких
просять судові рішення у даних справах
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог, з підстав, аналогічних тим, що
викладені у касаційній скарзі ТОВ "ЕКО
Комуненерго".

Державний концерн "Укроборонпром" та ДП
"Завод ім. В.О. Малишева" у відзивах на
касаційні скарги просять залишити їх
без задоволення, а судові рішення
залишити без змін, посилаючись на
правомірність та законність висновків
судів і необґрунтованість доводів
касаційних скарг.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутніх у судовому
засіданні представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
касаційні скарги не підлягають
задоволенню з таких підстав.

Здійснюючи судовий розгляд справи
судами першої та апеляційної інстанції
були встановлені наступні обставини:

- 22.09.2008 р. між ТОВ "ЕКО Комуненерго"
(позичальник) та АКБ "Укрсоцбанк"
(правонаступником якого є ПАТ
"Укрсоцбанк" (кредитор) укладено
договір кредиту № 805/6/18/8-116, відповідно
умов якого кредитор зобов'язується
надати позичальнику грошові кошти у
тимчасове користування на умовах
забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання, у сумі 5 772 005,00
доларів США на наступні цілі: купівля
нежитлового приміщення загальною
площею 17323,2 кв.м., що розташоване за
адресою м. Харків, вул. Плеханівська, 126,
літ. Р/1-7, яка належить на правах
власності ДП "Завод ім. Малишева" та є
предметом забезпечення по кредиту ДП
"Завод ім. Малишева" в Харківській
області філії АКБ "Укрсоцбанк";

- 22.09.2008 р. між УКБ "Укрсоцбанк"
(продавець) та ТОВ "ЕКО Комуненерго"
(покупець) укладено договір
купівлі-продажу нежитлової будівлі,
відповідно до умов якого продавець в
порядку та умовах, визначених цим
договором, зобов'язується передати у
власність покупцеві нежитлову будівлю
літ. "Р/1-7" загальною площею 17323,2 кв.м., що
знаходиться за адресою м. Харків, вул.
Плеханівська, 126. Продаж майна
здійснено банком в порядку виконання
рішення господарського суду
Харківської області від 18.07.07 у справі
№ 21/235-07, за яким банку в силу приписів
статті 38 Закону України "Про іпотеку"
було надано таке право продажу;

- 29.09.2008 р. здійснено державну
реєстрацію права власності ТОВ "ЕКО
Комуненерго" на вказану нежитлову
будівлю та видано витяг з реєстру права
власності на нерухоме майно;

- 22.09.2008 р. між ТОВ "ЕКО Комуненерго"
(іпотекодавець) та АКБ "Укрсоцбанк"
(іпотекодержатель) було укладено
іпотечний договір № 805/13/18-5/8-846, за
умовами якого іпотекодавець передає у
наступну іпотеку іпотекодержателю у
якості забезпечення виконання
зобов'язання за договором кредиту №
805/6/18/8-116 від 22.09.2008 р. нерухоме майно -
нежитлову будівлю літ. "Р/1-7" загальною
площею 17323,2 кв.м., що знаходиться за
адресою м. Харків, вул. Плеханівська, 126.

Судами під час розгляду справи також
було встановлено, що 01.10.2008 р. між ТОВ
"ЕКО Комуненерго" (орендодавець) та ДП
"Завод ім. Малишева" (орендар) було
укладено договір оренди № 640дп,
відповідно до умов якого орендодавець
надає, а орендар приймає у відплатне
користування нежитлове приміщення
літера "Р/1-7", що знаходиться за адресою:
м. Харків, вул. Плеханівська, 126,
загальною площею 17323,2 кв.м. (об'єкт
оренди) для використання в
господарській діяльності орендаря.

Пунктом 1.2 вказаного договору
сторонами обумовлено, що об'єкт оренди
знаходиться в іпотеці за іпотечним
договором № 805/13/18-5/8-846 від 22.09.2008 р.,
укладеним орендодавцем з АКБ
"Укрсоцбанк".

01.10.2008 р. за актом приймання-передачі
орендодавець фактично передав, а
орендар фактично прийняв обумовлене
договором оренди майно.

Крім того, судами було встановлено, що
рішенням господарського суду
Харківської області від 16.12.2009 р. у
справі № 27/362-09 задоволено позов АКБ
"Укрсоцбанк" до ТОВ "ЕКО Комуненерго" за
договором кредиту № 805/6/18/8-116 від 22.09.2008
в розмірі 6025548,00 доларів та пені 279796,48
грн., що в загальній сумі в еквіваленті
за курсом НБК становить 48 544 435,96 грн.
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки: нежитлову будівлю літ. "Р/1-7"
загальною площею 17323,2 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Харків, вул.
Плеханівська, 126 та належить ТОВ
"ЕКО-Комуненерго" на праві власності на
підставі договору купівлі-продажу,
укладеного 22.09.2008 р.;

- визначено спосіб реалізації предмета
іпотеки за оціночною вартістю, шляхом
застосування процедури продажу
предмету іпотеки, встановленої статтею
38 Закону України "Про іпотеку", надано
іпотекодержателю - АКБ СР "Укрсоцбанк"
право на продаж предмета іпотеки
будь-якій особі - покупцеві, а також
право проведення усіх дій, пов'язаних з
збереженням та реалізацією предмета
іпотеки;

- зобов'язано ТОВ "ЕКО - Комуненерго"
звільнити займані приміщення, передати
АКБ "Укрсоцбанк" в особі Харківської
обласної філії одночасно з актом
приймання-передачі нежитлової будівлі,
ключі від предмету іпотеки, та
податкову накладну;

- надано АКБ "Укрсоцбанк" в особі
Харківської обласної філії до моменту
продажу предмету іпотеки право на
господарське управління предметом
іпотеки, з правом укладання у якості
орендодавця договорів оренди з
фізичними та юридичними особами, та
направленням отриманих від управління
коштів на задоволення своїх вимог за
кредитним договором;

- надано АКБ "Укрсоцбанк" в особі
Харківської обласної філії АКБ
"Укрсоцбанк", з метою збереження
предмету іпотеки до його реалізації,
право обладнання предмету іпотеки
новими охоронними пристроями, а також
укладання договорів на охорону зі
спеціалізованими підприємствами.

20.06.2011 р. між ТОВ "ЕКО - Комуненерго"
(орендодавець) та ДП "Завод ім. Малишева"
(орендар) було укладено договір про
припинення договору оренди № 640дп від
01.10.2008 р., згідно умов якого сторони
дійшли згоди про припинення з 01.07.2011 р.
вказаного договору оренди № 640дп, у
зв'язку з його розірванням, а також
передбачено, що даний договір про
розірвання договору оренди майна є
підставою для звільнення орендарем
займаних приміщень.

Судами першої та апеляційної інстанції
було встановлено, що 04.07.2011 р. між ТОВ
"ЕКО - Комуненерго" (орендодавець) та ТОВ
"ОКТБ "ХЗТМ" (орендар) було укладено
договір оренди № 10/11, відповідно до
умов якого орендодавець надає, а
орендар приймає в строкове платне
користування нежитлові приміщення 7-го
поверху загальною площею 2276,5 кв.м.
нежитлової будівлі літ. "Р/1-7",
розташованої за адресою: м.Харків,
вул.Плеханівська, 126.

Строк оренди починає обчислюватися з
моменту передачі орендодавцем об'єкта,
що орендується, в оренду орендарю, про
що сторони підписують відповідний акт
приймання-передачі. У випадку не
передання орендодавцем об'єкту оренди
орендар має право за своїм вибором
вимагати або передання об'єкта, що
орендується і відшкодування збитків,
завданих затримкою, або відмовитися
від договору і вимагати відшкодування
завданих йому збитків (пункти 1.5 та 7.4
договору).

08.07.2011 р. ТОВ "ОКТБ "ХЗТМ" листом
повідомило ТОВ "ЕКО - Комуненерго" про
відмову від договору в порядку пункту
7.4 договору, у зв'язку із порушенням
орендодавцем умов договору щодо
передачі об'єкту оренди.

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є
недійсність договору оренди № 10/11 від
04.07.201 р., укладеного між ТОВ "ЕКО -
Комуненерго" та ТОВ "ОКТБ "ХЗТМ" на
підставі, зокрема, статей 203, 215
Цивільного кодексу України та з огляду
на передачу в оренду нерухомого майна,
яке перебуває в іпотеці без
відповідної згоди іпотекодержателя,
наявність якої передбачена нормами
Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до статті 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Статтею 203 Цивільного кодексу України
визначені загальні вимоги до чинності
правочину, зокрема: зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам; особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами статті 1 Закону України
"Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення
виконання зобов'язання нерухомим
майном, що залишається у володінні і
користуванні іпотекодавця, згідно з
яким іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим Законом.
Ііпотекодавець - особа, яка передає в
іпотеку нерухоме майно для
забезпечення виконання власного
зобов'язання або зобов'язання іншої
особи перед іпотекодержателем.
Іпотекодавцем може бути боржник або
майновий поручитель; іпотекодержатель
- кредитор за основним зобов'язанням.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено
володіння, користування і
розпорядження предметом іпотеки та
встановлено, що іпотекодавець має
право володіти та користуватись
предметом іпотеки відповідно до його
цільового призначення, якщо інше не
встановлено цим Законом. При
користуванні предметом іпотеки
іпотекодавець повинен не припускати
погіршення стану предмета іпотеки та
зменшення його вартості понад норми
його звичайної амортизації (зносу).
Іпотекодавець має право одержувати від
предмета іпотеки продукцію, плоди і
доходи, якщо інше не встановлено
іпотечним договором.

Іпотекодавець має право виключно на
підставі згоди іпотекодержателя,
зокрема, передавати предмет іпотеки в
спільну діяльність, лізинг, оренду,
користування (абз. 4 частини 3 статті 9
Закону).

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону
України "Про іпотеку" правочин щодо
відчуження іпотекодавцем переданого в
іпотеку майна або його передачі в
наступну іпотеку, спільну діяльність,
лізинг, оренду чи користування без
згоди іпотекодержателя є недійсним.

Статтею 204 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним (стаття 204
Цивільного кодексу України).

Здійснюючи судовий розгляд справи
судами встановлено, що в матеріалах
справи відсутні належні докази надання
іпотекодержателем письмової згоди на
укладення іпотекодавцем спірного
договору оренди майна - предмета
іпотеки, у зв'язку з чим висновок судів
про задоволення позовних вимог є
законним.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України,
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази. У
касаційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія
вважає, що підстави для скасування
судових рішень у даній справі відсутні,
з мотивів, викладених у постанові суду
касаційної інстанції, а доводи
скаржників, викладені ними у
касаційних скаргах судова колегія
вважає непереконливими, такими, що не
відповідають приписам чинного
законодавства.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями
1115, 11110,11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 19.08.2014 р. у
справі № 922/1861/14 та рішення
господарського суду Харківської
області від 01.07.2014 р. залишити без змін,
а касаційні скарги без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л. Рогач