КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2014 р. Справа№ 910/10726/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Лазаренко Ю.Г., дов.
№ 290 від 01.10.2014 р.;

від відповідача - Бойченко В.М.,
дов. 45/60-Д від 01.10.2014 р.,

Савченко Г.М., дов.
45/61-Д від 01.10.2014 р.;

від прокуратури - не з'явилися;

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна

компанія
«Київводоканал»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 30.07.2014 року

у справі № 910/10726/13
(головуючий суддя Чинчин О.В.,

судді: Івченко А.М.,
Спичак О.М.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна

компанія
«Київводоканал»

до Комунального
підприємства «Дирекція замовника з

управління житловим
господарством Дарницького району

міста Києва»

за участю Київської
міжрайонної екологічної прокуратури

про стягнення
заборгованості за надані послуги
постачання

питної води та
приймання стічних вод у розмірі

3 742 982,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 року по справі № 910/10726/13
у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
30.07.2014 року по справі № 910/10726/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.08.2014 року по
справі № 910/10726/13 апеляційну скаргу було
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 06.10.2014 року.

03.10.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Комунального
підприємства «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва»
надійшов відзив на апеляційну скаргу, у
якому відповідач просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

03.10.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Комунального
підприємства «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва»
надійшло клопотання про здійснення
фіксації судового процесу за допомогою
звукозаписувального технічного
засобу, яке було задоволено з огляду на
приписи ст. 81-1 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.10.2014 року
строк розгляду спору було подовжено та
відкладено розгляд справи на 28.10.2014
року.

27.10.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Комунального
підприємства «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва»
надійшли письмові пояснення, у яких
відповідач просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

28.10.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» надійшли
доповнення до матеріалів справи та
додаткові письмові пояснення до
апеляційної скарги, у яких позивач
просить апеляційну скаргу
задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні 28.10.2014 року було
оголошено перерву в розгляді справи до
04.11.2014 року.

03.11.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Комунального
підприємства «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва»
надійшли письмові пояснення, у яких
відповідач просить апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Акціонерна компанія
«Київводоканал» у поясненнях, наданих
у судовому засіданні, підтримав доводи,
викладені в апеляційній скарзі, просив
суд рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 року по справі № 910/10726/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Представники Комунального
підприємства «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста Києва» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, заперечували проти доводів
апелянта, викладених в апеляційній
скарзі, просили суд відмовити в
задоволенні скарги та залишити без
змін оскаржуване судове рішення
місцевого господарського суду як таке,
що прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

10.03.2004 року між Відкритим акціонерним
товариством «Акціонерна компанія
«Київводоканал», правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
«Акціонерна компанія «Київводоканал»
(далі - постачальник, позивач, ПАТ «АК
«Київводоканал») та Комунальним
підприємством «Управління житлового
господарства Дарницького району м.
Києва» (далі - абонент, відповідач, КП
УЖГ Дарницького району м. Києва) було
укладено договір на поставку питної
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі № 03910/2-02 (далі -
Договір).

За умовами Договору, він укладається у
відповідності із Законом України «Про
питну воду та питне водопостачання». За
цим договором постачальник
зобов'язується надавати абоненту
послуги з постачання питної води та
приймання від нього стічних вод у
міську каналізаційну мережу, а абонент
зобов'язується здійснювати своєчасну
оплату наданих йому постачальником
послуг на умовах цього договору,
дотримуватися порядку користування
питною водою з комунальних
водопроводів і приймання стічних вод,
що встановлені Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України, затверджених наказом
Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994
року № 65 (далі - Правила користування),
Правилами приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України, затверджених наказом
Державного комітету будівництва,
архітектури та житлової політики
України № 37 від 19.02.2002 року (далі -
Правила приймання стічних вод), а також
дотримуватися норм, визначених іншими
нормативними актами, що регулюють
правовідносини, які виникають за цим
договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору облік
поставленої води та кількість
прийнятих стоків здійснюється за
показаннями водолічильника,
зареєстрованого у постачальника, окрім
випадків, передбачених Правилами
користування. У випадку наявності у
абонента декількох об'єктів
водоспоживання, облік спожитої ним
води здійснюється з урахуванням
показань всіх лічильників,
зареєстрованих за абонентом.

Пунктом 2.1.2 Договору передбачено, що
зняття показань з водолічильника (-ків)
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника у
присутності представника абонента у
строки згідно з графіком
обслуговування постачальника.

Згідно з п. 2.1.5 Договору абонент веде
первинний облік водоспоживання та
водовідведення у Журналі обліку
споживання води (пронумерований,
прошитий та скріплений печаткою), який
заповнюється щомісячно абонентом та
представником постачальника.

Як передбачено п. 2.2.1 Договору,
постачальник щомісячно направляє до
банківської установи абонента
платіжні документи для оплати за
поставлену воду та прийняті стічні
води відповідно до встановлених
тарифів. Тарифи на послуги з
водопостачання та водовідведення
встановлюються уповноваженими
органами відповідно із чинним
законодавством та не підлягають
узгодженню сторонами. В разі зміни
тарифів у період дії цього договору
постачальник доводить абоненту нові
тарифи у платіжних документах без
внесення додаткових змін до цього
договору стосовно строків їх введення
та розмірів.

У відповідності до п. 2.2.2 Договору, у
платіжних документах зазначаються
вартість та кількість наданих послуг
за відповідний період, а також розмір
діючих тарифів. Оплата вартості послуг
здійснюється абонентом щомісячно у
безготівковій формі у десятиденний
термін з дня направлення
постачальником платіжного документу
до банківської установи абонента. За
згодою постачальника оплата може
здійснюватися іншими способами, що не
суперечать чинному законодавству
України. В разі утворення боргу, оплата,
що надходить від абонента першочергово
зараховується постачальником в
погашення боргу.

За умовами п. 2.2.4 Договору, у разі
неотримання від постачальника
поточного щомісячного платіжного
документу, абонент здійснює оплату
вартості наданих йому послуг, не
пізніше 5-го числа наступного місяця,
платіжним дорученням, виходячи з
діючого тарифу та фактичної кількості
спожитої води.

Сторони у п. 7.1 Договору визначили, що
він діє протягом всього часу надання
послуг до моменту його розірвання.
Договір набуває чинності з моменту
його підписання сторонами.

Позивач звертаючись з позовом
зазначає, що він надав відповідачу
послуги з водопостачання і
водовідведення за період з 01.08.2012 року
по 31.03.2013 року на суму 20 124 215,11 грн., з
яких сплачено 17 414 775,35 грн., внаслідок
чого утворилась заборгованість
розміром 3 340 264,52 грн. (з урахуванням
перерахунків на суму 630 824,76 грн.). З
огляду на вказане, позивач просить суд
стягнути з КП УЖГ Дарницького району м.
Києва 3 340 264,52 грн. основної
заборгованості, 6 174,12 грн. інфляційних
втрати, 38 225,13 грн. - 3% річних, 191 275,67 грн. -
пені та 167 013,23 штрафу.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного
кодексу України, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
- п. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з розрахунку позивача,
він складається із заборгованості за
постачання холодної води,
водовідведення холодної води,
водовідведення гарячої води та
холодної води, яка йде на підігрів за
період з 01.08.2012 року по 31.03.2013 року.

Суд зазначає, що ч. 3 ст. 35
Господарського процесуального кодексу
визначено, що обставини, встановлені
рішенням суду у господарській,
цивільній або адміністративній справі,
що набрало законної сили, крім
встановлених рішенням третейського
суду, не доказуються при розгляді інших
справ, у яких беруть участь ті самі
особи або особа, щодо якої встановлено
ці обставини.

Постановою Вищого господарського суду
України від 25.06.2014 року у справі № 17/345,
якою залишено без змін рішення
Господарського суду міста Києва від
23.07.2013 року та постанову Київського
апеляційного господарського 19.03.2014
року суду за позовом ПАТ «АК
«Київводоканал» до КП «Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району м.
Києва» про стягнення заборгованості за
Договором № 03910/2-02 на поставку питної
води та приймання стічних вод через
приєднані мережі за період з 01.05.2010 року
по 31.07.2010 року, встановлено наступне.

Статтею 16 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначено,
що порядок надання житлово-комунальних
послуг, їх якісні та кількісні
показники мають відповідати умовам
договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» відносини
між учасниками договірних відносин у
сфері житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.
Виробник послуг може бути їх
виконавцем. Особливими учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є балансоутримувач та
управитель, які залежно від
цивільно-правових угод можуть бути
споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно п. 3.13 Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України, затверджених наказом
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України від 27.06.2008 року № 190 (далі -
Правила № 190), передбачено, що суб'єкти
господарювання, у яких теплові пункти
(котельні) перебувають на балансі або
яким вони передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію, здійснюють розрахунки з
виробником на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби, а також
розраховуються за власний обсяг
водовідведення. Обсяг питної води,
поданої до теплових пунктів (котелень),
фіксується засобами обліку, які
встановлені на межі балансової
належності. Обсяг гарячого
водопостачання, переданий споживачам
виконавцем послуг з постачання гарячої
води, ураховується в загальному обсязі
стічних вод споживачів і оплачується
ним за договором з виробником на
підставі показів засобів обліку або в
порядку, обумовленому договором.

КП УЖГ Дарницького району не має
ліцензії на приготування гарячої води
(так само як і технічних можливостей),
така діяльність не передбачена
статутом підприємства, тому КП УЖГ
Дарницького району м. Києва таку
діяльність не здійснює.

Судами встановлено, що на балансі
відповідача відсутні теплові пункти,
вони передані у володіння та
користування третьої особи. Центральні
теплові пункти, які забезпечують
житлові будинки Дарницького району
усіх форм власності гарячою водою,
знаходяться на балансі третьої особи
згідно рішення Київської міської ради
ІV сесії V скликання від 26.04.2007 року №
474/1135 про деякі питання використання
майна, що належить до комунальної
власності територіальної громади м.
Києва та перебуває у володінні та
користуванні третьої особи.

Колегія суддів також звертає увагу, що
п. 1 розпорядження КМДА від 19.09.2007 року №
1220 «Про укладення договору на
виробництво комунальних послуг з
централізованого опалення та гарячого
водопостачання», зазначено, що ПАТ «АК
«Київенерго» листом від 31.07.2007 року №
907/4707 надало згоду на виконання
зобов'язань щодо здійснення функцій
виробника послуг з централізованого
опалення та гарячого водопостачання з
використанням теплових розподільчих
мереж, центральних та індивідуальних
теплових пунктів, які належать до
комунальної власності територіальної
громади м. Києва та відповідно до Угоди
щодо реалізації проекту управління та
реформування енергетичного комплексу
м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між
Київською міською державною
адміністрацією та ПАТ «АК
«Київенерго», перебувають у володінні
та користуванні акціонерного
товариства.

Тобто, на балансі відповідача немає
теплових пунктів, вони передані у
володіння та користування ПАТ
«Київенерго». Доказів перебування саме
центральних теплових пунктів на
балансі відповідача суду надано не
було.

Відповідно до п. 3.13 Правил користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення від 27.06.2008 року № 190,
суб'єкти господарювання, у яких теплові
пункти (котельні) перебувають на
балансі або яким вони передані в
управління, повне господарське
відання, користування, концесію,
здійснюють розрахунки з виробником на
основі укладених договорів за весь
обсяг питної води, яка відпущена з
систем водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання та
інші потреби, а також розраховуються за
власний обсяг водовідведення.

Крім цього, у п. 6.1 Правил зазначено, що
насосне обладнання для підкачування
холодної води та регулятори тиску,
встановлені в котельнях, ТП і
прибудованих до них, які перебувають на
балансі юридичних осіб, експлуатуються
ними відповідно до умов договорів,
укладених з виробником. Виробник
комунальних послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення,
відшкодовує теплопостачальним
організаціям витрати на експлуатацію
насосних агрегатів.

Згідно до п. 3.1. Правил № 190 розрахунки
за спожиту питну воду та скид стічних
вод здійснюються на основі показів
засобів обліку. Подібне правило
міститься в п. 2.1 укладеного між
сторонами договору.

Вузли обліку повинні розташовуватись
на мережі споживача, як правило, на межі
балансової належності мереж виробника
та споживача, або за згодою виробника в
приміщеннях, розташованих
безпосередньо за зовнішньою стіною
будівлі в місці входу водопровідного
вводу (п. 5.2. Правил № 190).

Споживач забезпечує захист приміщень,
де розташовані вузли обліку, від
ґрунтових, талих і дощових вод та інших
шкідливих впливів, утримує зазначені
приміщення в належному стані; не
допускає доступу сторонніх осіб і
забезпечує доступ представників
виробника за службовими посвідченнями
до засобів обліку, водопровідних
пристроїв та обладнання (п. 5.13. Правил
№190).

Прилади обліку, що фіксують об'єми води,
яка іде на підігрів розташовані на межі
балансової належності позивача та
третьої особи - балансоутримувача
теплових пунктів.

Згідно до п. 5.21. Правил № 190 зняття
показів засобів обліку здійснюється
представником виробника у присутності
споживача або самим споживачем.
Порядок та терміни зняття показів
засобів обліку визначаються
відповідно до договору.

Враховуючи вищевикладені обставини
справи та правове регулювання відносин
між сторонами, суд касаційної
інстанції вважає обґрунтованим
висновок судів про те, що ні укладеним
між сторонами договором, ні приписами
законодавства не передбачено обов'язку
відповідача сплачувати за воду, що йде
на підігрів позивачу.

Подібна правова позиція викладена в
постановах Вищого господарського суду
України від 20.06.2012 року у справі № 65/90,
від 01.08.2012 року у справі № 7/605-18/148, від
22.08.2012 року у справі № 33/103, від 03.10.2012
року у справі № 7/558.

Крім того, постачання гарячої води
регулюється Законом України «Про
теплопостачання», за яким
теплогенеруюча або теплопостачальна
організація укладає окремий договір
купівлі-продажу теплової енергії з
власником відповідного майна або
юридичною особою, яка за договором з
власником утримує на балансі
відповідне майно і уклала договори на
надання житлово-комунальних послуг з
кінцевими споживачами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
теплопостачання», теплова енергія -
товарна продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води, інших
господарських і технологічних потреб
споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Відповідно до п. 1 ст. 275 Господарського
кодексу України, за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві
(абоненту), який зобов'язаний оплатити
прийняту енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Тобто, постачання гарячої води може
здійснюватися лише енергопостачальним
підприємством, яке для цього здійснює
підігрів питної води.

Такої ж позиції додержується і Вищий
господарський суд України, який у
постанові від 18.06.2009 року по справі №
52/176 зазначив, що питна вода є
необхідною складовою продукції
гарячого водопостачання. Виконавцем
водопостачання є ПАТ «АК
«Київводоканал». Без його продукції
ПАТ «АК «Київенерго» не в змозі
створити власну продукцію - гарячу
воду. Створення ПАТ «Київенерго»
гарячої води є її господарською
діяльністю, тобто ПАТ «Київенерго» є
споживачем питної води у відповідності
до закону.

За таких обставин, суд встановив, що
позивач є виробником та постачальником
послуг з централізованого
водопостачання та водовідведення, а
ПАТ «Київенерго» - є виробником та
постачальником послуг з опалення та
підігріву питної води. Таким чином,
споживання ПАТ «Київенерго» послуги з
водопостачання має здійснюватися на
підставі договору з ПАТ «АК
«Київводоканал».

Таким чином, договором № 03910/2-02 на
поставку питної води та приймання
стічних вод через приєднані мережі від
10.03.2004 року не передбачено надання
такої послуги, як «постачання холодної
води, яка йде на виготовлення гарячої
води». Даної позиції дотримується і
Вищий господарський суд у постанові
від 10.03.2011 року по справі № 7/222, а також у
справах № 1/394, № 23/490, № 49/78, № 42/201, № 52/154.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про у відсутність у
відповідача обов'язку оплачувати обсяг
питної води, яка відпущена з систем
водопостачання і використана на
потреби гарячого водопостачання
будинків.

З наданого позивачем розрахунку
позовних вимог до боржника
Комунального підприємства «Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району м.
Києва», за спірний період використано
послуг на потреби:

- водопостачання та водовідведення
питної води для потреб холодного
водопостачання вартістю 13 522 201,21 грн.

- постачання питної води, яка йде на
підігрів будинків відповідача на суму 3
712 057,74 грн.

- водовідведення (приймання стічних
вод) питної води, яка йде на підігрів у
розмірі 2 889 938,16 грн.

Враховуючи встановлені вище обставини,
нарахування позивачем за спірний
період 3 712 075,74 грн. (6 602 013,90 грн. - 2 889 938,16
грн.) вартості питної води на потреби
гарячого водопостачання є
безпідставним.

За таких обставин, відповідно до
розгорнутого розрахунку позовних
вимог, за спірний період позивачем
надано відповідачу послуги з
водопостачання та водовідведення
питної води для потреб холодного
водопостачання вартістю 13 522 201,21 грн. та
водовідведення питної води для потреб
гарячого водопостачання вартістю 2 889
938,16 грн., що разом складає 16 412 139,37 грн.

З пояснень наданих у судовому
засіданні та розрахунку наданого ПАТ
«АК «Київводоканал», КП УЖГ
Дарницького району за спірний період
за Договором № 03910/2-02 на поставку
питної води та приймання стічних вод
через приєднані мережі, здійснило
оплату наданих послуг на суму 17 414 775,35
грн.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на довідки КП ГІОЦ, за даними яких
встановлено, що відповідачем сплачено
за постачання холодної води та холодне
водовідведення 14 281 745,76 грн. з яких
зараховано 13 657 120,79 грн., а також за
послуги з водовідведення гарячої води 2
394 166,76 грн., слід також звернути увагу,
що на рахунки позивача було
перераховано 1 253 950,11 грн. від
Управління соцзахисту населення по
пільгам та субсидіям за спірний період.

З наведеного вбачається, що навіть без
урахування оплати послуг, які були
здійснені з призначенням платежу за
постачання холодної води, яка йде на
підігрів (згідно розрахунку позивача 2
893 022,96 грн.), у відповідача відсутня
заборгованість перед позивачем.

Враховуючи вказане вище, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про відсутність
заборгованості КП УЖГ Дарницького
району перед ПАТ «АК «Київводоканал» з
послуг поставки питної води та
приймання стічних вод (холодного та
гарячого водовідведення) через
приєднані мережі за спірний період.
Таким чином, позовні вимоги ПАТ «АК
«Київводоканал» є необґрунтованими та
не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені Публічним
акціонерним товариством «Акціонерна
компанія «Київводоканал» в
апеляційній скарзі, не знайшли
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 30.07.2014 року по справі № 910/10726/13
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» задоволенню
не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Публічне акціонерне
товариство «Акціонерна компанія
«Київводоканал» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Акціонерна
компанія «Київводоканал» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 30.07.2014 року по
справі № 910/10726/13 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/10726/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко

Повний текст рішення складено 10.11.2014
року.