м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Товариства з обмеженою
відповідальністю "З іноземними
інвестиціями "торговий дім
до Товариства з
обмеженою відповідальністю "АРМ
про стягнення 821 902,84 грн.
Суддя Лиськов М.О.
від позивача: Говоров І.В. (дов.
від відповідача : не з'явився
В судовому засіданні 19.11.2014 відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
08.10.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява № 3
від 03.10.2014 ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ
ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "З ІНОЗЕМНИМИ
ІНВЕСТИЦІЯМИ "ТОРГОВИЙ ДІМ
"МАЗ-УКРАЇНА" (надалі - позивач) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "АРМ УКРАЇНА" (надалі
- відповідач) про стягнення 821 902,84 грн.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.10.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
призначено на 22.10.2014.
В судове засідання, призначене на
22.10.2014, представники сторін, не
з'явились, витребувані судом докази не
22.10.2014 відповідно до пункту 1, 2 частини
першої статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладав розгляд
справи на 05.11.2014.
В судове засідання, призначене на
05.11.2014, представники сторін, не
з'явились, витребувані судом докази не
05.11.2014 відповідно до пункту 1, 2 частини
першої статті 77 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд відкладав розгляд
справи на 19.11.2014.
В судове засідання, призначене на
19.11.2014, з'явився представник позивача та
надав документи на виконання вимог
ухвали суду.
В судове засідання, призначене на
19.11.2014, представник відповідача не
з'явився, причин не явки суд не
повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «з іноземними інвестиціями
«ТОРГОВИЙ ДІМ «МАЗ -Україна» (далі за
текстом - ТОВ «МАЗ - Україна» або
«Позивач») та ТОВ «АРМ УКРАЇНА» (далі за
текстом - Відповідач») було укладено
договір купівлі-продажу № 251 від 20.12.2013
(далі за текстом - «Договір 251»)

За своєю правовою природою
правовідносини, що виникли між
сторонами є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу
України продавець повинен передати
покупцеві товар, якість якого
відповідає умовам договору
купівлі-продажу.

Відповідно до умов договору Позивач
виконав обов'язок щодо передачі
Відповідачеві Товару, а саме: передав
вантажний автомобіль - шасі МАЗ - 631705-244
вартістю еквівалентної 56 660,63 долара
СІНА. Автомобіль переданий за
видаткової накладної № РН-0000263 від
30.12.2013 та актом прийому передачі
транспортного засобу № РН-0000263 від
30.12.2013 та прийнятий представником
Відповідача за довіреністю № АУ-301213-02
від 30.12.2013

Відповідно до умов договорів
Відповідач зобов'язаний розрахуватись
за товар в порядку визначеному
розділом 5. Договору до 24.01.2014
перерахувати 100 % вартості товару в сумі
еквівалентної 56 660,63 доларів США.

Разом з тим, відповідач не виконав
взяті на себе зобов'язання в частині
оплати поставленого товари.

Таким чином, заборгованість в гривні за
курсом купівлі долара США на
міжбанківському валютному ринку на
день підписання Договору становить 470
000,00 грн., що в еквіваленті в доларах США
становить при курсі на день укладання
договору 8,295 грн. за долар США - 56660,63
доларів США.

Тобто на день підписання позовної
заяви заборгованість Відповідача
становить еквівалент 56660,63 долара США.

Відповідно до п. 1.1. умов Договору
сторони домовились згідно до статті 524
Цивільного Кодексу України, визначити
грошовий еквівалент вартості Товару в
Доларах США. З урахуванням вимог ст. 533
Цивільного кодексу України, ціна
Товару в гривні визначена в договорах
за курсом купівлі долара США на
Міжбанківському валютному ринку
України (далі за текстом - «Міжбанк») на
день укладення Договору.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що,
якщо на момент здійснення авансового
платежу 2 та/або остаточного платежу
згідно даного Договору курс долару США
визначений Міжбанком України по
відношенню до гривні зросте відносно
курсу встановленого на дату укладання
даного Договору, розмір суми
авансового платежу № 2 таабо
остаточного платежу належного до
оплати розраховується згідно
наступної формули: Курс долару США
визначений Міжбанком України на дату
здійснення авансового платежу № 2
та/або остаточного платежу поділити на
Курс долару США визначений Міжбанком
України на дату укладання Договору
помножити на суму авансового платежу №
2 таабо остаточного платежу у гривнях.

Станом на 03.10.2014 р. курс купівлі долара
США визначений Міжбанком України
становить 13,15 грн. за долар США, тому
заборгованість Відповідача
розрахована за формулою визначеної
договором становить: 13,15/8,295* 470 000,00 грн. =
745 087,40 грн.

Таким чином заборгованість
Відповідача за договором 251 від 20.12.2013 р.
в гривні станом на дату підписання
позовної заяви становить 745 087,40 грн.
грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Статтею 193
Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи,
свого обов'язку щодо здійснення оплати
за поставлений товар відповідачем не
виконано, внаслідок чого в останнього
утворилась заборгованість у розмірі 745
087,40 грн.

Окрім того позивач просить стягнути з
відповідача 61 383 грн. пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки, що встановлено
п. 6.3 Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений
ст. 231 Господарського кодексу України.
Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
61 383 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
15 432,44 грн. трьох відсотків річних на
суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача індексу
інфляції нарахованого на суму боргу та
3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних та індексу інфляції
нарахованого на суму боргу підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних та індексу інфляції,
нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства
"Моноліт" (01004, м. Київ, Крутий узвіз,
будинок 6/2; ідентифікаційний код: 37506507)
з будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "З іноземними
інвестиціями "торговий дім
"МАЗ-УКРАЇНА" (04210, м. Київ, вулиця
Оболонська Набережна, будинок 15, корпус
3, офіс 2; ідентифікаційний код 37096149) 745 087
(сімсот сорок п'ять тисяч вісімдесят
сім) грн. 40 коп. - основного боргу, 61 383
(шістдесят одна тисяча триста
вісімдесят три ) грн. 00 коп. - пені, 15 432
(п'ятнадцять тисяч чотириста ) грн. 44
коп. - 3% річних та 16 438 (шістнадцять
тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 06
коп. - судового збору за подання
позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 21.11.2014

Суддя
М.О. Лиськов