номер провадження справи 12/93/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2014
Справа № 908/2974/14

Суддя Господарського суду Запорізької
області Смірнов О.Г., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
господарського суду справу № 908/2974/14

за позовом: Комунального підприємства
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради, м. Бердянськ

до відповідача: Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Приватне акціонерне
товариство "Приазовкурорт", м.
Бердянськ

про визнання недійсним рішення № 29-рш
від 25.06.14 р.

за участю представників сторін:

від позивача: Ігнатьєв Д.П., довіреність
№ 595 від 20.02.14р.

від відповідача: Голубова І.О.,
довіреність № 65 від 02.09.14р.

від третьої особи: Фонталіна С.П.,
довіреність № 05/1919 від 08.09.14 р.

З метою усунення суперечностей у
доводах та доказах сторін, у судовому
засіданні 28.10.2014 року відповідно до
вимог ст. 77 ГПК України було оголошено
перерву до 04.11.2014 року, без винесення
процесуального документа суду, за
наслідком якого було складено протокол
відповідно до вимог ст. 811 ГПК України.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 16.09.2014 року за
обопільним клопотанням представників
сторін строк розгляду справи був
продовжений на підставі ст. 69 ГПК
України на п'ятнадцять календарних
днів до 04.11.2014 року.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради звернулося до
Господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача: Приватного
акціонерного товариства
"Приазовкурорт" про визнання недійсним
рішення адміністративної колегії
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
29-рш від 25.06.2014 року у справі № 02/19-14.

Позивач вважає, що його права порушено,
а відтак наполягає на задоволенні
позовних вимог. В якості обґрунтування
позовних вимог вказує, що висновок
відповідача, викладений ним в рішенні
№ 29-рш від 25.06.2014 року, з приводу
включення до договору з ПрАТ
"Приазовкурорт" пунктів, якими
передбачено умови (випадки) розрахунку
витрат води за пропускною спроможністю
труби вводу при швидкості руху води в
ній 2,0 м/сек. та дією її повним перерізом
протягом 24 годин на добу, такими які
суперечать Правилам користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, які затверджені наказом
Міністерства ЖКГ України № 190 від 27.06.2008
року (далі - Правила № 190), є
неправомірним з огляду на наступне.
Зокрема зазначає, що на сьогоднішній
день немає ні договору приєднання, ні
примірного чи типового договору
стосовно надання послуг з
водопостачання та водовідведення
юридичним особам і фізичним
особам-підприємцям, у зв'язку з цим КП
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради при укладенні таких
договорів з юридичними особами та
фізичними особами-підприємцями, у тому
числі і з ПрАТ "Приазовкурорт",
керувався та керується нормою п. 1 ч. 4
ст. 179 ГК України, яка дає право вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечить законодавству. Тому саме на
цій підставі у договори з абонентами
були внесені вищевказані пункти. При
цьому, позивач вказує, що Правила № 190
не містять норми про те, що вони
передбачають вичерпний перелік умов
(випадків) розрахунку витрат води за
пропускною спроможністю труби вводу
при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек.
та дією її повним перерізом протягом 24
годин на добу, а також не містять норми,
яка забороняє застосовувати такий
розрахунок витрат в інших випадках, не
вказаних у Правилах. Разом з тим,
позивач пояснює, що включення у
договори про надання послуг з
водопостачання та водовідведення умов
про припинення надання послуг
здійснювалось на підставі п. 1 ч. 4 ст. 179
ГК України, а також у зв'язку з
відсутністю у нормах діючого
законодавства вичерпного переліку
випадків припинення надання послуг з
водопостачання та водовідведення та
відсутністю у вказаних нормах заборони
включати в умови договору випадки
припинення надання послуг. При цьому
вказує, що його право на припинення
надання послуг передбачено наступними
актами законодавства: абзацом 4 ч. 1 ст. 23
Закону України «Про питну воду та питне
водопостачання», п. 2.1. Правил приймання
стічних вод підприємств у комунальні
та відомчі системи каналізації
населених пунктів України,
затверджених наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики України від 19.02.2002
року № 37, п. 12.4.8 Правил технічної
експлуатації систем водопостачання та
каналізаційних населених пунктів,
затверджених наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
05.07.1995 року № 30. Також позивач зазначає,
що включення до договору з ПрАТ
"Приазовкурорт" пунктів, які
передбачають припинення надання
послуг є способом захисту його
інтересів, а також засобом додержання з
боку ПрАТ "Приазовкурорт" особливих
правил користування водними ресурсами,
раціонального їх використання та
екологічно спрямованого захисту. Разом
з тим, звертає увагу на те, що жоден із
його абонентів, в тому числі і ПрАТ
"Приазовкурорт", при укладенні договору
про надання послуг з водопостачання та
водовідведення не позбавлений права
скористатися нормою ст. 181 ГК України,
якою врегульований порядок укладання
господарських договорів, та у разі
незгоди з умовами запропонованого
проекту договору має право скласти
протокол розбіжностей, а у випадку не
врегулювання цих розбіжностей
звернутися до суду. Відтак позивач
вважає, що включення ним в договори з
абонентами умов щодо розрахунку витрат
води за пропускною спроможністю труби
та умов щодо припинення надання послуг
не суперечить нормам діючого
законодавства, а тому в діях КП
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради відсутнє порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції. Крім того зазначає, що
відповідач розпочав провадження у
справі № 02/19-14 про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції на підставі звернення ПрАТ
"Приазовкурорт", однак у спірному
рішенні послався на докази, які
стосуються взаємовідносин позивача з
ДП «Лікувально-оздоровчим пансіонатом
«Агарський мис» Національної академії
наук України, отже відповідач
неправомірно зібрав докази та послався
на них в своєму рішенні, а саме стосовно
взаємовідносин із вказаним
підприємством. Разом з тим, вказує, що
ПрАТ "Приазовкурорт" не є споживачем
(населенням) і з цим товариством
позивач не укладав договору про
надання послуг з постачання холодної
води і водовідведення на підставі
Типового договору, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630. Взаємовідносини
позивача зі споживачами (населенням) не
порушують права ПрАТ "Приазовкурорт", а
тому приймаючи рішення з цього питання
відповідач порушив ч. 1 ст. 36 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», оскільки ухвалив рішення
з питання щодо якого не було
відповідного звернення громадян.

Відповідач у справі - Запорізьке
обласне територіальне відділення
Антимонопольного комітету України,
надав суду, в порядку ст. 59 ГПК України,
відзив на позовну заяву, в якому проти
позову заперечує, вважає позовну заяву
необґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню, мотивуючи свою
позицію наступним:

- в процесі дослідження ринків
централізованого водопостачання та
водовідведення, на яких здійснює
діяльність КП "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради встановлено,
що споживачі, які мешкають в м.
Бердянську, не мають можливості
обирати інше підприємство, яке
надаватиме їм послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, оскільки тільки КП
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради здійснює надання вказаних
послуг в м. Бердянськ, тому за
підсумками 2013 року - січня-червня 2014
року вказане підприємство визнано
таким, що займає монопольне (домінуюче)
становище на ринках централізованого
водопостачання та водовідведення у
територіальних межах м. Бердянськ як
суб'єкт природної монополії;

- Правилами користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затвердженими наказом Міністерства
ЖКГ України № 190 від 27.06.2008 року (далі -
Правила № 190) чітко визначені випадки,
при настанні яких розрахунок витрат
води виконується за пропускною
спроможністю труби вводу при швидкості
руху в ній 2 м/сек. та дією її повним
перерізом протягом 24 годин на добу, а
саме:

1) у разі безоблікового
водокористування - самовільного
приєднання до системи
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення або
самовільне користування ними (п. 3.2.
Правил),

2) у випадку тривалості повірки понад
місяць (п. 5.14. Правил),

3) у разі самовільних дій споживача -
зняття споживачем без дозволу
виробника засобів обліку, здійснення
будь-яких замін їх частин або зміни
положення на водомірному вузлі, де їх
встановлено, зняття пломб, накладених
органами Держспоживстандарту або
виробником (п. 5.18. Правил),

4) витрат води на промивання
трубопроводів (водопровідних вводів)
при відсутності можливості промивання
мереж через засоби обліку (п. 5.28.
Правил);

5) самовільного користування водою з
пожежних систем (п. 7.6 Правил);

6) у разі виявлення витоку води через
зіпсування санітарно-технічних
приладів та арматури, пошкодження
внутрішньої (у тому числі
внутрішньобудинкової) мережі
водопостачання, нераціонального
використання води, у випадку, коли
засіб обліку на вводі відсутній або не
працює з вини споживача (п. 10.1 Правил).
Інших випадків застосування алгоритму
розрахунку витрат води, викладеного у
п. 3.3 Правил № 190, чинним законодавством
не передбачено;

- при аналізі змісту договору про
надання послуг з водопостачання та
водовідведення № 163 від 02.01.2013 року,
укладеного між позивачем та третьою
особою у справі, встановлено, що
позивачем включено в договір пункти,
якими передбачено умови (випадки)
розрахунку витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу, що
суперечать Правилам № 190;

- позивач не є органом державного
регулювання відносин у сфері
водопостачання і не наділений
повноваженнями зі зміни встановлених
Правилами користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України приписів;

- твердження позивача про те, що
наявність укладеного між сторонами
договору свідчить про досягнення згоди
між учасниками договірних відносин є
безпідставним, оскільки сторони
договору знаходяться у нерівних умовах
«монополіст - споживач» і підприємство
як суб'єкт природної монополії повинно
дотримуватися вимог конкуренційного
законодавства;

- включення позивачем до договорів
відповідальності споживачів у вигляді
оплати витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу та умов
припинення надання послуг, не
передбачених нормативно-правовими
актами, може призвести до ущемлення
інтересів споживачів шляхом оплати за
фактично спожиту воду, яка може бути
значно вищою за отриману, або
призупинення їх господарської
діяльності, у разі її неправомірного
відключення, такі дії суб'єкта
господарювання, який займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку, Законом
України «Про захист економічної
конкуренції» визначені як порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку;

- під час розгляду заяви ПрАТ
"Приазовкурорт" в діях позивача були
виявлені ознаки порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції щодо укладання зі
споживачами (населенням) договорів,
зміст та умови яких порушують права
споживачів та не відповідають вимогам
законодавства, тому керуючись
приписами статті 36 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
адміністративною колегією відділення
було розпочато розгляд справи № 02/19-14 з
власної ініціативи;

- приймаючи рішення № 29-рш від 25.06.2014
року у справі № 02/19-14 адміністративна
колегія відділення діяла чітко в межах
повноважень, визначених
законодавством;

- позивач в позові просить суд визнати
рішення адміністративної колегії №
29-рш від 25.06.2014 року недійсним у повному
обсязі, втім всупереч вимогам ст. 33 ГПК
України не наводить мотивів та доказів
незгоди щодо визнання його як суб'єкта,
який займає монопольне (домінуюче)
становище;

- позивачем не надано переконливих
доказів, які б свідчили про наявність
підстав для визнання рішення
адміністративної колегії № 29-рш від
25.06.2014 року недійсним. Просить у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі.

Ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 19.08.2014 року на
підставі ст. 27 ГПК України залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Приватне акціонерне товариства
"Приазовкурорт".

Так, третя особа у справі - Приватне
акціонерне товариство "Приазовкурорт",
надала суду пояснення по справі згідно
ст. 22 ГПК України, в яких проти позову
заперечує в повному обсязі, мотивуючи
свою позицію наступним:

- вільне волевиявлення сторін при
укладанні договору, на яке посилається
позивач у позові, відсутнє, про що
свідчить непогодження третьою особою
із запропонованою позивачем редакцією
проекту договору на водопостачання та
водовідведення, спір з приводу
укладання якого є предметом розгляду
справи № 908/1010/14;

- Правила № 190 та Типовий договір про
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення»,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року
не містять норм щодо застосування
таких розрахунків витрат води за
пропускною спроможністю труби вводу у
випадках, запропонованих в проекті
договору позивача;

- жодна із умов, зазначених позивачем в
проекті договору про надання послуг з
водопостачання та водовідведення щодо
застосування розрахунків витрат води
за пропускною спроможністю труби вводу
не відповідає інтересам споживачів, є
протизаконною та такою, що наявна в
підписаних договорах з іншими
суб'єктами підприємницької діяльності
виключно враховуючи тиск монопольного
становища позивача;

- вільне волевиявлення сторін при
укладанні договору з приводу включення
до нього умов припинення надання
послуг з водопостачання та
водовідведення також відсутнє, що
вбачається з долученої до матеріалів
справи копії відзиву у справі № 908/1010/14;

- одностороннє припинення договору про
водопостачання та водовідведення є
порушенням прав третьої особи;

- введення будь-яких обмежень до
абонента питного водопостачання та
водовідведення (навіть до рівня
екологічної броні), враховуючи
своєчасну сплату третьою особою за
спожиту послугу за весь період
договірних відносин з позивачем,
відсутність заборгованості, а також
постійне перебування на лікуванні в
філіях третьої особи громадян і дітей,
є безпідставним, протизаконним та
порушить права громадян України, може
мати наслідком виникнення інфекційних
захворювань, напруженого
санітарно-гігієнічного та
епідемічного стану;

- Приватне акціонерне товариство
"Приазовкурорт" є суб'єктом
господарювання, який у відповідності
до ст. 36 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» має право на
розгляд заяви органами
Антимонопольного комітету України у
зв'язку з порушенням його прав
монополістом, тому для захисту своїх
прав та впливу на позивача, від якого
товариство отримує послугу з
водопостачання та водовідведення,
останнє звернулося до відповідача зі
скаргою на дії позивача, внаслідок
чого було прийняте законне рішення №
29-рш від 25.06.2014 року. Просить відмовити
позивачу у задоволенні позову в
повному обсязі.

28.10.2014 року на адресу суду від позивача
у справі надійшли письмові пояснення в
порядку ст. 22 ГПК України на відзив
відповідача, яких останній зазначає, що
усі умови договору № 163 від 02.01.2013 року
про надання послуг з водопостачання та
водовідведення, укладеного між ним та
ПрАТ "Приазовкурорт", узгоджені
сторонами, а тому повинні виконуватись
належним чином. Вказує, що висновок
відповідача про неправомірність
включення до договору умов, які не
передбачені Правилами № 190 та чинним
законодавством, не відповідає вимогам
п. 1 ч. 4 ст. 179 ГК України та ч. 2 ст. 26
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», а тому є протиправним. Разом з
тим зазначає, що вказаний висновок
відповідача ґрунтується на рішенні
господарського суду Запорізької
області від 02.04.2013 року у справі №
908/261/13-г та на висновках Вищого
господарського суду України, які
викладені в постанові від 25.02.2014 року у
справі № 913/2392/13, однак зазначені судові
рішення в силу ст. 35 ГПК України не
мають преюдиційного значення для даної
справи. Також позивач вказує, що
твердження відповідача щодо наявності
у договорі умов про відключення
абонента від мереж водопостачання та
водовідведення та умов щодо розрахунку
витрат води за пропускною спроможністю
труби вводу, які суперечать чинному
законодавству, не відповідає фактичним
обставинами справи, оскільки
протоколом розбіжностей від 24.01.2014 року
позивач та ПрАТ "Приазовкурорт"
узгодили викладення пунктів, які
передбачали здійснення розрахунку
витрат води за пропускною спроможністю
труби вводу, в іншій редакції, згідно
якої вказані пункти договору не
містять умов щодо здійснення такого
розрахунку. Разом з тим, пункти
договору щодо припинення надання
послуг абоненту, а саме: п.п. 7.10.1 - 7.10.11
згідно протоколу розбіжностей від
24.01.2014 року були виключені з договору.
Також вказує, що твердження
відповідача про те, що сторони
знаходяться у нерівних умовах
«монополіст - споживач» є
безпідставним, оскільки хоч позивач і є
монополістом, однак ця обставина не є
перешкодою для застосування
абонентами порядку укладання договору,
передбаченого нормою ст. 181 ГК України.
Крім того позивач зазначає, що
взаємовідносини позивача із
споживачами (населенням) не порушують
права ПрАТ "Приазовкурорт", а тому
приймаючи рішення з цього питання
відповідач порушив ч. 1 ст. 36 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», оскільки ухвалив рішення
з питання, щодо якого не було
відповідного звернення громадян, а у
спірному рішенні № 29-рш від 25.06.2014 року
та розпорядженні № 31-р від 05.05.2014 року
не зазначено, що справа № 02/19-14 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції розпочата у
тому числі з власної ініціативи
відповідача. Просить задовольнити
позов.

На адресу суду 03.11.2014 року від
відповідача у справі надійшли
додаткові письмові пояснення згідно
ст. 22 ГПК України, в яких останній
зазначає, що органи Антимонопольного
комітету можуть розпочати розгляд
справи про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
зокрема, за власною ініціативою
відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про захист економічної конкуренції».
При цьому вказує, що провадження у
справі № 02/19-14 було розпочато
розпорядженням адміністративної
колегії відділення від 05.05.2014 року у
зв'язку з наявністю в діях позивача
ознак порушення законодавства про
захист економічної конкуренції,
передбачених ч. 1 ст. 13, п. 2 ст. 50 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку послуг з водопостачання та
водовідведення, шляхом дій суб'єкта
господарювання, що можуть призвести до
ущемлення інтересів споживачів.
Зокрема було встановлено, що КП
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради: включало до договорів про
надання послуг з водопостачання та
водовідведення, укладених з юридичними
особами умови, що суперечать
нормативно-правовим актам, які
регулюють взаємовідносини у сфері
централізованого водопостачання та
водовідведення; укладало зі
споживачами (населенням) договори,
зміст та умови яких порушують права
споживачів та не відповідають вимогам
Типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630. Вважає, що
позивачем всупереч ст. 33 ГПК України не
надано переконливих доказів наявності
підстав, передбачених ч. 1 ст. 59 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», для визнання недійсним
рішення № 29-рш від 25.06.2014 року.
Враховуючи безпідставність та
недоведеність доводів позивача
просить у задоволенні позову відмовити
у повному обсязі.

Безпосередньо в судовому засіданні
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої
особи проти позову заперечили.

З'ясувавши фактичні обставини справи,
докази на їх підтвердження, надавши
правову кваліфікацію відносинам
сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, приймаючи до уваги доводи
позивача та заперечення відповідача,
суд дійшов висновку про відмову в
позові у зв'язку із наступним, зокрема:

Позов мотивовано тим, що
розпорядженням Адміністративної
колегії Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
05.05.2014 року № 31-р за результатами
розгляду заяви ПрАТ "Приазовкурорт" від
31.01.2014 року № 06/181 щодо неправомірних
дій Комунального підприємства
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради на ринку послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення у відношенні КП
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради було розпочато
провадження у справі № 02/19-14 за
ознаками порушення законодавства про
захист економічної конкуренції.

Так, за результатами розгляду справи №
02/19-14 Адміністративною колегією
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
прийнято рішення № 29-рш від 25.06.2014 року
"Про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції та
накладення штрафів", яким, зокрема:

1. Визнано, що Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради у період 2013 рік - січень -
червень 2014 року займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку послуг з
водопостачання та водовідведення у
територіальних (географічних) межах м.
Бердянськ Запорізької області (в межах
мереж обслуговування), як таке, що не
має жодного конкурента.

2. Визнано дії Комунального
підприємства "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради, які
полягають в укладанні зі споживачами
(юридичними особами та фізичними
особами-підприємцями) договорів про
надання послуг з водопостачання та
водовідведення, зміст та умови яких
порушують права споживачів та не
відповідають вимогам
нормативно-правових актів у сфері
централізованого водопостачання та
водовідведення, порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим частиною
першою статті 13, пунктом 2 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення,
шляхом дій суб'єкта господарювання, що
може призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які б були неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

3. Відповідно до частини другої статті 52
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" за порушення, зазначене у
пункті 2 рішення, на Комунальне
підприємство "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради (71112,
Запорізька обл., м. Бердянськ, пр.
Пролетарський, буд. 97, ),
накладено штраф у розмірі 25000 (двадцять
п'ять тисяч гривень).

4. Зобов'язано Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради припинити порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, зазначене у пункті 2
рішення, шляхом приведення умов
договорів про надання послуг з
водопостачання та водовідведення, які
порушують права споживачів (юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців) у
відповідність до вимог чинного
законодавства, яке регулює
взаємовідносини у сфері
централізованого водопостачання та
водовідведення.

5. Визнано дії Комунального
підприємства "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради, які
полягають в укладанні зі споживачами
(населенням) договорів на надання
послуг з постачання холодної води і
водовідведення, зміст та умови яких
порушують права споживачів та не
відповідають вимогам Типового
договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, порушенням
законодавства про захист економічної
конкуренції, передбаченим частиною
першою статті 13, пунктом 2 статті 50
Закону України "Про захист економічної
конкуренції", у вигляді зловживання
монопольним (домінуючим) становищем на
ринку послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення,
шляхом дій суб'єкта господарювання, що
може призвести до ущемлення інтересів
споживачів, які б були неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

6. Відповідно до частини другої статті 52
Закону України "Про захист економічної
конкуренції" за порушення, зазначене у
пункті 5 рішення, на Комунальне
підприємство "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради (71112,
Запорізька обл., м. Бердянськ, пр.
Пролетарський, буд. 97, ),
накладено штраф у розмірі 25000 (двадцять
п'ять тисяч гривень).

7. Зобов'язано Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради припинити порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції, зазначене у пункті 5
рішення, шляхом приведення умов
договорів про надання послуг з
водопостачання та водовідведення, які
порушують права споживачів (населення)
у відповідність до вимог Типового
договору, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.07.2005
року № 630. Термін виконання вказаного
рішення - 2 місяці з дня отримання цього
рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
заявник, відповідач, третя особа мають
право оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду у двомісячний
строк з дня одержання рішення. Цей
строк не може бути відновлено.

Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради із вказаним рішенням не
погодилось, та звернулось до
господарського суду з позовом, в якому
просить визнати рішення недійсним у
повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що
пунктом 1 оскаржуваного рішення
адміністративної колегії Запорізького
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України №
29-рш від 25.06.2014 року Комунальне
підприємство "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради за період 2013
рік - січень - червень 2014 року визнано
таким, що займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку з водопостачання та
водовідведення у територіальних
(географічних) межах м. Бердянськ
Запорізької області як таке, що не має
жодного конкурента.

Умовами частини 1 ст. 12 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
визначено, що суб'єкт господарювання
займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, зокрема, якщо на
цьому ринку у нього немає жодного
конкурента.

Матеріали справи свідчать, що в процесі
розгляду адміністративною колегією
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
(далі - Відділення) справи № 02/19-14 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції під час
дослідження ринків централізованого
водопостачання та централізованого
водовідведення в часових межах: 2013 рік
та січень-червень 2014 року було
встановлено, що у Комунального
підприємства "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради на вказаних
ринках відсутні потенційні конкуренти.
Внаслідок вказаних обставин споживачі,
які мешкають в м. Бердянську, не мають
можливості обрати інше підприємство,
яке надаватиме їм послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, оскільки тільки
Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради здійснює надання
зазначених послуг в м. Бердянську.

Факт зайняття позивачем монопольного
(домінуючого) становища на ринку
доведений Відділенням на підставі
відповідного дослідження ринків
централізованого водопостачання та
централізованого водовідведення, на
яких здійснює діяльність Комунальне
підприємство "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради, проведеного
у порядку, передбаченому Методикою
визначення монопольного (домінуючого)
становища суб'єкта господарювання на
ринку, затвердженої розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
05.03.2002 року за № 49-р, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 01.04.2002
року за № 317/6605.

Враховуючи встановлені відповідачем
обставини та з огляду на приписи
частини 1 ст. 12 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»
останній в своєму рішенні № 29-рш
від 25.06.2014 року правомірно визнав
Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради таким, що займає
монопольне (домінуюче) становище на
ринку послуг з водопостачання та
водовідведення в межах м. Бердянськ
Запорізької області.

Умовами п. 15.4 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 15 від
26.12.2011 року «Про деякі питання
застосування практики конкурентного
законодавства» визначено, що за
змістом приписів статті 12 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" (2210-14) суб'єкт
господарювання, який заперечує
зайняття ним монопольного
(домінуючого) становища на ринку
товару, має довести, що він зазнає
значної конкуренції.

Втім, позивач всупереч вимог ст. 33 ГПК
України не надав суду жодних письмових
заперечень з приводу зайняття ним
монопольного (домінуючого) становища
на ринку послуг з водопостачання та
водовідведення та не надав доказів
того, що він зазнає значної конкуренції
на вказаному ринку.

Разом з тим, стаття 5 Закону України "Про
природні монополії" відносить сферу
ринків централізованого
водопостачання та водовідведення до
діяльності суб'єктів природних
монополій.

Так, відповідно до приписів ст. 1 Закону
України "Про природні монополії"
природна монополія - стан товарного
ринку, при якому задоволення попиту на
цьому ринку є більш ефективним за
умови відсутності конкуренції
внаслідок технологічних особливостей
виробництва (у зв'язку з істотним
зменшенням витрат виробництва на
одиницю товару в міру збільшення
обсягів виробництва), а товари
(послуги), що виробляються суб'єктами
природних монополій, не можуть бути
замінені у споживанні іншими товарами
(послугами), у зв'язку з чим попит на
цьому товарному ринку менше залежить
від зміни цін на ці товари (послуги), ніж
попит на інші товари (послуги) (далі -
товари); суб'єкт природної монополії -
суб'єкт господарювання (юридична
особа) будь-якої форми власності, який
виробляє (реалізує) товари на ринку, що
перебуває у стані природної монополії.

Відтак, Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради є суб'єктом природної
монополії в сфері надання послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення, в розумінні
вищезазначеної норми.

Одним з основних видів діяльності
Комунального підприємства
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради є забір, очищення та
постачання води (код КВЕД-2010 - 36.00), та
каналізація, відведення й очищення
стічних вод (код КВЕД-2010 - 37.00).

Взаємовідносини, які виникають в
процесі надання і отримання послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення між виробниками або
виконавцями та споживачами
регулюються Законом України "Про питну
воду та питне водопостачання"
№ 2918-ІІІ від 10.01.2002 року, Законом
України "Про житлово-комунальні
послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року,
Правилами користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затвердженими наказом Міністерства з
питань житлово-комунального
господарства України від 27.06.2008 року №
190, далі Правила № 190, Правилами
приймання стічних вод підприємств у
комунальні та відомчі системи
каналізації населених пунктів України,
затвердженими наказом Держбуду
України 19.02.2002 року № 37, далі Правила №
37, Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води та
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, далі - Правила № 630,
іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про питну воду та питне
водопостачання" послуги з питного
водопостачання надаються споживачам
підприємством питного водопостачання
на підставі договору з підприємствами,
установами, організаціями, що
безпосередньо користуються
централізованим питним
водопостачанням. Пунктом 2.1 Правил № 190
визначено, що договірні відносини щодо
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
здійснюються виключно на договірних
засадах відповідно до Законів України
"Про питну воду та питне
водопостачання" та "Про
житлово-комунальні послуги".

Матеріали справи свідчать, що між
Комунальним підприємством
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради (далі - Виконавець, позивач
у справі) та Приватним акціонерним
товариством "Приазовкурорт" (далі -
Абонент, третя особа у справі) був
укладений договір про надання послуг з
водопостачання та водовідведення № 163
від 02.01.2013 року (далі - Договір), за
умовами (п. 1.1) якого Виконавець бере на
себе зобов'язання надавати Абоненту
безперебійні послуги з водопостачання
питної води в об'ємі встановленого
ліміту, а також приймати від нього
стічні води в об'ємі встановленого
ліміту та в межах встановлених
допустимих концентрацій забруднюючих
речовин у стічних водах (далі - Послуги),
а Абонент бере на себе зобов'язання
своєчасно і в повному обсязі
оплачувати надані йому Послуги,
виконувати всі приписи Виконавця,
направлені на поліпшення якості та
достовірності обліку наданих послуг,
належно експлуатувати водопровідні та
каналізаційні мережі, пристрої та
прилади на них, які перебувають у нього
на балансі, а також виконувати інші
умови цього договору та нормативних
актів стосовно водопостачання та
водовідведення.

Зі змісту вказаного договору
вбачається, що позивачем в якості
заходу відповідальності включено до
нього пункти, якими передбачено умови
(випадки) розрахунку витрат води за
пропускною спроможністю труби вводу
при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек.
та дією її повним перерізом протягом 24
годин на добу, що суперечать Правилам
№ 190, зокрема у разі:

- невиконання Абонентом рекомендацій,
приписів (які відповідають чинному
законодавству України) Виконавця, які
спрямовані на поліпшення якісного та
достовірного обліку води в його мережі
(пункт 6.3.4 договору);

- не переобладнання Абонентом вузла
обліку із встановленням засобу обліку
відповідного діаметру у випадках, коли
витрати води у Абонента значно
знизилися, збільшилися, або витрати
води у Абонента не відповідають
каліброві встановленого
водолічильника (пункт 7.7. договору);

- пориву водопровідних мереж Абонента
та як наслідок витоку невідомої
кількості води (пункт 7.8. договору);

- відсутності водолічильника або у разі
прострочення державної повірки
водолічильника (пункт 11.7 договору).

Правилами № 190, які визначають порядок
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення
населених пунктів України, та є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
незалежно від форм власності і
підпорядкування та фізичних
осіб-підприємців, що мають у власності,
господарському віданні або
оперативному управлінні об'єкти,
системи водопостачання та
водовідведення, які безпосередньо
приєднані до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення і з якими виробником
укладено договір на отримання питної
води, скидання стічних вод чітко
визначені випадки, при настанні яких
розрахунок витрат води виконується за
пропускною спроможністю труби вводу
при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек.
та дією її повним перерізом протягом 24
годин на добу, а саме:

- у разі безоблікового
водокористування - самовільного
приєднання до систем централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення або самовільного
користування ними (п. 3.2, 3.3 Правил № 190);

- у випадку тривалості повірки понад
місяць (п. 5.14 Правил № 190);

- у разі самовільних дій споживача -
зняття споживачем без дозволу
виробника засобів обліку, здійснення
будь-яких замін їх частин або зміни
положення на водомірному вузлі, де їх
встановлено, зняття пломб, накладених
органами Держспоживстандарту або
виробником (п. 5.18 Правил № 190);

- у разі витрат води на промивання
трубопроводів (водопровідних вводів)
при відсутності можливості промивання
мереж через засоби обліку (п. 5.28. Правил
№ 190);

- у разі самовільного користування
водою з пожежних систем (п. 7.6 Правил №
190);

- у разі виявлення витоку води через
зіпсування санітарно-технічних
приладів та арматури, пошкодження
внутрішньої (у тому числі
внутрішньобудинкової) мережі
водопостачання, нераціонального
використання води, у випадку, коли
засіб обліку на вводі відсутній або не
працює з вини споживача (п. 10.1 Правил №
190).

Інших випадків застосування алгоритму
вказаного розрахунку витрат води,
викладеного у пункті 3.3. Правил № 190,
чинним законодавством України не
передбачено. Отже, визначений
Правилами № 190 перелік випадків
застосування вказаного розрахунку
витрат води є вичерпним, а тому
розширеному тлумаченню не підлягає.

Матеріали справи свідчать також,
що позивачем був включений до договору
пункт 7.10, який передбачає право
Виконавця за власним вибором припинити
надання послуг Абоненту протягом 3
(трьох) календарних днів з дня
направлення Абоненту повідомлення про
відключення або нарахувати йому плату
за послуги згідно п. 3.3. та п. 3.4. Правил №
190, зокрема у разі: використання
абонентом питної води не за
призначенням (п.п. 7.10.2 договору);
невиконання абонентом рекомендацій,
приписів (які відповідають чинному
законодавству України) Виконавця, які
спрямовані на поліпшення якісного та
достовірного обліку води в мережі
Виконавця (п.п. 7.10.6 договору). Втім,
умови вказаного пункту договору не
відповідають вимогам
нормативно-правових актів, які
регулюють взаємовідносини у сфері
централізованого водопостачання та
водовідведення.

Так, умовами п. 2.1 Правил приймання
стічних вод підприємств у комунальні
та відомчі системи каналізації
населених пунктів України,
затвердженими наказом Держбуду
України 19.02.2002 року № 37, далі Правила №
37, які поширюються на комунальні
підприємства
водопровідно-каналізаційного
господарства міст і селищ України та
інші підприємства, що мають на балансі
системи місцевого водопроводу та
каналізації (далі - Водоканали), та на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форм
власності й відомчої належності, які
скидають свої стічні води в системи
каналізації населених пунктів (далі -
Підприємства), передбачено право
Водоканалу відключати Підприємства
від мереж водопроводу та каналізації:

- після письмового попередження у
разі:

а) відсутності договору або ухиленні
від укладання або продовження
(переукладення) договору;

б) несплати або несвоєчасної оплати
послуг водовідведення;

в) невиконання Підприємствами умов
договору, цих Правил та заходів з
нормалізації якості та режиму скиду
стічних вод;

- негайно після усного попередження у
разі загрози виходу з ладу мереж або
споруд каналізації, порушення
технологічного режиму роботи очисних
споруд. При цьому за збитки
Підприємств-порушників Водоканал
відповідальності не несе.

Пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190
врегульований порядок виконання
виробником розрахунку витрат води у
разі безоблікового водокористування.
Зокрема у разі безоблікового
водокористування виробник виконує
розрахунок витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу при
швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та
дією її повним перерізом протягом 24
годин за добу. Розрахунковий період при
безобліковому водокористуванні
встановлюється з дня початку такого
користування. Якщо термін початку
безоблікового водокористування
виявити неможливо, розрахунковий
період становить один місяць.

Згідно з п. 3.2. Правил № 190
водокористування вважається
безобліковим, якщо споживач самовільно
приєднався до систем
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення або
самовільно користується ними.

Відтак, з аналізу змісту умов п. 2.1.
Правил № 37 вбачається, що відключення
підприємства від мереж водопроводу та
каналізації можливе лише у чітко
визначених випадках, перелік яких є
вичерпним, а не за власною ініціативою
виконавця, як визначив позивач у
договорі. При цьому відповідно до
чинного законодавства жодна із умов
щодо відключення абонента від мереж
водопостачання, передбачена в
договорі, не може бути причиною
відключення його від мереж
водопостачання та водовідведення.
Разом з тим, умовами п. 3.3., 3.4. Правил № 190
чітко визначено, що виробник виконує
розрахунок витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу у разі
безоблікового водокористування, тобто
самовільного приєднання споживача до
систем централізованого комунального
водопостачання та водовідведення або
самовільного користування ними. Втім,
перелічені в підпунктах 7.10.2, 7.10.6
договору випадки не є підпадають під
поняття «безоблікового
водокористування» в розумінні п. 3.2
Правил № 190, а тому положення п. 7.10
договору, який передбачає право
виконавця нараховувати Абоненту плату
за послуги згідно п.п. 3.3, 3.4 Правил № 190 є
такими, що не відповідають вимогам
чинного законодавства.

Встановлення позивачем у
договорі про надання послуг з
водопостачання та водовідведення умов
щодо припинення надання послуг
абоненту та умов (випадків) розрахунку
витрат води за пропускною спроможністю
труби вводу, які суперечать Правилам №
190, призводять до ущемлення інтересів
споживача шляхом припинення надання
споживачу послуг з водопостачання та
водовідведення та як наслідок
призупинення його господарської
діяльності, або оплати ним обсягів
водопостачання та стоків, які можуть
бути значно вищими за отримані.

В матеріалах справи також містяться
договори, укладені КП
«Бердянськводоканал» зі споживачами
(юридичними особами та фізичними
особами-підприємцями) та споживачами
(населенням), які були досліджені під
час розгляду справи № 02/19-14 про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, зокрема:
договір про надання послуг з
постачання холодної води і
водовідведення від 19.06.2012 року (том 1 а.с.
78-82), договір № 462 про надання послуг з
водопостачання та водовідведення від
01.06.2011 року (том 1 а.с. 95-98), договір № 10
про надання послуг з водопостачання та
водовідведення від 01.06.2011 року (том 1 а.с.
99-102), договір № 834 про надання послуг з
водопостачання та водовідведення від
18.09.2013 року, договір № 56 про надання
послуг з водопостачання та
водовідведення від 01.06.2011 року, договір
№ 143 про надання послуг з
водопостачання та водовідведення від
01.06.2011 року, договір № 44 про надання
послуг з водопостачання та
водовідведення від 21.03.2014 року, договір
про надання послуг з постачання
холодної води і водовідведення від
29.03.2010 року, договір про надання послуг
з постачання холодної води і
водовідведення від 05.03.2014 року, договір
про надання послуг з постачання
холодної води і водовідведення від
10.04.2013 року (том 2 а.с. 28 - 40, 42-46, 47-51, 60-62, 66-
68, 71-73).

Зі змісту вказаних договорів
вбачається, що їх умови не відповідають
змісту Типового договору про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 630 від 21.07.2005 року (далі - Типовий
договір), зокрема умовами договорів
передбачено, що:

- при відсутності у споживачів
лічильників обсяг води визначається за
нормами водоспоживання, або за
пропускною спроможністю труби вводу
при швидкості руху в ній 2,0 м/сек та дією
її повним перерізом протягом 24 годин за
добу (пункт 14);

- у разі встановлення КП
«Бердянськводоканал» факту
несанкціонованого втручання в роботу
засобів обліку води споживач
відшкодовує вартість води, що
розрахована згідно пунктів 3.3. та 3.4
Правил № 190 (пункт 16);

- КП «Бердянськводоканал» Бердянської
міської ради має право нараховувати
обсяг спожитих послуг за пропускною
спроможністю труби вводу при швидкості
руху в ній 2,0 м/сек та дією її повним
перерізом протягом 24 годин за добу за
останній розрахунковий місяць у разі:
відмови споживача виконувати приписи
виконавця, спрямовані на забезпечення
якісного обліку спожитої води;
несвоєчасного повідомлення споживачем
щодо кількості тимчасово проживаючих
осіб або відмови надати дані про
кількість споживачів та інші
відомості, що впливають на розрахунок
обсягу спожитої води; самовільного
підключення до міських мереж
водопостачання і каналізації та
безоблікового споживання води і послуг
каналізації, коли споживання не
зареєстровано у відділі збуту
виконавця (пункт 17).

Відносини між суб'єктом
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальних
послуг (далі - виконавець), і фізичною та
юридичною особою (далі - споживач), яка
отримує або має намір отримувати
послуги з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - послуги)
регулюються Правилами надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води та
водовідведення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21.07.2005 року № 630, далі - Правила № 630.

Умовами п. 17. Правил № 630 передбачено, що
послуги з водовідведення оплачуються
споживачем з розрахунку обсягу витрат
холодної та гарячої води згідно з
нормативами (нормами) споживання або
показаннями засобів обліку води.

Відповідно до п. 20 Правил № 630 плата за
надані послуги вноситься споживачем
відповідно до показань засобів обліку
води і теплової енергії або
затверджених нормативів норм)
споживання на підставі платіжного
документа (розрахункової книжки,
платіжної квитанції тощо) або
відповідно до умов договору на
встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил № 630 визначено, що у
разі відсутності у квартирі (будинку
садибного типу) та на вводах у
багатоквартирний будинок засобів
обліку води і теплової енергії плата за
надані послуги справляється згідно з
установленими нормативами (нормами)
споживання: - з централізованого
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення - з розрахунку на одну
особу та на ведення особистого
підсобного господарства.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»
виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Умовами п. 8 Правил № 630 встановлено, що
послуги надаються споживачеві згідно
з договором, що оформляється на основі
типового договору про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення (далі - договір).

Типовим договором про надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення передбачено, що плата
за надані послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
нараховується за показаннями засобів
обліку води (пункт 7) або за нормативами
(нормами) споживання (пункт 6).

Відповідно до п. 11 Типового договору за
наявності у квартирі засобів обліку
води і теплової енергії справляння
плати за нормативами (нормами)
споживання не допускається, крім
випадків, передбачених договором на
встановлення засобів обліку.

При цьому інших умов розрахунку за
надані послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення
Типовим договором не передбачено.

Приписами ч. 4 ст. 179 ГК України
визначено, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

З огляду на вищевикладене, а також те,
що умовами Типового договору та
Правилами № 630 не передбачено
здійснення розрахунку витрат води за
пропускною спроможністю труби вводу,
внесення до договорів зі споживачами
(юридичними особами та фізичними
особами-підприємцями) та населенням
умов, які передбачають застосування
вказаного розрахунку, є відступленням
від змісту Типового договору, що в свою
чергу суперечить ст. 179 ГК України.

Разом з тим, включення КП
«Бердянськводоканал» Бердянської
міської ради до договорів зі
споживачами (юридичними особами та
фізичними особами-підприємцями) та
населенням вищезазначених умов
порушує їх права, оскільки може
призвести до додаткових витрат з боку
споживача внаслідок нарахування йому
плати за послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення не за
затвердженими нормативами споживання
(згідно з питомими нормами
використання питної води по місту
Бердянську, затвердженими рішенням
виконавчого комітету Бердянської
міської ради народних депутатів
Запорізької області від 11.06.1998 року №
306), а виходячи з пропускної
спроможності труби вводу, що
суперечить умовам Типового договору.

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України
зокрема встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства.

Відповідно до п. 2.1. Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з централізованого водопостачання та
водовідведення, затверджених
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
комунальних послуг від 10.08.2012 року № 279,
суб'єкти господарювання, що здійснюють
господарську діяльність з
централізованого водопостачання
та/або водовідведення, повинні
дотримуватися актів законодавства,
якими регулюється діяльність у сфері
природних монополій і сфері
централізованого водопостачання та
водовідведення.

При цьому, згідно з п. 2.2. Ліцензійних
умов провадження господарської
діяльності з централізованого
водопостачання та водовідведення
можливе при виконанні зокрема умов
недопущення, зловживання монопольним
становищем у будь-якій формі.

Статтею 50 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" зловживання
монопольним (домінуючим) становищем
віднесено до порушень законодавства
про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України
"Про захист економічної конкуренції",
зловживанням монопольним (домінуючим)
становищем на ринку є дії чи
бездіяльність суб'єкта господарювання,
який займає монопольне (домінуюче)
становище на ринку, що призвели або
можуть призвести до недопущення,
усунення чи обмеження конкуренції, або
ущемлення інтересів інших суб'єктів
господарювання чи споживачів, які були
б неможливими за умов існування
значної конкуренції на ринку.

Оскільки Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради, є суб'єктом природної
монополії, та займає монопольне
(домінуюче) становище на ринку послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення в м. Бердянську, тому
його дії, які полягають в укладанні зі
споживачами (юридичними особами та
фізичними особами-підприємцями)
договорів про надання послуг з
водопостачання та водовідведення та
укладанні зі споживачами (населенням)
договорів на надання послуг з
постачання холодної води і
водовідведення, зміст та умови яких
порушують права споживачів та не
відповідають вимогам
нормативно-правових актів у сфері
централізованого водопостачання та
водовідведення, є порушенням
конкурентного законодавства у вигляді
зловживання монопольним (домінуючим)
становищем.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №15 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування конкурентного
законодавства", сам по собі факт
неоскарження рішення АМК України чи
його територіального відділення
особою, якої воно стосується, не є
безумовним свідченням законності
відповідного акта державного органу.
Тобто для того, щоб дійти висновку про
обов'язковість виконання рішення
названого Комітету чи його
територіального відділення,
господарському суду потрібно
досліджувати це рішення на предмет
його відповідності вимогам
законодавства, якщо така відповідність
заперечується іншою стороною у справі.
Відтак, до спірних відносин не можна
застосовувати загальні приписи
цивільного законодавства щодо свободи
договору та свободи сторін у виборі
контрагентів.

Статтею 48 Закону України "Про захист
економічної конкуренції" передбачено,
що за результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення. Зазначена стаття
містить перелік рішень, які мають право
приймати органи АМК України.

Відповідно до п. 32 Правил розгляду заяв
і справ про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції,
затверджених розпорядженням
Антимонопольного комітету України від
19.04.1994 року № 5, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 06.05.1994
року за № 90/299 (зі змінами та
доповненнями), резолютивна частина
рішення крім відповідних висновків та
зобов'язань, передбачених ст. 48 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції", у необхідних випадках має
містити вказівки на дії, які відповідач
повинен виконати, або від яких
утриматись для припинення порушення та
усунення його наслідків, а також строк
виконання рішення.

Оскільки Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради є суб'єктом природної
монополії в розумінні ст. 5 Закону
України "Про природні монополії", тому
споживачі послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення не є
вільними при укладанні договору на
постачання таких послуг, у виборі
контрагента, як це передбачено
приписами ст. 627 ЦК України, а також
визначенні змісту договору на основі
вільного волевиявлення, як це
передбачено нормою абзацу першого ч. 4
ст. 179 ГК України, зокрема у зв'язку з
наявністю затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 21.07.2005
року № 630 Типового договору про надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення, від умов якого сторони
не можуть відступати згідно ч. 4 ст. 179 ГК
України.

Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України "Про
захист економічної конкуренції",
рішення та розпорядження органів
Антимонопольного комітету України,
голів його територіальних відділень є
обов'язковими до виконання.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 14 Закону України
"Про Антимонопольний комітет України"
адміністративна колегія
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
приймає рішення від імені
територіального відділення
Антимонопольного комітету України;
адміністративна колегія
територіального відділення
Антимонопольного комітету України має,
зокрема, повноваження проводити
дослідження ринку, визначати межі
товарного ринку, а також становище, в
тому числі монопольне (домінуюче),
суб'єктів господарювання на цьому
ринку та приймати відповідні рішення
(розпорядження).

Згідно з частиною першою статті 59
Закону "Про захист економічної
конкуренції" підставами для зміни,
скасування чи визнання недійсними
рішень органів Антимонопольного
комітету України є: неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи; недоведення обставин, які мають
значення для справи і які визнано
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

У ст. 1 ГПК України закріплено, що
юридичні особи мають право звертатися
до господарського суду згідно за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів.

Відповідно до п. 2 Роз'яснення Вищого
арбітражного суду від 26.01.2000 року № 02-5/35
"Про деякі питання практики вирішення
спорів, пов'язаних з визнанням
недійсними актів державних чи інших
органів" підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі. Якщо за
результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, у
господарського суду немає правових
підстав для задоволення позову.

Позивачем не доведено суду підстав, з
якими закон пов'язує визнання
недійсними рішення адміністративної
колегії Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
25.06.2014 року № 29-рш у справі № 02/19-14 "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції". Натомість,
відповідач довів суду, що спірне
рішення територіального відділення
Антимонопольного комітету України
прийняте в межах наданих законом
повноважень, у відповідності до вимог
чинного законодавства та не є
втручанням у господарську діяльність
суб'єктів господарювання, оскільки
полягає в усуненні виявлених порушень
конкурентного законодавства.

За таких обставин, у задоволенні позову
Комунального підприємства
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради до Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
сторогі відповідача - Приватного
акціонерного товариства
"Приазовкурорт" про визнання недійсним
рішення адміністративної колегії
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
25.06.2014 року № 29-рш у справі № 02/19-14 "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції", слід
відмовити, як не обґрунтовано
заявленого.

Посилання позивача на відсутність у
нормах діючого законодавства
вичерпного переліку випадків
припинення надання послуг з
водопостачання та водовідведення, а
також твердження, що законодавством
йому не заборонено включати до умов
договору інші випадки припинення
водопостачання та умови оплати витрат
води за пропускною спроможністю труби
вводу, ніж передбачено чинним
законодавством є хибними,
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства України у зв'язку з
наступним. Вичерпний перелік випадків
припинення надання послуг з
водопостачання та водовідведення
шляхом відключення абонента від мереж
водопроводу та каналізації визначений
п. 2.1. Правил приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України, затвердженими наказом
Держбуду України 19.02.2002 року № 37, а
умови оплати витрат води за пропускною
спроможністю труби вводу визначені
Правилами № 190. При цьому, позивач як
суб'єкт господарювання, що здійснює
господарську діяльність з
централізованого водопостачання та
водовідведення зобов'язаний
дотримуватись актів законодавства,
якими регулюється діяльність у сфері
централізованого водопостачання та
водовідведення, а як суб'єкт природної
монополії - дотримуватись вимог
конкуренційного законодавства.

Твердження позивача про те, що при
укладанні договорів з суб'єктами
підприємницької діяльності останній
керувався нормою п. 1 ч. 4 ст. 179 ГК
України, яка передбачає право вільного
волевиявлення при визначенні змісту
договору, судом не приймаються,
оскільки по-перше, сторони знаходились
у нерівних умовах, у зв'язку з тим, що
позивач є монополістом, а по-друге, у
відносинах з населенням при укладенні
договорів про надання послуг з
постачання холодної води і
водовідведення, позивач зобов'язаний
керуватись умовами типового договору,
затвердженого постановою КМУ № 630 від
21.07.2005 року, від змісту якого в силу
приписів ч. 4 ст. 179 ГК України не може
відступати.

Посилання позивача на порушення
відповідачем ч. 1 ст. 36 Закону України
«Про захист економічної конкуренції» є
безпідставними та необґрунтованими,
оскільки відповідач розпочав розгляд
справи про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції № 02/19-14
за заявою ПрАТ «Приазовкурорт» та у
зв'язку з наявністю в діях позивача
ознак порушення законодавства про
захист економічної конкуренції, що
повністю відповідає приписам вказаної
статті Закону.

Твердження позивача про те, що
відповідач неправомірно зібрав докази
та послався на них в своєму рішенні,
зокрема послався на докази, які
стосуються його взаємовідносин з ДП
«Лікувально-оздоровчим пансіонатом
«Агарський мис» Національної академії
наук України, є необґрунтованими,
оскільки під час розгляду справи №
02/19-14 відповідачем було здійснене
дослідження ринку послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення, які надає КП
«Бердянськводоканал» Бердянської
міської ради в м. Бердянську за період:
2013 рік та січень-червень 2014 року, і при
цьому досліджувались його договірні
відносини з усіма контрагентами, в т.ч.
із вказаним підприємством. Приписами
ст. 41 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» визначено, що
доказами у справі можуть бути будь-які
фактичні дані, які дають можливість
встановити наявність або відсутність
порушення. Ці дані встановлюються
такими засобами: поясненнями сторін і
третіх осіб, поясненнями службових
осіб та громадян, письмовими доказами,
речовими доказами і висновками
експертів. Збір доказів здійснюється
Антимонопольним комітетом України,
його територіальними відділеннями
незалежно від місцезнаходження
доказів. Особи, які беруть участь у
справі, мають право надавати докази та
доводити їх достовірність
(об'єктивність). При цьому, жодних
обмежень щодо можливості посилання
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України в
своєму рішенні на докази норма
вказаної статті закону не встановлює.

Зазначення позивачем про відсутність в
договорі, укладеному з третьою особою,
умов, які суперечать вимогам
законодавства, внаслідок підписання
протоколу розбіжностей від 24.01.2014 року
судом не приймаються з огляду на таке. В
матеріалах справи дійсно міститься
протокол розбіжностей від 24.01.2013 року,
підписаний позивачем та третьою особою
у справі за договором № 163 про надання
послуг з водопостачання та
водовідведення від 02.01.2013 року, в якому
викладені пункти вказаного договору
щодо яких існують розбіжності в
редакції абонента та виконавця. Однак в
матеріалах справи відсутній
підписаний позивачем та третьою особою
протокол узгодження розбіжностей, що
унеможливлює суду встановити чи були
узгоджені розбіжності за вказаним
договором, за якими пунктами договору
сторони врегулювали розбіжності та в
чиїй редакції узгодили їх викладення в
договорі. При цьому наявність вказаних
обставин не свідчить про відсутність
порушень з боку Комунального
підприємства «Бердянськводоканал»
Бердянської міської ради порушень при
укладенні зі споживачами договорів про
надання послуг з водопостачання та
водовідведення норм законодавства
щодо конкурентних відносин.

Витрати по сплаті судового збору в сумі
1218,00 грн. покладаються на позивача у
справі - Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК
України.

У судовому засіданні, яке відбулося
04.11.2014 року згідно частини 2 статті 85 ГПК
України було проголошено скорочений
текст рішення, а саме його вступну та
резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, ч. 2 ст. 85 ГПК України,
суд -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову
Комунального підприємства
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради до Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
сторогі відповідача - Приватного
акціонерного товариства
"Приазовкурорт", про визнання недійсним
рішення адміністративної колегії
Запорізького обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
25.06.2014 року № 29-рш у справі № 02/19-14 "Про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції" відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору
в сумі 1218,00 грн. покладаються на
Комунальне підприємство
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради.

Повне рішення складено - 10.11.2014 року

Суддя
О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.