ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2014 року
Справа № 915/1045/13

Господарський суд Миколаївської
області у складі судді Олейняш Е.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
справу

за позовом Прокурора Березанського
району Миколаївської області, вул.
Леніна, 41 смт. Березанка, Миколаївська
область, 57400

в інтересах держави в особі
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області, вул. Одеська, 4, с. Коблеве,
Березанський район, Миколаївська
область, 57453

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арена 23", вул. Миру, 12,
смт. Березанка, Березанський район,
Миколаївська область, 57453

до відповідача Приватного
підприємства "ААС", Алея Фестивальна, 4А,
с. Коблеве, Березанський район,
Миколаївська область 67453

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ПП «ААС» - Державне
підприємство "Очаківське
лісомисливське господарство", вул.
Лісна, 6, с. Василівка, Очаківський
район, Миколаївська область, 57555

поштова адреса: вул. Леніна, 10, м. Очаків,
Миколаївська область, 57500

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача ПП «ААС» - Миколаївська
обласна державна адміністрація, вул.
Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54001

про визнання недійсним договору
спільного користування земельною
ділянкою, зобов'язання її звільнити та
привести у придатний для використання
стан

за участю представників сторін та
третіх осіб:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арена 23": Іванцов
Ігор Анатолійович, довіреність б/н від
26.06.2013 року;

від відповідача Приватного
підприємства "ААС": Іванцов Ігор
Анатолійович, довіреність б/н від 16.07.2013
року;

в судовому засіданні присутній старший
прокурор відділу Прокуратури
Миколаївської області Бескровна Інна
Ігорівна, посвідчення № 027665, видане
29.07.2014 року, дійсне до 29.07.2019 року

від третьої особи Миколаївської
обласної державної адміністрації:
Шумська Інна Ярославівна, довіренсть №
1078/10-05-58/6-14 від 19.05.14 року

від третьої особи Державного
підприємства "Очаківське
лісомисливське господарство":
Бєломитцев Євгеній Іванович,
довіреність вих. № 212 від 19.05.14 року

До господарського суду Миколаївської
області надійшла позовна заява
Прокурора Березанського району
Миколаївської області в інтересах
держави в особі Коблівської сільської
ради Березанського району
Миколаївської області до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арена 23", до
відповідача Приватного підприємства
"ААС" про:

- визнання недійсним договору без дати
без номеру про спільне користування
земельною ділянкою, укладеного між ПП
"ААС" та ТзОВ "Арена 23";

- зобов'язання відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Арена 23"
звільнити земельну ділянку площею 0,25
га вартістю 621 750, 00 грн., розташовану по
вул. Курортній, 7/4 в с. Коблеве
Березанського району Миколаївської
області, привести її у придатний для
використання стан та повернути
Коблівській сільській раді.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 18.07.2013 року
позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 29.08.2013 року
рішення господарського суду
Миколаївської області скасовано, позов
залишено без розгляду.

Постановою Вищого господарського суду
України від 05.11.2013 року постанову
Одеського апеляційного господарського
суду від 29.08.2013 р. у справі № 915/1045/13 та
рішення господарського суду
Миколаївської області від 18.07.2013 року
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до господарського суду
Миколаївської області.

Розпорядженням заступника керівника
апарату господарського суду
Миколаївської області від 05.12.2013 року
відповідно до п.п. 3.1.13 п. 3.1 Положення
про автоматизовану систему
документообігу суду призначено
повторний автоматичний розподіл
справи. Справу передано на розгляд
судді Олейняш Е. М.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 06.12.2013 року
справу № 915/1045/13 прийнято до
провадження, розгляд справи в судовому
засіданні призначено на 26.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 26.12.2013 року
зупинено провадження у справі № 915/1045/13
до набрання законної сили судовим
рішенням по справі № 915/1470/13 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Арена 23" до
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача:
Миколаївської обласної державної
адміністрації, Головного управління
Держземагенства у Миколаївській
області, Відділу земельних ресурсів у
Березанському районі Миколаївської
області Головного управління
земельних ресурсів у Миколаївській
області про скасування пункту 1 рішення
двадцять сьомої сесії шостого
скликання Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області № 23 від 24.05.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 23.09.2014 року
було поновлено провадження у справі та
призначено судове засідання на 14.10.2014
року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 14.10.2014 року у
зв'язку з неявкою представників сторін
та необхідністю витребування нових
доказів розгляд справи відкладено на
23.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 23.10.2014 року у
зв'язку з неявкою представників сторін
відкладено розгляд справи на 28.10.2014
року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 28.10.2014 року
залучено до участі у справі ДП
"Очаківське лісомисливське
господарство" та Миколаївську обласну
державну адміністрацію до участі у
справі третіми особами, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача ПП «ААС».
Продовжено строк розгляду справи на 15
днів та відкладено розгляд справи на
11.11.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 11.11.2014 року у
зв'язку з необхідністю витребування
нових доказів розгляд справи
відкладено на 13.11.2014 року.

Представник прокуратури позовні
вимоги підтримав в повному обсязі та
просив суд позов задовольнити.
Прокуратурою також подавались суду
письмові пояснення (том І, арк. справи 58,
229-231; том ІІ, арк. справи 90). В
обґрунтування заявлених позовних
вимог прокуратурою зазначено наступне.

Проведеною органами прокуратури
області перевіркою виявлено порушення
вимог земельного та містобудівного
законодавства Товариством з обмеженою
відповідальністю „Арена 23" при
використанні земельної ділянки.

Так, перевіркою встановлено, що ТзОВ
«Арена 23» використовує земельну
ділянку з метою організації відпочинку
громадян та торгівлі на території
пляжу Коблівської зони відпочинку.

При цьому, ТзОВ «Арена 23» як на правову
підставу користування земельною
ділянкою посилається на укладений з ПП
«ААС» договір про спільне користування
земельною ділянкою без дати та номеру,
а також наявність рішення Коблівської
сільської ради № 31 від 19.09.12 року та
рішень виконавчого комітету
Коблівської сільської ради № 81 від
10.11.11 року та № 4 від 15.11.11 року.

При цьому, на підставі договору
довгострокового тимчасового
користування лісовою ділянкою № 64 від
21.04.08 року ПП "ААС" передано лісову
ділянку, а не земельну.

Доказами фактичної передачі земельної
ділянки є виконання ТзОВ "Арена 23" умов
договору спільного користування
земельною ділянкою щодо здійснення
забудови та подальше оформлення за
товариством права власності на майно.

Із посиланням на приписи ст. 203, 215 ЦК
України представник прокуратури
зазначив, що договір про спільне
користування земельною ділянкою без
дати та номеру підлягає визнанню
недійсним з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 319, ч. 4 ст. 373 ЦК України,
ч. 1 ст. 78, ст. 90 ЗК України
розпоряджатись земельною ділянкою
може лише її власник.

За інформацією Коблівської сільської
ради від 16.05.13 року земельна ділянка
відноситься до категорії земель
рекреаційного призначення в межах с.
Коблеве Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області.

За інформацією відділу
Держземагенства у Березанському
районі від 15.05.13 року ТзОВ "Арена 23"
земельні ділянки на території с.
Коблеве у власність чи користування не
виділялись.

Отже, ТзОВ "Арена 23" відповідно до норм
ст. 376, 413 ЦК України, ст. 93, 122 ЗК України
не мала права користуватись земельною
ділянкою та зводити на ній будь-які
споруди.

Оскільки ПП „ААС" не мало повноважень
для передачі ТзОВ "Арена 23" в
користування земельної ділянки та не
могло дозволяти здійснювати
будівництво нерухомого майна, договір
про спільне користування земельною
ділянкою без дати та номеру, укладений
між ПП «ААС» та ТзОВ «Арена 23», підлягає
визнанню недійсним.

В ході перевірок, проведених 15.05.13 року
фахівцями Державної інспекції
сільського господарства в
Миколаївській області та Інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області
встановлено, що ТзОВ "Арена 23" на
земельній ділянці площею 0, 25 га на
відстані 2-7 м від урізу Чорного моря
збудовано об'єкти згідно переліку.

З 01.01.12 року згідно рішення
Миколаївської обласної ради № 2 від
23.09.11 року "Про встановлення та зміну
межі населеного пункту Коблеве
Березанського району Миколаївської
області" та рішення Коблівської
сільської ради № 6 від 16.12.11 року "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів по встановленню та зміні
межі населеного пункту Коблеве" спірна
ділянка включена в межі села Коблеве.

Із посиланням на приписи ст. 102-1, 116, 125,
126, 212 ЗК України, Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель", ст. 387 ЦК України
прокуратура зазначила про наявність
підстав для зобов'язання ТзОВ «Арена 23»
звільнити земельну ділянку, привести
її у придатний для використання стан та
повернути Коблівській сільській раді.

Позивач Коблівська сільська рада явку
повноважного представника в жодне
судове засідання не забезпечила.

На адресу господарського суду
Миколаївської області від позивача
Коблівської сільської ради
неодноразово надходили письмові
пояснення, в яких позивач просив суд
розглядати справу за відсутності
повноважного представника (том І, арк.
справи 125; том ІІ, арк. справи 41, 82).

Клопотання позивача про розгляд справи
за відсутності повноважного
представника позивача судом
задоволено.

В обґрунтування позовних вимог позивач
Коблівська сільська рада зазначала
наступне.

Згідно рішення Миколаївської обласної
ради № 2 від 23.09.11 року змінено межі
населеного пункту с. Коблеве та
установлено нову межу Коблівської
сільської ради, відповідно до якої
спірна земельна ділянка площею 0, 25 га є
власністю Коблівської сільської ради
та віднесена до земель запасу.

Із посиланням на приписи ст. 153 ЛК
України та умови договору про спільне
користування без дати та номеру
позивач Коблівська сільська рада
зазначила, що сторона 1 могла передати
лише лісові ресурси для ведення
спільної діяльності, а не в жодному
разі земельну ділянку, якою не має
права розпоряджатися, що встановлено
судами по інших справах.

Із посиланням на приписи ст. 102-1, 116, 125,
126, 212 ЗК України, Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" оскільки Коблівською
сільською радою не видавались рішення
ТзОВ "Арена 23" щодо відведення
земельної ділянки ані у власність, ані
в оренду, позивач підтримує позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
позов задовольнити.

Відповідачі ПП "ААС" та ТзОВ "Арена 23"
проти позову заперечили та просили суд
в в позові відмовити. Відповідачем ТзОВ
"Арена 23" було подано суду письмовий
відзив на позов (том І, арк. справи 86-87)
та доповнення до відзиву (том ІІ, арк.
справи 62-66). В обґрунтування заперечень
зазначено наступне:

- прокурор неправильно вказав орган,
уповноважений державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах, а саме Коблівську
сільську раду, адже належним органом є
Миколаївська обласна державна
адміністрація, оскільки саме даному
органу надано повноваження
розпорядження, в тому числі й надання в
користування земельних лісових
ділянок, що перебувають у державній
власності (ст. 31 Лісового кодексу
України, ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу
України, ст. 13 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації");

- ДП "Очаківське лісомисливське
господарство" надало ПП "ААС" згоду на
здійснення будівництва (лист № 147 від
12.03.10 року);

- на даний час Свідоцтво про право
власності ТзОВ "Арена 23" на нерухоме
майно та рішення про державну
реєстрацію не скасовані. Отже, при
наявності чинного свідоцтва про право
власності не має правових підстав для
позбавлення ТзОВ "Арена 23" права
власності на об'єкти нерухомого майна
шляхом звільнення земельної ділянки,
оскільки це порушуватиме приписи ст. 319,
321, 346 ЦК України;

- в позовних вимогах зазначена адреса
вулиця Курортна 7/4, а об'єкти ТзОВ "Арена
23" знаходяться за адресою проспект
Курортний 7/4;

- прокурором не доведено, що саме
вказана прокурором земельна ділянка
була передана від ПП "ААС" до ТзОВ "Арена
23", не визначено її межі та взагалі не
доведено факт передачі земельної
ділянки ТзОВ "Арена 23";

- прокурором не доведено правового
статусу земельної ділянки, що є
предметом спору;

- прокурор вказує, що ТзОВ "Арена 23"
самовільно зайнята земельна ділянка,
однак факт самовільного зайняття
земельної ділянки при проведенні
перевірки фахівцями Державної
інспекції сільського господарства в
Миколаївській області 15.05.13 року не
перевірявся, що підтверджується
відповідним Актом перевірки;

- Акт Держсільгоспінспекції від 15.05.13
року не може бути в розумінні ст. 33 ГПК
України прийнятий як належний доказ у
справі, оскільки він не відповідає п. 3.2,
п. 4.1, п. 5.2, п. 5.6, п. 5.9, п. 6.1, п. 6.2 Порядку
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства,
затвердженого наказом № 132 від 25.02.13
року Міністерства аграрної політики та
продовольства України, а саме у зв'язку
з відсутністю відомостей про дату та
номер відповідного наказу та
направлення на перевірку, відсутністю
представників ТзОВ "Арена 23" при
перевірці, відсутністю відмітки про
відмову бути присутніми при перевірці,
невідповідністю схеми розміщення
об'єкту вимогам п. 6.1 Порядку,
відсутністю доказів
отримання/направлення акту особі, що
перевірялась.

Треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" та
Миколаївська обласна державна
адміністрація вказали на необхідність
встановлення місця розташування
спірної земельної ділянки з метою
встановлення до якої форми власності
вона належить.

Третьою особою ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" було
подано суду письмові пояснення по суті
спору (том ІІ, арк. справи 92-93), в яких
зазначено наступне:

- за договором № 64 від 21.04.08 року,
складеним між ДП «Очаківське ЛМГ» і ПП
«ААС», останнє отримало в
довгострокове тимчасове користування
для надання пляжних послуг лісову
ділянку загальною площею 8,75 га в
урочище «Коблеве» Березанського
лісництва ДП «Очаківське ЛМГ» на
території Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області, розташова ну на земельній
лісової ділянці урочища «Коблеве» у кв.
35, виділ 23, кв. 36, виділ 17, кв. 37, ви діл 13,
кв.38, виділ 23, кв. 39, виділ 18, яка є
державною власністю та знаходиться в
постійному користуванні ДП
«Очаківське ЛМГ»;

- згідно ст. 18 Лісового кодексу України
надання в довгострокове тимчасове
користування лісової ділянки не
передбачає вилучення земельної
ділянки в постійного користувача, тому
від ДП «Очаківське ЛМГ» до ПП «ААС» не
передавалися за договором № 64 від 21.04.08
року будь-які права на земельну лісову
ділянку, на якій розташована лісова
ділянка урочища «Коблеве»;

- керуючись ст. 92 Земельного кодексу
України ДП «Очаківське ЛМГ» не могло і
не надавало ПП «ААС» земельну лісову
ділянку в урочище «Коблеве» у кв. 35,
виділ 23, кв. 36, виділ 17, кв. 37, виділ 13,
кв.38, ви діл 23, кв. 39, виділ 18;

- згідно ст. 78 ЗК України тільки держава,
будучи власником земельної лісової
діля нки площею 8,75 га, що знаходиться в
постійному користуванні ДП
«Очаківське ЛМГ», на якій ПП «ААС» була
надана лісова ділянка, могла
розпорядитися цією земельною лісовою
ділянкою для надання її в користування;

- ПП «ААС» взагалі не мало права
розпоряджатися земельною лісовою
ділянкою в урочище «Коблеве» у кв. 35,
виділ 23, кв. 36, виділ 17, кв. 37, виділ 13,
кв.38, виділ 23, кв. 39, ви діл 18 площею 8,75
га;

- якщо земельна ділянка, якою
розпорядилося ПП «ААС» для її надання
ТзОВ «Арена 23», знаходиться поза межами
23 виділу 35 кварталу Березанського
лісництва, тобто в зо ні 280 метрового
відрізку по урізу води між крайньою
точкою земель постійного користування
ДП «Очаківське ЛМГ» і границею з
Одеською областю, то зазначена
земельна ділянка не нале жить до
земель лісогосподарського
призначення, що знаходилися або
знаходяться в постійному користуванні
ДП «Очаківське ЛМГ».

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури, відповідачів та третіх
осіб, дослідивши та оцінивши усі подані
у справу докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Вказаною
нормою обов'язок доказування
покладений на сторони процесу.
Доказування полягає у поданні доказів
сторонами та доведенні їх
переконливості суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Розпорядженням Миколаївської обласної
державної адміністрації № 157-р від
21.04.2008 року надана Приватному
підприємству "ААС" лісова ділянка
площею 8,75 га у довгострокове тимчасове
користування за рахунок земель
лісового фонду, що знаходяться в
постійному користуванні ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" в урочищі
"Коблеве" кв. 35 вид. 23, кв. 36 вид. 17, кв. 37
вид. 13, кв. 38 вид. 23, кв. 39 вид. 18
Березанського лісництва, для
рекреаційних цілей з метою надання
пляжних послуг терміном на 49 років.
Запропоновано ДП "Очаківське
лісомисливське господарство" укласти
договір довгострокового тимчасового
користування лісовою ділянкою з
Приватним підприємством "ААС" в
установленому законодавством порядку
(том І, арк. справи 129).

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 10.09.13 року залишено без змін
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13.01.11 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.13 року
про відмову в задоволенні позовних
вимог про визнання нечинним та
скасування розпорядження
Миколаївської обласної державної
адміністрації № 157-р від 21.04.2008 року
«Про надання лісової ділянки в
довгострокове тимчасове користування
Приватному підприємству "ААС". Судами
встановлено, що у довгострокове платне
користування ПП "ААС" були передані
лісові ресурси, а не сама земельна
ділянка (том І, арк. справи 171-175).

21.04.2008 року на виконання розпорядження
№ 157-р між ДП "Очаківське
лісомисливське господарство"
(постійний лісокористувач) та ПП "ААС"
(тимчасовий лісокористувач) було
укладено Договір № 64 довгострокового
тимчасового користування лісовою
ділянкою (надалі - Договір № 64) (том І,
арк. справи 62-67).

Договір зареєстрований у
Миколаївському обласному управлінні
лісового та мисливського господарства,
про що в Книзі реєстрації договорів на
право довгострокового тимчасового
користування лісами вчинено запис від
22.04.08 року за № 2.

Відповідно до п. 1.1 Договору № 64
постійний лісокористувач згідно з
розпорядженням Миколаївської обласної
державної адміністрації від 21.04.08 року
№ 157-р передав, а тимчасовий
лісокористувач прийняв лісову ділянку
площею 8,75 га у довгострокове тимчасове
платне користування лісами за рахунок
земель лісогосподарського
призначення, що знаходяться у кварталі
35 виділ 23, кв. 36 вид. 17, кв. 37 вид. 13, кв. 38
вид. 23, кв. 39 вид. 18 Березанського
лісництва Постійного лісокористувача
(урочище Коблеве).

Відповідно до п. 1.2, п. 7.1 Договору № 64
вищезазначена лісова ділянка
передається Тимчасовому
лісокористувачу для рекреаційних
цілей (надання пляжних послуг) строком
на 49 років. Договір набирає чинності з
моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п. 2.2 Договору № 64 після
закінчення строку дії договору або
його припинення (розірвання)
тимчасовий лісокористувач
зобов'язаний повернути лісову ділянку
постійному лісокористувачу в стані,
придатному для використання її в
лісогосподарських цілях.

Відповідно до п. 4.1.2 Договору № 64
тимчасовий лісокористувач (ПП "ААС") за
погодженням з постійним
лісокористувачем (ДП "Очаківське
лісомисливське господарство") має
право зводити тимчасові будівлі та
споруди, необхідні для ведення
господарської діяльності: туалети,
душові кабінки, кабінки для
перевдягання, тіньові навіси, малі
архітектурні споруди, майданчики для
проведення культурно-масових заходів
(спортивні тури, танці, інше), дитячі
водні гірки.

Відповідно до п. 4.2.2.2 Договору № 64
тимчасовий лісокористувач (ПП "ААС")
зобов'язаний використовувати лісову
ділянку як зону відпочинку, що в тому
числі передбачає встановлення в
необхідній кількості сміттєзбірників,
душових кабін, туалетів, тіньових
навісів.

На виконання умов Договору № 64
постійний лісокористувач (ДП
"Очаківське лісомисливське
господарство") передав, а тимчасовий
лісокористувач (ПП "ААС") прийняв лісову
ділянку площею 8,75 га із земель
лісогосподарського призначення, яка є
предметом Договору, про що між
сторонами складено Акт
прийому-передачі лісової ділянки від
22.04.08 року, який підписано та скріплено
печатками сторін. Межі лісової ділянки
закріплені межовими знаками у
кількості 50 шт. у вигляді металевих
стовпчиків (том І, арк. справи 69).

Відповідно до листа № 147 від 12.03.2010 року
ДП "Очаківське лісомисливське
господарство" погодило ПП "ААС"
будівництво тимчасових будівель та
споруд згідно схеми генерального плану
розвитку пляжної території (том І, арк.
справи 87).

В подальшому, як вказує прокуратура та
позивач, між ПП "ААС" та ТОВ "Арена 23"
було укладено Договір про спільне
користування земельною ділянкою б/н та
без дати (надалі - Договір) (том І, арк.
справи 11).

Відповідно до п. 1.1 Договору Сторона 1
(ПП «ААС») та Сторона 2 (ТзОВ «Арена 23»)
уклали даний договір про спільне
використання земельної ділянки з метою
організації відпочинку громадян та
торгівлі на території пляжу
Коблівської зони відпочинку, для
досягнення яких зобов'язуються спільно
й погоджено робити необхідні фактичні
і юридичні дії.

Відповідно до п. 2.1 Договору Сторона 1
(ПП «ААС») зобов'язується надати
Стороні 2 (ТзОВ «Арена 23») земельну
ділянку для розташування пляжного
торгівельно-розважального комплексу
біля рятувальної станції МОП, який
включає: сцена, закусочна з літнім
майданчиком, торгівельний павільйон,
пункт прокату пляжного інвентарю,
рятувальний пост, підпірна стінка,
пляжна алея, замощення, туалет, тіньові
навіси - 4 шт., кабінки для переодягання -
4 шт.

Відповідно до п. 6.1 Договору договір
укладений на строк 30 років, після
закінчення якого спільна діяльність
припиняється з розподілом доходів і
витрат порівну.

Рішенням виконавчого комітету
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області № 81 від 10.11.2011 року "Про
визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна" за Товариством з
обмеженою відповідальністю "Арена 23"
визнано право власності на пляжний
торгівельно-розважальний комплекс
(сцена, закусочна з літнім майданчиком,
торгівельний павільйон, рятувальний
пост, підпірна стінка, пляжна алея,
замощення, туалет, тіньові навіси - 4 шт.,
кабінки для переодягання - 4 шт., пункт
прокату пляжного інвентарю), який
розташований за адресою зона
відпочинку "Коблево", с. Коблеве (том І,
арк. справи 16).

Рішенням Коблівської сільської ради
від 15.11.11 року № 4 привласнено юридичну
адресу об'єктам нерухомого майна ТзОВ
"Арена 23", які розташовані в зоні
відпочинку "Коблево", село Коблеве,
проспект Курортний, 7/4 (том І, арк.
справи 17).

На підставі вказаного рішення № 81 від
10.11.2011 року виконавчим комітетом
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області видано Свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, з якого
вбачається, що власником пляжного
торгівельно-розважального комплексу,
розташованого за адресою: Миколаївська
область, Березанський район, с. Коблеве,
проспект Курортний, 7/4, є Товариство з
обмеженою відповідальністю "Арена 23".
Майно складається з основного літ. А
загальною площею 16, 7 кв.м., службових
будівель літ. Б, В, Г, Д, Ж, З та споруд
(том І, арк. справи 15).

Право власності було зареєстроване
Березанською філією Миколаївського
міського бюро технічної
інвентаризації 10.12.2011 року (номер
запису 1317 в книзі 25) (том І, арк. справи
14).

Станом на день розгляду справи доказів
скасування Свідоцтва про право
власності на об'єкти нерухомого майна,
визнані за ТзОВ "Арена 23", а також
доказів скасування державної
реєстрації вказаних прав суду не
подано.

Відповідно до Інформацій Відділу
Держземагенства у Березанському
районі Миколаївської області від 14.08.13
року № 01-32-56 та від 22.10.14 року № 01-32-164
земельна ділянка, яку використовує
ТзОВ "Арена 23" за адресою проспект
Курортний, 7/4 в межах с. Коблеве
Березанського району Миколаївської
області відноситься до земель - землі
не надані у власність або постійне
користування в межах населеного пункту
с. Коблево (том І, арк. справи 167; том ІІ,
арк. справи 55).

Відповідно до Інформації Коблівської
сільської ради від 17.05.13 року № 609
сільською радою дозволи на
розташування МАФ (малих архітектурних
форм) для ТзОВ «Арена 23» станом на 17.05.13
року не надавалися (том І, арк. справи 18).

Відповідно до Інформації Коблівської
сільської ради від 17.05.13 року № 610
земельні ділянки, на яких розташовані
об'єкти права власності ТзОВ "Арена 23"
відносяться до земель комунальної
власності (запасу - рекреаційного
призначення) (том І, арк. справи 19).

На підтвердження позовних вимог щодо
належності спірної земельної ділянки
до комунальної власності прокуратура
та позивач посилаються на рішення
Миколаївської обласної ради № 2 від
23.09.2011 року "Про встановлення та зміну
межі населеного пункту Коблеве
Березанського району Миколаївської
області" та рішення Коблівської
сільської ради № 6 від 16.12.2011 року "Про
затвердження технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів по встановленню та зміні
межі населеного пункту Коблеве",
вказуючи, що спірна земельна ділянка
включена в межі села Коблеве.

Натомість, рішенням 20 сесії 6 скликання
Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області № 31 від 19.09.2012 року "Про дозвіл
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в
довгострокову оренду" вирішено надати
дозвіл Товариству з обмеженою
відповідальністю "АРЕНА 23" на розробку
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки із земель державної
власності - не наданих у власність та
постійне користування села Коблеве, в
межах території Коблівської сільської
ради Березанського району
Миколаївської області площею 0, 30 га в
довгострокову оренду терміном на 49
років для комерційного призначення під
обслуговування існуючого пляжного
торгівельно-розважального комплексу в
зоні відпочинку "Коблево", с. Коблеве,
проспект Курортний, 7/4. (том ІІ, арк.
справи 91).

Пунктом 1 рішення Коблівської
сільської ради № 23 від 24.05.2013 року "Про
розгляд подання прокурора
Березанського району Миколаївської
області та Миколаївської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері" задоволено подання
прокурора за № (15-11) 956 вих.-13 від 24.05.13
року на рішення № 31 від 19.09.12 року "Про
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки"
(ТзОВ "Арена 23"); № (15-11) 987 вих.-13 від 24.05.13
року на рішення № 81 від 10.11.11 року "Про
визнання права власності на об'єкти
нерухомого майна" (ТзОВ "Боско", ТзОВ
"ПАРС 32", ТзОВ "Арена 23", ТзОВ "Лагуна 18",
ТзОВ "Дічето") та скасовано відповідні
рішення (том І, арк. справи 169).

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 17.10.2013 року
по справі № 915/1470/13 було скасовано пункт
1 рішення двадцять сьомої сесії шостого
скликання Коблівської сільської ради
Березанського району Миколаївської
області № 23 від 24.05.2013 року в частині
задоволення подання прокурора за №
(15-11) 956 вих.-13 від 24.05.13 року на рішення №
31 від 19.09.12 року "Про дозвіл на розробку
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки" (ТзОВ "Арена 23") та
скасування відповідного рішення.

Рішення господарського суду
Миколаївської області від 17.10.2013 року
по справі № 915/1470/13 залишено без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 23.01.2014 року.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.05.2014 року залишено без
змін рішення господарського суду
Миколаївської області від 17.10.2013 року
та постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 23.01.2014 року.

На підставі вимоги прокуратури
Березанського району Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Миколаївській області від
15.05.13 року було проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил ТзОВ
"Арена 23" (місцезнаходження об'єкта -
пляжний торгівельно-розважальний
комплекс по пр. Курортний, 7/4 в с.
Коблеве), про що складено Акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
15.05.13 року (том І, арк. справи 20-31).

За результатами перевірки з виходом на
місце було встановлено, що за адресою
пр. Курортний, 7/4 фактично знаходяться
тільки споруда № 1 - сцена, а також
встановлено виконання будівельних
робіт з реконструкції пляжного
торгівельно-розважального комплексу
без реєстрації декларації про початок
виконання зазначених робіт. Зі схеми
розміщення об'єкту (план-схеми
земельної ділянки), що є невід'ємною
частиною до вищевказаного Акту,
вбачається виконання будівельних
робіт з розміщення дерев'яної
бесідки-навісу, дерев'яних навісів та
замощення.

Як вказано в Акті вказані об'єкти
розташовані на земельній ділянці
площею 0, 25 га. Земельна ділянка
знаходиться на відстані 5-7 м від урізу
Чорного моря та фактично розташована в
межах пляжної зони (том І, арк. справи
20-31). При цьому, як вбачається зі схеми
розміщення об'єкту (план-схеми
земельної ділянки), що є невід'ємною
частиною до вищевказаного Акту, в ньому
не відображено ані площу земельної
ділянки, на якій розташовано об'єкти,
ані місце розташування земельної
ділянки з вказівкою на суміжних
землекористувачів (том І, арк. справи 31).

15.05.13 року Державною інспекцією
сільського господарства у
Миколаївській області відносно ТзОВ
"Арена 23" проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства по проспекту Курортному
7/4, с. Коблеве, за результатами чого
складено Акт перевірки дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства від 15.05.13
року. За результатами перевірки
встановлено, що ТзОВ «Арена 23» порушено
вимоги ст. 62, 125, 126 ЗК України, ст. 88, 90
Водного кодексу України. В Акті
вказано, що договір про спільне
користування без дати та номера,
укладений між ПП "ААС" та ТзОВ "Арена 23",
не містить даних про конкретне місце
розташування та площу земельної
ділянки. Перевіркою з виходом на місце
встановлено, що об'єкти розташовані на
земельній ділянці площею 0, 25 га.
Земельна ділянка знаходиться на
відстані 5-7 м від урізу Чорного моря та
фактично розташована в межах пляжної
зони (том І, арк. справи 32-40). При цьому,
як вбачається зі схеми розміщення
об'єкту (план-схеми земельної ділянки),
що є невід'ємною частиною до
вищевказаного Акту, в ньому не
відображено ані площу земельної
ділянки, на якій розташовано об'єкти,
ані місце розташування земельної
ділянки з вказівкою на суміжних
землекористувачів (том І, арк. справи 40).

Предметом спору у даній справі є вимога
про:

- визнання недійсним договору без дати
та без номеру про спільне користування
земельною ділянкою, укладений між ПП
"ААС" та ТзОВ "Арена 23";

- зобов'язання відповідача ТзОВ "Арена
23" звільнити земельну ділянку площею 0,25
га вартістю 621 750, 00 грн., розташовану по
вул. Курортній, 7/4 в с. Коблеве
Березанського району Миколаївської
області, привести її у придатний для
використання стан та повернути
Коблівській сільській раді.

Щодо вимоги про визнання недійсним
договору без дати та без номеру про
спільне користування земельною
ділянкою, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 1130 ЦК України за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення
юридичної особи для досягнення певної
мети, що не суперечить законові.
Спільна діяльність може здійснюватися
на основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників.

Відповідно до ст. 1131 ЦК України договір
про спільну діяльність укладається у
письмовій формі.

Умови договору про спільну
діяльність, у тому числі координація
спільних дій учасників або ведення
їхніх спільних справ, правовий статус
виділеного для спільної діяльності
майна, покриття витрат та збитків
учасників, їх участь у результатах
спільних дій та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.

Приписами чинного законодавства не
встановлено вичерпного переліку умов,
необхідних для даного виду договорів,
відтак сторони вправі за власною
домовленістю визначати й інші умови
договору про спільну діяльність, проте,
у договорі такого виду, насамперед,
мають визначатися аспекти щодо його
предмету та мети, взаємних обов'язків
сторін та обов'язків кожної зі сторін
щодо спільної діяльності, порядок
здійснення контролю за спільною
діяльністю, а також визначення розміру
вкладів і часток учасників, порядок
розподілу між ними результатів
спільної діяльності.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 180 ГК України
зміст господарського договору
становлять умови договору, визначені
угодою його сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
господарських зобов'язань, як
погоджені сторонами, так і ті, що
приймаються ними як обов'язкові умови
договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Відповідно до ч. 8 ст. 181 ГК України у
разі якщо сторони не досягли згоди з
усіх істотних умов господарського
договору, такий договір вважається
неукладеним (таким, що не відбувся).
Якщо одна із сторін здійснила фактичні
дії щодо його виконання, правові
наслідки таких дій визначаються
нормами Цивільного кодексу України.

Дослідивши поданий суду договір без
дати та без номеру про спільне
користування земельною ділянкою, який,
як вказує прокуратура та позивач,
укладений між ПП "ААС" та ТзОВ "Арена 23",
судом встановлено, що вказаний договір
не містить:

- дати договору, що унеможливлює
встановлення строку його дії (з якого
часу слід обраховувати початок строку
його дії), що свідчить про відсутність
такої істотної умови договору,
встановленої законом, як строк його
дії;

- відсутні умови щодо того, яким саме
чином відбулось залучення ПП "ААС" для
спільного використання у спільній
діяльності земельної ділянки на
території пляжу Коблівської зони
відпочинку (пункт 1.1 оспорюваного
договору);

- відсутнє в договорі й посилання на
правовий статус земельної ділянки про
спільне використання якої укладався
договір, а також підтвердження факту
наявності у ПП «ААС» земельної ділянки,
яка є предметом договору;

- відсутнє будь-яке посилання в
договорі й на місце розташування
земельної ділянки, її площу,
встановлені межі тощо, що свідчить про
недосягнення згоди сторін щодо чіткого
визначення предмета договору;

- відсутні будь-які докази фактичної
передачі конкретної земельної ділянки
від ПП «ААС» до ТзОВ «Арена 23» (в тому
числі й земельної ділянки, що
знаходиться під лісовими ресурсами), як
і будь-які докази виконання договору
сторонами.

Викладені обставини свідчать про
недосягнення сторонами ПП «ААС» та
ТзОВ «Арена 23» згоди щодо усіх істотних
умов, встановлених законом та
необхідних для договорів даного виду,
що в силу приписів ст. 638 ЦК України та
ст. 180, 181 ГК України свідчить про те, що
договір є неукладеним.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до п. 2.6 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.13 року з останніми змінами від
10.07.14 року № 11 у силу припису частини
першої статті 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання
стороною (сторонами) вимог,
встановлених частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
названого Кодексу, саме на момент
вчинення правочину.

Не може бути визнаний недійсним
правочин, який не вчинено (договір, який
не укладено).

У зв'язку з наведеним господарським
судам необхідно встановлювати, чи є
оспорюваний правочин вчиненим та з
якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК
України, частини друга - п'ята, сьома
статті 180 ГК України тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача; не здійснено
державну реєстрацію або нотаріальне
посвідчення, необхідні для його
вчинення, тощо. Встановивши відповідні
обставини, господарський суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог як про
визнання правочину недійсним, так і про
застосування наслідків недійсності
правочину.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
відмови в позові в частині визнання
недійсним договору без дати та без
номеру про спільне користування
земельною ділянкою, оскільки вказаний
правочин є таким, що не вчинений (не
укладений). В цій частині позову слід
відмовити.

Щодо вимоги про зобов'язання
відповідача ТзОВ "Арена 23" звільнити
земельну ділянку площею 0,25 га вартістю
621 750, 00 грн., розташовану по вул.
Курортній, 7/4 в с. Коблеве Березанського
району Миколаївської області, привести
її у придатний для використання стан та
повернути Коблівській сільській раді,
то слід зазначити наступне.

Відповідно до п. "а", "б", "в", "є" ч. 1 ст. 12 ЗК
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить: а) розпорядження
землями територіальних громад; б)
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу; в) надання земельних
ділянок у користування із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; є) здійснення контролю
за використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства.

Відповідно до п. "а", "в" ч. 1 ст. 17 ЗК
України до повноважень місцевих
державних адміністрацій у галузі
земельних відносин належить: а)
розпорядження землями державної
власності в межах, визначених цим
Кодексом; в) координація здійснення
землеустрою та державного контролю за
використанням та охороною земель.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 83 ЗК
України землі, які належать на праві
власності територіальним громадам сіл,
селищ, міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають: а)
усі землі в межах населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної та
державної власності; б) земельні
ділянки, на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності незалежно від
місця їх розташування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 84 ЗК
України у державній власності
перебувають усі землі України, крім
земель комунальної та приватної
власності. Право державної власності
на землю набувається і реалізується
державою через органи виконавчої влади
відповідно до повноважень, визначених
цим Кодексом.

Відповідно до п. 3, 4 Прикінцевих та
Перехідних положень Закону України
"Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо
розмежування земель державної та
комунальної власності" з дня набрання
чинності цим Законом землями
комунальної власності відповідних
територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
комунальної власності відповідної
територіальної громади;

які перебувають у постійному
користуванні органів місцевого
самоврядування, комунальних
підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в
межах відповідних населених пунктів,
крім земельних ділянок приватної
власності та земельних ділянок,
зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4
цього розділу.

У державній власності
залишаються:

а) розташовані в межах населених
пунктів земельні ділянки:

на яких розташовані будівлі,
споруди, інші об'єкти нерухомого майна
державної власності;

які перебувають у постійному
користуванні органів державної влади,
державних підприємств, установ,
організацій, Національної академії
наук України, державних галузевих
академій наук;

які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що
використовуються Чорноморським флотом
Російської Федерації на території
України на підставі міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та
безумовного (обов'язкового) відселення,
що зазнали радіоактивного забруднення
внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за
межами населених пунктів, крім
земельних ділянок приватної власності
та земельних ділянок, зазначених у
підпункті "а" пункту 3 цього розділу.

За приписами ст. 152 ЗК України
держава забезпечує громадянам та
юридичним особам рівні умови захисту
прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних
осіб на земельні ділянки здійснюється
шляхом, зокрема, відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав.

Згідно з п. "б" ч. 1 ст. 211 ЗК України
громадяни та юридичні особи несуть
цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства, зокрема,
за самовільне зайняття земельних
ділянок.

Відповідно до ст. 212 ЗК України
самовільно зайняті земельні ділянки
підлягають поверненню власникам землі
або землекористувачам без
відшкодування затрат, понесених за час
незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан,
включаючи знесення будинків, будівель
і споруд, здійснюється за рахунок
громадян або юридичних осіб, які
самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих
земельних ділянок провадиться за
рішенням суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" самовільне зайняття
земельної ділянки - це будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Водночас, постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
№6 "Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" п. 3.9 роз'яснено, що
підтвердити сам факт самовільного
зайняття земельної ділянки, розмір
зайнятої ділянки та період часу,
протягом якого вона використовується
без належних правових підстав можуть
лише акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства, протокол про
адміністративне правопорушення,
припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства), акт
обстеження земельної ділянки.

Вказана правова позиція також
викладена в постанові Вищого
господарського суду України від 08.04.14
року по справі № 915/1291/13 з аналогічного
спору.

Відповідно до ст. 187 ЗК України контроль
за використанням та охороною земель
полягає в забезпеченні додержання
органами державної влади, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами,
організаціями і громадянами
земельного законодавства України.

Відповідно до ст. 188 ЗК України
державний контроль за використанням та
охороною земель здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
здійснення державного нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі, а за додержанням вимог
законодавства про охорону земель -
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів. Порядок здійснення
державного контролю за використанням
та охороною земель встановлюється
законом.

Законом України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" визначені
правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю).

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
25.02.2013 року № 132 затверджено Порядок
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства, яким
визначено процедуру планування та
здійснення планових та позапланових
заходів державного нагляду (контролю) з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності, які
використовуються ними у процесі
ведення господарської діяльності,
визначає організаційні заходи, які
необхідно здійснити перед початком
проведення перевірок, загальні вимоги
до їх здійснення, а також вимоги до
оформлення матеріалів за результатами
проведених перевірок.

Відповідно до п. 3.1, п. 3.3 Порядку
позаплановим заходом є захід
державного нагляду (контролю), який не
передбачений планом роботи
інспекційного органу. Під час
проведення позапланового заходу
з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
направленні на проведення
планової/позапланової перевірки, форма
якого наведена у додатку 1 до цього
Порядку.

Відповідно до п. 4.1, п. 4.2, п. 4.4 Порядку
для здійснення планового чи
позапланового заходу інспекційний
орган видає наказ, який підписує
керівник інспекційного органу чи
посадова особа, що виконує його
обов'язки. Наказ має містити
найменування суб'єкта господарювання,
щодо якого буде здійснюватися
відповідний захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу інспекційний орган
оформляє направлення на проведення
планової/позапланової перевірки, яке
підписується керівником чи
заступником керівника інспекційного
органу та засвідчується печаткою
інспекційного органу.

Направлення на проведення
відповідного заходу є чинним лише
протягом зазначеного в ньому строку
здійснення заходу.

Відповідно до п. 5.2 Порядку державні
інспектори не мають права здійснювати
відповідні заходи без наявності
направлення на проведення
планової/позапланової перевірки та
службових посвідчень.

Відповідно до п. 5.6 Порядку планові та
позапланові заходи з питань перевірки
стану дотримання суб'єктом
господарювання вимог земельного
законодавства, використання та охорони
земель усіх категорій та форм
власності, які використовуються ним у
процесі ведення господарської
діяльності, проводяться за місцем
провадження господарської діяльності
суб'єкта господарювання у присутності
керівника суб'єкта господарювання або
уповноваженої ним особи чи у
присутності фізичної особи -
підприємця або його представника. Якщо
суб'єкт господарювання або
уповноважена ним особа (представник)
відмовляється бути присутнім при
проведенні відповідного заходу, про це
робиться відповідна відмітка в акті
перевірки. У такому випадку захід
здійснюється державними інспекторами
без присутності суб'єкта
господарювання або уповноваженої ним
особи (представника).

Відповідно до п. 6.1 Порядку у разі
необхідності в акті перевірки
наводиться план-схема місця
розташування земельної ділянки
(схематичний абрис чи викопіювання з
картографічних матеріалів планів
земельної ділянки з прив'язкою до
місцевості та зазначенням суміжних
землекористувачів). На плані-схемі
вказується загальна площа земельної
ділянки та площа, на якій виявлено
порушення (забруднення, самовільне
зайняття, нецільове використання
земельної ділянки тощо).

Відповідно до п. 6.2 Порядку Акт
перевірки складається у двох
примірниках і підписується не пізніше
останнього дня проведення перевірки
державними інспекторами, які проводять
відповідний захід, керівником суб'єкта
господарювання або уповноваженою ним
особою чи фізичною особою - підприємцем
або її представником.

Відповідно до п. 6.4 Порядку у разі
відмови суб'єкта господарювання від
ознайомлення з актом перевірки, його
підписання, надання пояснень,
отримання копії акта перевірки
державні інспектори, що здійснюють
планову/позапланову перевірку, вносять
до акта перевірки відповідний запис,
засвідчуючи це своїми підписами.
Другий примірник акта перевірки
направляється суб'єкту господарювання
поштою рекомендованим листом з
повідомленням про вручення не пізніше
трьох робочих днів після закінчення
здійснення відповідного заходу.

На примірнику акта перевірки, який
залишається в інспекційному органі,
робиться відмітка про дату його
надсилання поштою із зазначенням
прізвища та ініціалів особи, яка
відправила акт перевірки суб'єкту
господарювання.

Доказів складання протоколу про
адміністративне правопорушення,
припису (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства), акту
обстеження земельної ділянки суду не
подано.

Крім того, вищевказаний Акт перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства від 15.05.13 року складено з
порушенням вимог пунктів 3.1, 3.3, 4.1, 4.2, 4.4,
5.6, 6.2, 6.4 вказаного Порядку планування
та здійснення контрольних заходів з
питань перевірки стану дотримання
суб'єктами господарювання вимог
земельного законодавства, а саме:

- в Акті відсутня будь-яка інформація
щодо наявності направлення на
позапланову перевірку з вказівкою
строку перевірки та питань, які були
предметом перевірки;

- в Акті відсутні відмітки про
повідомлення особи, яка перевірялась,
про проведення позапланової перевірки;

- в Акті відсутній підпис керівника або
уповноваженого представника
відповідача, а також відсутні
відповідні відмітки про відмову
керівника або уповноваженого
представника відповідача бути
присутнім під час проведення
перевірки, ознайомитись із актом,
перевірити та підписати його, відсутні
також і будь-які зауваження зі сторони
представника відповідача до акту, що
свідчить про відсутність представника
відповідача під час проведення
перевірки;

- відсутні докази надсилання акта
відповідачу;

- в план-схемі відсутня будь-яка
інформація стосовно земельної ділянки
(її місця розташування з прив'язкою до
місцевості та зазначенням суміжних
землекористувачів, площі земельної
ділянки та площі, на якій виявлено
порушення) (том І, арк. справи 40).

Крім того, як вбачається з самого Акту
перевірки від 15.05.2013 року питання
самовільного зайняття земельної
ділянки не перевірялось, про що вказано
в самому акті.

Тобто, перевірка дотримання вимог
земельного законодавства відповідачем
ТзОВ "Арена 23" проведена Державною
інспекцією сільського господарства в
Миколаївській області з чисельними та
суттєвими порушеннями порядку,
встановленого законодавством, у
зв'язку з чим суд дійшов висновку, що
вказаний акт, виходячи з приписів
статей 32- 34 ГПК України, не може
слугувати належним доказом
самовільного зайняття земельної
ділянки у даній справі.

Судом також враховано, що Акті
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 15.05.13 року
також не міститься інформації стосовно
земельної ділянки (її місця
розташування з прив'язкою до
місцевості та зазначенням суміжних
землекористувачів, площі земельної
ділянки тощо) (том І, арк. справи 31).

Вищевказані Акти перевірки від 15.05.13
року унеможливлюють встановлення
судом місця розташування земельної
ділянки, що є предметом спору, й, як
наслідок, належність до земель
державної чи комунальної форм
власності.

Вищевикладені обставини та подані до
матеріалів справи докази в їх
сукупності унеможлювлюють
встановлення судом факту самовільного
зайняття відповідачем ТзОВ "Арена 23"
земельної ділянки комунальної
власності, яка є предметом спору.
Вказані обставини є суттєвими для
вирішення даного спору та подальшого
виконання судового рішення щодо
повернення земельної ділянки позивачу.

Враховуючи вищевикладені обставини в
їх сукупності, суд дійшов висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову в частині
зобов'язання звільнити земельну
ділянку, привести її у придатний для
використання стан та повернути
позивачу. В цій частині позову слід
відмовити.

Щодо розподілу судових витрат у даній
справі, то слід зазначити наступне.

Статтею 49 ГПК України визначено
порядок розподілу судових витрат у
господарській справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Відповідно до п. 4.6 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» № 7
від 21.02.13 року з останніми змінами від
10.07.14 року приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Прокуратурою та позивачем
заявлено дві вимоги немайнового
характеру (вимога про визнання
недійсним договору та вимога про
зобов'язання звільнити земельну
ділянку і привести її у придатний до
використання стан), а також вимогу
майнового характеру (зобов'язання
повернути земельну ділянку).

Враховуючи вищевикладене, у
зв'язку з відмовою в позові судовий
збір в сумі 14 729 грн. (1 147 грн. + 1 147 грн. + 12
435 грн.) підлягає стягненню з позивача в
доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82-84 Господарського
процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

в позові відмовити.

Стягнути з позивача Коблівської
сільської ради Березанського району
Миколаївської області, вул. Одеська, 4,
с. Коблеве, Березанський район,
Миколаївська область, 57453 () в доход Державного бюджету
України (ГУ ДКСУ у Миколаївській
області, МФО банку 826013, р/р 3002,
, одержувач УК у м. Миколаїв
/м. Миколаїв / 22030001, код класифікації
доходів бюджету 22030001, призначення
платежу судовий збір за позовом (П.І.Б.
чи назва установи, організації
позивача), Господарський суд
Миколаївської області, ):

- 14 729 грн. (чотирнадцять тисяч сімсот
двадцять дев'ять грн.) - судового збору.

Наказ видати державній податковій
інспекції після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 18.11.14 року

Суддя
Е.М.Олейняш