м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/8164/14 19.11.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючого судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання Бігмі
Я.В., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Маяк
Агроплюс» до Державного підприємства
«Конярство України» в особі
відокремленого підрозділу Філії
«Деркульський кінний завод № 63»
Державного підприємства «Конярство
України» простягнення заборгованості
в розмірі 314 728 гривень 43 копійки

Представники:

від Позивача: Сердюк Н.О. (представник
за Довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс»
(надалі також - «Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Державного підприємства
«Конярство України» в особі
відокремленого підрозділу Філії
«Деркульський кінний завод № 63»
Державного підприємства «Конярство
України» (надалі також - «Відповідач»)
про стягнення заборгованості в розмірі
314 728 гривень 43 копійки.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 30
травня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Маяк
Агроплюс» (постачальник) та Філією
«Деркульський кінний завод № 63»
Державного підприємства «Конярство
України» (покупець) укладено Договір
поставки № ЛМ340, відповідно до умов
якого сторони погодили, що
постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність покупця насіння
та/або засоби захисту рослин та/або
міндобрива та/або мікродобрива, а
покупець зобов'язується прийняти й
оплатити товар на умовах визначених
договором. Відповідно до Видаткових
накладних №354 від 01 червня 2013 року та
№395 від 12 червня 2013 року, Товариство з
обмеженою відповідальністю «Маяк
Агроплюс» поставило Філії
«Деркульський кінний завод № 63»
Державного підприємства «Конярство
України» товар на загальну суму 153547,56
грн. Однак, Відповідачем на сплачено
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс»
грошові кошти за поставлений товар в
розмірі 153547,56 грн. Таким чином, Позивач
просить Суд стягнути з Відповідача,
відповідно до умов договору, 314 728
гривень 43 копійки, з яких: 243 900 гривень
76 копійок - основного боргу з
урахуванням курсової різниці; 9 911
гривень 37 копійок - пені, 2 414 гривень 68
копійок - 3% річних, 30 709 гривень 51
копійки - 20% штрафу та 27 792 гривні 11
копійок - відсотків за користування
товарним кредитом.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 30.04.2014 р. порушено провадження у
справі № 910/8164/14, судове засідання
призначено на 28.05.2014 р.

27.05.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі.

28.05.2014 року в судове засідання з'явились
представники сторін. Представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
задовольнити. Представник відповідача
проти позову заперечив та зазначив, що
між сторонами 30.05.2014 року було укладено
Договір поставки № ЛМ340, однак наявні в
матеріалах справи видаткові накладні
на підтвердження поставлення товару
стосуються іншого Договору поставки
№ЛМ340 від 03.06.2013 року, який між
сторонами не укладався.

Ухвалою від 28.05.2013 року господарським
судом було відкладено розгляд справи
на 18.06.2014 року.

17.06.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Позивача надійшли додаткові пояснення.

18.06.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Відповідача надійшов відзив, в якому
зазначено, що договір поставки № ЛМ340
було укладено за межами цивільної
дієздатності керівника філії
«Деркульський кінний завод № 63»
Державного підприємства «Конярство
України», а тому такий правочин є
нікчемним.

В судове засідання 18.06.2014 року з'явились
представники сторін. Представник
позивача надав усні пояснення по суті
спору. Представник відповідача надав
усні пояснення по суті спору, якими
заперечив проти задоволення позовних
вимог. Представник позивача подав
письмове клопотання про продовження
строків розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.06.2014 року відкладено
розгляд справи на 02.07.2014 року,
продовжено строк розгляду спору на 15
днів.

01.07.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Позивача надійшли письмові
заперечення на відзив Відповідача.

У зв'язку з перебуванням судді Чинчин
О.В. у відпустці, Розпорядженням Голови
Господарського суду м. Києва від 02.07.2014
року справу № 910/8164/14 передано для
розгляду судді Спичаку О.М.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 02.07.2014 року справу № 910/8164/14 прийнято
до провадження суддею Спичаком О.М.,
розгляд справи призначено на 23.07.2014 рік.

02.07.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Відповідача надійшли письмові
пояснення по справі, в яких останній
просить Суд відмовити в задоволенні
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс».

02.07.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Відповідача надійшло електронне
повідомлення про розгляд справи за
відсутності представника Відповідача.

У зв'язку з виходом судді Чинчин О.В. з
відпустки, Розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва від
23.07.2014 року справу № 910/8164/14 передано для
розгляду судді Чинчин О.В.

Ухвалою Господарського суду м .Києва
від 23.07.2014 року справу № 910/8164/14 прийнято
до провадження суддею Чинчин О.В.,
розгляд справи призначено на 23.07.2014 рік.

23.07.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
із неможливістю уповноваженого
представника бути присутнім в судовому
засіданні.

23.07.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Відповідача надійшло клопотання про
зупинення провадження по справі, в
якому зазначено, що Господарським
судом Київської області розглядається
справа №911/2609/14, в якій предметом
розгляду є визнання Договору №ЛМ340
недійсним

23.07.2014 року в судове засідання з'явився
представник позивача. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 23.07.2014 року зупинено провадження у
справі № 910/8164/14 до вирішення
господарської справи № 911/2609/14 за
позовом Державного підприємства
"Конярство України" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Маяк
Агроплюс" про визнання недійсним
Договору №ЛМ340 від 30.05.2013 року

15.10.2014 року через загальний відділ
діловодства суду отримано від Позивача
надійшло Клопотання про поновлення
провадження, в якому зазначено, що
02.09.2014 року Господарським судом
Київської області було прийнято
рішення по справі №911/2609/14, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю. Апеляційна скарга на вказане
рішення не подавалась. Таким чином,
Позивач просить Суд поновити
провадження у справі №910/8164/14.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.10.2014 року поновлено
провадження по справі, судове
засідання призначено на 05.11.2014 року.

05.11.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, у зв'язку
з тим, що між сторонами ведуться
переговори щодо укладення мирової
угоди.

05.11.2014 року в судове засідання з'явився
представник позивача. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином. В судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення та підтвердив, що сторони
ведуть переговори щодо врегулювання
спору мирним шляхом.

Суд на місці ухвалив - задовольнити
клопотання Відповідача про
відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
неявкою представника відповідача в
судове засідання, клопотанням
Відповідача про відкладення розгляду
справи, Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 05.11.2014 року відкладено
розгляд справи на 19.11.2014 року.

В судовому засіданні 19.11.2014 року
представникп підтримав вимоги та
доводи позовної заяви. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
Суд не повідомив, про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
відміткою про відправлення на Ухвалі
Господарського суду м. Києва від 05.11.2014
року.

За таких обставин, незважаючи на те, що
представники Відповідача в судове
засідання 19.11.2014 року не з'явився, за
висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаного
учасника судового спору не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 19 листопада 2014
року, на підставі статті 85
Господарського процесуального кодексу
України, оголошено вступну та
резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

30 травня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Маяк
Агроплюс» (постачальник) та Філією
«Деркульський кінний завод № 63»
Державного підприємства «Конярство
України» (покупець) укладено Договір
поставки № ЛМ340, відповідно до умов
якого сторони погодили, що
постачальник зобов'язується поставити
і передати у власність покупця насіння
та/або засоби захисту рослин та/або
міндобрива та/або мікродобрива, а
покупець зобов'язується прийняти й
оплатити товар на умовах визначених
договором.

Відповідно до п. 5.3. договору, на момент
виставлення відповідного
рахунку-фактури сума вартості товару
визначається постачальником за курсом
продажу долара США (євро) до гривні
згідно даних Української
міжбанківської валютної біржі + 1,0% до
цього курсу.

В тому випадку, коли курс продажу
долара США (євро) згідно даних УМВБ+1,0%
до цього курсу на дату оплати товару
вищий, ніж курс долара США (євро) на день
виставлення рахунку-фактури, для
визначення суми, яка підлягає до
сплати, сторони використовують
формулу: С2=С1*К2/К1, де: С2-сума платежу в
гривнях, що визначається на дату оплати
товару, С1-вартість товару в гривнях
відповідно до відповідного
рахунку-фактури, К1-курс продажу долара
США (євро) за даними УМВБ на дату
виставлення рахунку-фактури + 1,0% до
цього курсу, К2- курс продажу долара США
(євро) за даними УМВБ на дату оплати
товару + 1,0 % до цього курсу. Покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
проіндексовану суму відповідного
платежу згідно умов договору (п.5.3.2.
договору).

Відповідно до Видаткових накладних №354
від 01 червня 2013 року та №395 від 12 червня
2013 року, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс»
поставило Філії «Деркульський кінний
завод № 63» Державного підприємства
«Конярство України» товар на загальну
суму 153547,56 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач зазначає, що Відповідачем не
сплачено Товариству з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс»
грошові кошти за поставлений товар в
розмірі 153547,56 грн. У зв'язку зі зміною
офіційного курсу НБУ гривні до долару
США на міжбанківському ринку валют,
змінилась вартість товару, а тому
відповідач на даний час має
заборгованість перед позивачем у
розмірі 243 900 гривень 76 копійок з
урахуванням курсової різниці на
поставлений, але не оплачений товар.
Таким чином, Позивач просить Суд
стягнути з Відповідача, відповідно до
умов договору, 314 728 гривень 43 копійки, з
яких: 243 900 гривень 76 копійок - основного
боргу з урахуванням курсової різниці; 9
911 гривень 37 копійок - пені, 2 414 гривень
68 копійок - 3% річних, 30 709 гривень 51
копійки - 20% штрафу та 27 792 гривні 11
копійок - відсотків за користування
товарним кредитом.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає,
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс»
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки
№ ЛМ340 між сторонами згідно з пунктом 1
частини 2 статті 11 Цивільного кодексу
України, виникли цивільні права та
обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (частина 1 статті 627
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу
України визначено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525
Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином (частина 7
статті 193 Господарського кодексу
України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень; докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу; обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти
як закріплену в процесуальному та
матеріальному законодавстві міру
належної поведінки особи, що бере
участь у судовому процесі, із збирання
та надання доказів для підтвердження
свого суб'єктивного права, що має за
мету усунення невизначеності, яка
виникає в правовідносинах у разі
неможливості достовірно з'ясувати
обставини, які мають значення для
справи.

Відповідно до Видаткових накладних №354
від 01 червня 2013 року та №395 від 12 червня
2013 року, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс»
поставило Філії «Деркульський кінний
завод № 63» Державного підприємства
«Конярство України» товар на загальну
суму 153547,56 грн.

Суд не приймає до уваги доводи
Відповідача про те, що наявні в
матеріалах справи видаткові накладні
на підтвердження поставлення товару
стосуються іншого Договору поставки
№ЛМ340 від 03.06.2013 року, оскільки
сторонами до матеріалів справи не було
додано належних доказів існування
інших договорів між сторонами даної
справи.

Також, Суд не погоджується з доводами
Державного підприємства «Конярство
України» щодо невідповідності
Договору поставки № ЛМ340 вимогам
чинного законодавства, з огляду на
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державне підприємство «Конярство
України» звернулось до Господарського
суду Київської області з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс» про
визнанням недійсним Договору поставки
№ ЛМ340.

Рішенням Господарського суду
Київської області від 02 вересня 2014 року
у справі №911/2609/14 відмовлено в
задоволенні позовних вимог Державного
підприємства «Конярство України»
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс» про
визнанням недійсним Договору поставки
№ ЛМ340 у зв'язку з недоведеністю
належними доказами обставин,
викладених в позові.

Суд наголошує на тому, що Відповідачем
до матеріалів справи не надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження сплати заборгованості
за Договором поставки №ЛМ340.

Таким чином, Відповідачем були
порушені зобов'язання щодо вжиття
заходів для забезпечення надходження
коштів за поставлений товар, що
призвело до виникнення заборгованості
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс».

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в
порушення вищезазначених норм
Цивільного кодексу України та умов
Договору поставки №ЛМ340, не здійснив
оплату за поставлений товар, тобто не
виконав свої зобов'язання, а тому
позовні вимоги щодо стягнення 243 900
гривень 76 копійок - основного боргу з
урахуванням курсової різниці є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд зазначає, що передбачене законом
право кредитора вимагати сплати боргу
з урахуванням індексу інфляції та
процентів річних в порядку статті 625
Цивільного кодексу України є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю «Маяк
Агроплюс» в частині стягнення 2 414
гривень 68 копійок - 3% річних підлягають
задоволенню.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
визначено, що неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» визначено, що
пеня, за визначенням частини третьої
статті 549 ЦК України, - це вид неустойки,
що забезпечує виконання грошового
зобов'язання і обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки -
штрафу до грошового зобов'язання
законом не передбачено, що, втім, не
виключає можливості його встановлення
в укладеному сторонами договорі
(наприклад, за необґрунтовану відмову
від переказу коштів за розрахунковими
документами отримувача коштів),
притому і як самостійний захід
відповідальності, і як такий, що
застосовується поряд з пенею. В
останньому випадку не йдеться про
притягнення до відповідальності
одного виду за одне й те саме
правопорушення двічі, тому що
відповідальність настає лише один раз -
у вигляді сплати неустойки, яка включає
у себе і пеню, і штраф як лише форми її
сплати.

За приписом статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.
Установлене статтею 3 названого Закону
обмеження розміру пені не стосується
неустойки, встановленої іншими
законодавчими актами (пункт 2.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17
грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань»).

Згідно із п. 7.4. договору за
порушення строку оплати, покупець
сплачує постачальникові пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період за який стягується пеня,
від суми простроченого платежу за
кожний день прострочення.

Відповідно до п.7.5. договору за
порушення строку оплати більше ніж на 30
календарних днів, покупець сплачує
постачальникові штраф в розмірі 20% від
вартості несвоєчасно оплаченого
товару.

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю «Маяк
Агроплюс» в частині стягнення 9 911
гривень 37 копійок - пені та 30 709 гривень
51 копійки - 20% штрафу підлягають
задоволенню.

Крім того, п. 5.8. договору встановлено,
що в разі поставки товару до повної
оплати покупець зобов'язується
сплатити відсотки за користування
товарним кредитом.

Початком нарахування відсотків за
користування товарним кредитом
вважається: наступний день за днем
кінцевої дати сплати вартості товару
зазначеної у відповідній специфікації
до договору або наступний день за днем
поставки неоплаченого покупцем товару
(в разі поставки на умовах попередньої
оплати) (п. 5.8.2. договору).

Плата за використання товарного
кредиту становить 0,1 % від вартості
поставленого та неоплаченого товару за
кожен календарний день користування,
починаючи з дати, визначеної в п. 5.8.2. до
дня оплати товару в повному обсязі
(п.5.8.3. договору).

Таким чином, позовні вимоги Товариства
з обмеженою відповідальністю «Маяк
Агроплюс» в частині стягнення 27 792
гривні 11 копійок - відсотків за
користування товарним кредитом
підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс» -
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Конярство України» (01001,
м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс» (08296,
Київська обл., місто Ірпінь, селище
міського типу Ворзель, ВУЛИЦЯ ОКРУЖНА,
будинок 11, ) 314 728 (триста
чотирнадцять тисяч сімсот двадцять
вісім) гривень 43 копійок, з яких: 243 900
гривень 76 копійок - основного боргу з
урахуванням курсової різниці; 9 911
гривень 37 копійок - пені, 2 414 гривень 68
копійок - 3% річних, 30 709 гривень 51
копійки - 20% штрафу та 27 792 гривні 11
копійок - відсотків за користування
товарним кредитом.

3 Стягнути з Державного підприємства
«Конярство України» (01001, м. Київ, вул. Б.
Грінченка, 1, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Маяк Агроплюс» (08296,
Київська обл., місто Ірпінь, селище
міського типу Ворзель, ВУЛИЦЯ ОКРУЖНА,
будинок 11, ) 6 294 (шість
тисяч двісті дев'яносто чотири) гривні
57 копійок судового збору.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

5.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 20 листопада 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин