ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2014 р.Справа № 922/3887/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання
Кісельовій С.М.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Харківської філії ПАТ "Укртелеком", м.
Харків до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком", м.
Харків про стягнення 101 973,99 грн. за
участю представників:

позивача - Перхун Ю.М. (дов. № 1786 від
11.12.2013 р.)

відповідача - Бочарової Н.В. (дов. № 1347
від 26.09.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство "Укртелеком" в особі
Харківської філії ПАТ "Укртелеком",
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком"
(надалі - Відповідач) заборгованості у
розмірі 101 973,99 грн. (де: основний борг - 100
649,01 грн., три відсотки річних - 256,45 грн.,
пені - 1 068,53 грн.) Також просить суд
покласти на Відповідача судовий збір.

Від Позивача заяв та клопотань не
надійшло. У судовому засіданні позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх у повному обсязі.

Від Відповідача заяв та клопотань не
надійшло. У судовому засіданні проти
позовних вимог заперечує частково, де
визнає суму в розмірі 100 649,01 грн. -
основного боргу, 379,16 грн. пені за період
з 21.07.2014 р. по 31.07.2014 р., 256,45 грн. - три
відсотки річних, а також просить суд
припинити провадження у справі в
частині стягнення пені в сумі - 689,37 грн.

Також Відповідач підтримує клопотання
про розстрочку виконання рішення суду
по справі №922/3887/14 шляхом здійснення
оплати загальної стягнутої суми
(основного боргу, пені, трьох відсотків
річних, судового збору) рівними
платежами за наступним графіком:
перший платіж до 28.11.2014 р., другий платіж
до 28.12.2014 р., третій платіж до 28.01.2015 р.

Представник Позивача проти клопотання
Відповідача про розстрочку виконання
рішення заперечує та просить суд
відмовити у його задоволенні, що також
підтверджується наданим запереченням.

Судом виконано процесуальний обов'язок
щодо повідомлення учасників процесу
про дату, час та місце розгляду справи
відповідно до вимог пункту 2.6.
Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
погодженої листом Вищого
господарського суду України від 19.02.2013
р. та затвердженої наказом Державної
удової адміністрації України від 20.02.2013
р. № 28, а тому суд вважає можливим
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами, як це передбачено статтею
75 Господарського процесуального
кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною в позовній заяві
(роз'яснення Президії Вищого
Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02
- 5/289 із змінами "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі
Вищого господарського суду України від
14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у першому півріччі 2007 року" (пункт
15) зазначено, що відповідно до пункту 2
частини другої статті 54 Господарського
процесуального кодексу України
позовна заява повинна містити, зокрема,
місцезнаходження сторін (для юридичних
осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання
практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2006 році" зазначено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому
числі Господарський процесуальний
кодекс України (надалі - ГПК України), не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно із статтею 93
Цивільного кодексу України (надалі - ЦК
України) та зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 ГПК України обов'язок
доказування і подання доказів
покладено на сторони, суд згідно за
статтею 75 ГПК України розглядає справу
за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
вислухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно дослідивши
матеріали справи, суд встановив
наступне.

23.06.2008 р. між ВАТ «Укртелеком» в особі
Харківської філії ВАТ «Укртелеком» та
ТОВ «Велтон.телеком» був укладений
Договір №136-10 (далі - Договір) про
надання в користування лінійних
споруд.

Відповідно до розділу 1 Договору
предметом договору є зобов'язання
Позивача надавати Відповідачу послуги
з користування: пар магістрального
кабелю для організації абонентської
лінії; розподільною шафою для
розміщення боксу.

Відповідно до п.8.1,8.3 Договору, строк
якого складав з 01.05.2008 р. по 23.06.2009 р.
Продовження оформляється укладанням
додаткової угоди до нього. Станом на
час звернення до суду з даною позовною
заявою Договір є діючим, з огляду на
укладання додаткової угоди №2 до нього,
у якій сторони домовились, що Договір
продовжується на кожний наступний
строк на тих самих умовах, якщо жодна зі
сторін не заявить письмово іншій
Стороні про своє небажання продовжити
дію Договору не менше, як за 30 днів до
закінчення строку його дії.

У зв'язку з набранням чинності Закону
України «Про акціонерні товариства»
рішенням загальних зборів акціонерів
ВАТ «Укртелеком» від 14.06.2011 р. ВАТ
«Укртелеком» перейменовано на ПАТ
«Укртелеком», яке є правонаступником
всіх прав та обов'язків ВАТ
«Укртелеком».

Протягом строку дії Договору Позивач
виконував свої обов'язки за
вищевказаним Договором та надавав
Відповідачу визначені Договором
послуги.

Відповідач порушуючи свої зобов'язання
передбачені п.3.5. Договору та проводив
оплату отриманих послуг з порушенням
порядку та термінів, що встановлені
Договором, а саме в порушення п.3.1
Договору Відповідач з 01.06.2014 р. не
вчасно та не в повному обсязі проводив
оплату направлених Позивачем
відповідно до п.3.1. Договору рахунків.
Крім умов Договору обов'язок
Відповідача виконувати умови договору,
в тому числі своєчасно оплачувати
отримані послуги передбачений п.6.1.
Правил надання в користування
кабельної каналізації зв'язку, які
затверджені Рішенням НКРЗІ №428 від
23.08.2012р.

В результаті чого, заборгованість
Відповідача за отримані послуги, у
період з червня 2014 р. по липень 2014 р.,
відповідно до зазначеного Договору, як
зазначає Позивач, склала 100649 грн. 01 коп.

При розрахунку заборгованості було
враховано вхідне від'ємне сальдо на
01.06.2014 р. у розмірі 100 грн. 00 коп. та
часткове погашення заборгованості
згідно протоколів проведення
розрахунків за червень та липень 2014 р.
Можливість оплати Відповідачем
отриманих відповідно до Договору
послуг, шляхом зарахування зустрічних
однорідних фінансових вимог
передбачена п.3.5 Договору та Договором
№15П-06-08 від 23.06.2008 р.

Відповідно до п.4.2. Договору, за
порушення строків, передбачених
Договором, винна сторона сплачує іншій
пеню у розмірі облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який нараховується
пеня, за кожен день прострочення.
Розмір нарахованої відповідно до
Договору (розрахунок додається) пені
складає 1068,53 грн. (період нарахування
пені становить з 21.07.2014 р. по 20.08.2014 р.)

Також Позивачем було нарахована сума 3
відсотків річних - 256,45 грн. Період
нарахування трьох процентів річних
становить з 21.07.2014 р. по 20.08.2014 р.

Відповідач у судових засіданнях та у
наданому відзиві визнає позовні вимоги
в частині стягнення суми в розмірі 100
649,01 грн. - основного боргу, 379,16 грн. пені
за період з 21.07.2014 р. по 31.07.2014 р., 256,45 грн.
- три відсотки річних, а також просить
суд припинити провадження у справі в
частині стягнення пені в сумі - 689,37 грн.,
на підставі оплати, на користь Позивача
пені за період з 01.08.2014 р. по 31.08.2014 р. в
сумі 1 379,07 грн. згідно виставленого
рахунку №638303_КНА-680 від 31.08.2014 р.,
платіжним дорученням №9495 від 30.09.2014р.

На підставі оплати Відповідачем пені
за двадцять календарних дня з 01.08.2014 р.
по 20.08.2014 р. в сумі 689,37 грн., в цій частині
припиняється провадження на підставі
п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши присутніх представників
сторін, повністю, всесторонньо, за
своїм внутрішнім переконанням, яке
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
оцінивши надані сторонами докази та
надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав позовних вимог учасників
судового процесу, користуючись
принципом об'єктивної істини,
принципами добросовісності,
розумності та справедливості суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського
кодексу України (надалі - ГК України),
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених ГПК
України заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

На підставі ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків виникають з договорів та
інші правочини. Господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать ст. 174
Господарського кодексу України.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що
сторони є вільними в укладені договору,
в виборі контрагента та визначенні
умов договору з урахуванням вимог
цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту. Загальні положення
про договір визначені статям 626-637 ЦК
України, а порядок укладення, зміна і
розірвання договору статями 638-647, 649,
651-654 ЦК України. Договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Договір є
укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами є
умови про предмет договору, умови, що
визначені законом як істотні або
необхідними для договорів даного виду,
а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.
Зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. У разі односторонньої відмови
від договору у повному обсязі або
частково, якщо право на таку відмову
встановлено договором або законом,
договір є відповідно розірваним або
зміненим. У разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
тощо. У разі розірвання договору
зобов'язання сторін припиняються. У
разі зміни або розірвання договору
зобов'язання змінюються або
припиняється з моменту досягнення
домовленості про зміну або розірвання
договору, якщо інше не встановлено
договором чи не обумовлено характером
його зміни.

Згідно статті 180 ГК України зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися
на засадах добросовісності, розумності
та справедливості.

Приписами статей 526-527 ЦК України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту. Стаття 599 ЦК України
передбачає, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Згідно із
статтею 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Частиною першою статті 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зокрема, статями 525 - 526 ЦК України
передбачається, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", який регулює договірні
правовідносини між платниками та
одержувачами грошових коштів щодо
відповідальності за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.
Суб'єктами зазначених правовідносин є
підприємства, установи та організації
незалежно від форм власності та
господарювання, а також фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності.
Дія цього Закону не поширюється на
порядок нарахування та сплати пені,
штрафних та фінансових санкцій за
несвоєчасну сплату податків,
податкового кредиту та інших платежів
до бюджетів усіх рівнів і
позабюджетних фондів, передбачених
чинним законодавством України, а також
на відносини, що стосуються
відповідальності суб'єктів переказу
грошей через платіжні системи.

За порушення грошового зобов'язання
відповідно до статті 625 ЦК України
боржник, не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського
кодексу України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно статті 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог і заперечень проти них,
враховуючи, що позивачем надано докази
заборгованості відповідача у сумі 100649
грн. 01 коп. - основного боргу, 256 грн. 45
коп. - три проценти річних, 379,16 грн. -
пені за період з 21.07.2014 р. по 31.07.2014 р., суд
задовольняє позовні вимоги, а в частині
стягнення пені в сумі 689,37 грн., суд
припиняє провадження у справі.

Так, відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Відповідно статей 55 Конституції
України, статей 15, 16 ЦК України кожна
особа має право звернутись до суду за
захистом свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи з загальних засад і змісту
законодавства України. Мотивувальна
частина рішення повинна містити
встановлені судом обставини, а також
оцінку всіх доказів. Визнаючи одні і
відхиляючи інші докази, суд має це
обґрунтувати. Мотивувальна частина
рішення повинна мати також посилання
на закон та інші нормативні акти
матеріального права, на підставі яких
визначено права і обов'язки сторін у
спірних правовідносинах.

Статтею 129 Конституції України
зазначено, що судді при здійсненні
правосуддя незалежні і підкорюються
лише закону. Змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості - є однією з основних
засад судочинства.

За таких обставин, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами у порядку передбаченому
ст. 75 ГПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судовий
збір у даній справі покладається на
Відповідача.

Стосовно клопотання Відповідача про
розстрочку виконання рішення суду по
справі №922/3887/14 шляхом здійснення
оплати загальної стягнутої суми
(основного боргу, пені, трьох відсотків
річних, судового збору) рівними
платежами за наступним графіком:
перший платіж до 28.11.2014 р., другий платіж
до 28.12.2014 р., третій платіж до 28.01.2015 р.,
суд вважає за доцільне відмовити у його
задоволенні на підставі наступного.

При зверненні до суду з клопотанням про
розстрочку виконання рішення,
Відповідач не надав жодного доказу в
підтвердження наявності обставин, які
б підтверджували ускладнення
виконання рішення суду або зробили б
його виконання неможливим та
винятковість випадку у розумінні ст. 121
ГПК України, за наявності якого може
бути надано розстрочку.

Постановою Пленуму Верховного Суду
України від 26.12.2003 року №14 «Про
практику розгляду скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження» зазначено, що при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
необхідно мати на увазі, що відповідно
до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України
їх задоволення можливе лише у
виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім`ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події).

Відповідачем не доведено, що скрутний
стан Відповідача є винятковою
обставиною у розумінні ст. 121 ГПК
України, за наявності якої можливе
надання розстрочки виконання рішення.
Тяжкий фінансовий стан утворився
внаслідок його власної господарської
діяльності, а не в силу якихось
об`єктивних обставин, що б унеможливило
виконання договірних зобов`язань та
рішення суду.

Стаття 42 ГК України визначає
підприємництво як самостійну,
ініціативну, систематичну, на власний
ризик господарську діяльність, що
здійснюється суб`єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.
Здійснення підприємницької діяльності
на власний ризик означає покладення на
підприємця тягаря несприятливих
наслідків такої діяльності.

Надання розстрочки на підставі тяжкого
матеріального стану відповідача не
може вважатися підставою для
застосування положень ст. 121 ГПК
України, адже враховуючи положення ч. 1
ст. 625 ЦК України, Відповідач у випадку
порушення грошового зобов`язання не
може посилатися на неможливість його
виконання.

Крім того, відповідно до п. 7.2. Пленуму
Вищого Господарського Суду України № 9
від 17.10.2012 року «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, тощо.

Надання розстрочки виконання рішення
суду негативно вплине на матеріальні
інтереси Позивача, який тривалий час не
отримуватиме кошти по даному договору
та не матиме можливості використати їх
у своїй господарській діяльності, що
може привести до тяжкого фінансового
стану Позивача.

Відповідачем не надано жодних доказів
щодо наявної загрози банкрутства,
відсутності коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, а також щодо
наявності інших обставин, що
ускладнюють виконання рішення суду або
роблять його неможливим без надання
розстрочки.

На підставі статей 6, 8, 19, 55, 124, 129
Конституції України, статтями 173, 174, 179,
180, 193 ГК України та ст.ст. 6, 14, 509, 510, 525 - 527,
530, 546, 548 - 552, 598, 599, 610, 611, 626 - 647, 649, 651 - 654 ЦК
України, керуючись статтями 1, 4, 12, 32, 33,
43, 44-49, 80, 82-85, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Велтон.телеком» (61002,
м. Харків, вул. Сумська, 50, Код ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Харківської філії ПАТ
"Укртелеком" (61002, м. Харків, вул. Іванова,
7/9, ) суму 100 649 грн. 01 коп. -
основного боргу, 256 грн. 45 коп. - три
проценти річних, 379 грн. 16 коп. - пені, а
також 2039 грн. 48 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

В частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Велтон.телеком» (61002, м. Харків, вул.
Сумська, 50, Код ) суми пені у
розмірі 689,37 грн. припинити провадження
у справі №922/3887/14.

Повне рішення складено 10.11.2014 р.

Суддя І.П. Жигалкін