ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2014 р.Справа № 5023/2172/12

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання
Ямщикової М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Акціонерної компанії
"Харківобленерго", м. Харків до
Комунального підприємства
"Харківводоканал", м. Харків про про
стягнення 2033579,82 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Квіцінської А.І., довіреність
№ 01-42юр/8329 від 15.09.2014 р.;

відповідача - Колісник І.А., довіреність
№ 222/810/13 від 18.12.2013 р.;

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2012 року Акціонерна компанія
"Харківобленерго", м. Харків,
звернулась до господарського суду
Харківської області з позовною заявою
про стягнення з Комунального
підприємства "Харківводоканал", м.
Харків, 514198,05 грн. 3% річних, 1144760,63 грн.
пені, 374621,14 грн. інфляційних витрат та
судового збору.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач в порушення умов договору
про постачання електричної енергії №
1.01 від 03.01.2008 р. неналежним чином
виконав свої зобов'язання щодо
своєчасної оплати електричної енергії.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 17 травня 2012
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 28 травня 2012
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 28 травня 2012
року було відкладено розгляд справи на
11 червня 2012 року.

07 червня 2012 року відповідач надав
відзив на позовну заяву, в якому
зазначив, що заявлені позивачем вимоги
у цій справі про стягнення штрафних
санкцій, що нараховані на суму позовних
вимог, які є предметом розгляду справи
№ 49/193-10(н.р. 5023/4029/11), рішення за якою не
набрало законної сили є незаконними та
необґрунтованими, а тому в позові слід
відмовити.

07 червня 2012 року відповідач надав
клопотання про зупинення провадження у
справі № 5023/2172/12 до вирішення
пов'язаної з цією справою іншої справи
№ 5023/4029/11 (н.р. 49/193-10), що розглядається
Харківським апеляційним господарським
судом, посилаючись на те, що
пов'язаність справ та неможливість
розгляду справи № 5023/583/12 полягає в
тому, що рішенням іншого суду, який
розглядає справу № 5023/4029/11 (н.р. 5023/193-10)
буде встановлено обставини, що
вплинуть на збирання та оцінку доказів
по даній справі, зокрема факти, що мають
преюдиціальне значення.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11 червня 2012
року провадження у справі 5023/2172/12
зупинено до вирішення пов'язаної з цією
справою іншої справи № 5023/4029/11 (н.р.
5023/193-10) Харківським апеляційним
господарським судом.

12 вересня 2014 року від Акціонерної
компанії "Харківобленерго" надійшло
клопотання про поновлення провадження
у справі № 5023/2172/12, посилаючись на те, що
обставини, які зумовили зупинення
провадження, усунені, оскільки
прийнята 27.08.2014 апеляційним
господарським судом постанова, якою
переглянуто рішення господарського
суду по справі № 5023/4029/11, та набрала
законної сили - 27.08.2014 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15 вересня 2014
року поновлено провадження у справі та
призначено її розгляд на 30 вересня 2014
року.

07 червня 2012 року відповідач надав суду
клопотання, в якому просив суд зупинити
провадження у справі № 5023/2172/12 до
вирішення пов'язаної з цією справою
іншої справи № 5023/2085/11, що
розглядається Харківським апеляційним
господарським судом, посилаючись на те,
що пов'язаність справ та неможливість
розгляду справи № 5023/2172/12 полягає в
тому, що у разі нарахування річних та
індексу інфляції на суму позовних
вимог, що є предметом розгляду у іншій
справі, підтверджується судовою
практикою Вищого господарського
України, а саме постановою ВГСУ від
08.07.2013 р. по справі № 922/767/13 та
постановою ВГСУ від 06.11.2013 р. по справі
№ 922/3039/13.

29 вересня 2014 року представник
відповідача надав клопотання про
призначення колегіального розгляду
справи.

29 вересня 2014 року представник позивача
надав клопотання про витребування у
відповідача документальне
підтвердження невідповідності тарифів
на послуги з централізованого
водопостачання, що вироблялися для
населення, їх фактичної вартості.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 30 вересня 2014
року в задоволенні клопотання позивача
про призначення колегіального
розгляду справи відмовлено.

30 вересня 2014 року представник
відповідача надав відзив на позовну
заяву, в якому просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог про
стягнення 514198,05 грн. 3% річних, 1144760,63 грн.
пені, 374621,14 грн. інфляційних витрат.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 30 вересня 2014
року розгляд справи відкладено на 08
жовтня 2014 року. В задоволенні
клопотання відповідача про зупинення
провадження у справі відмовлено. В
задоволенні клопотання позивача про
витребування у відповідача доказу
відмовлено.

06 жовтня 2014 року представник
відповідача надав відзив на позовну
заяву, в якому проти нарахованих
штрафних санкцій заперечував,
посилаючись на те, що розрахунок за
електричну енергію за періоди, на яку
були нараховані заявлені санкції,
відбувся у порядку та строки,
передбачені у договорі про організацію
взаєморозрахунків.

06 жовтня 2014 року представник
відповідача надав клопотання, в якому
просив суд надати відстрочку виконання
рішення суду до 01.10.2015 р. та зменшити
розмір заявленої до стягнення пені на
90%.

06 жовтня 2014 року представник позивача
надав заперечення щодо надання
відстрочки, в яких просив суд відмовити
у наданні відстрочки виконання рішення
суду, оскільки відповідачем в
порушення діючого законодавства не
вказано жодних обставин, що роблять
об'єктивно неможливим виконання
рішення суду по даній справі, а також
просив задовольнити позовні вимоги з
урахуванням часткової оплати за
електричну енергію, на яку нараховані
штрафні санкції.

06 жовтня 2014 року представник позивача
надав заперечення на клопотання про
зупинення провадження у справі, з
посиланням на Постанову Вищого
господарського суду України від 09.10.2013
р. по справі № 922/2339/13-г якою визнано, що
вирішення спору у справі № 922/767/13-г за
інший період не може вплинути на
результати розгляду даної справи, отже
зазначені справи не пов'язані між
собою.

06 жовтня 2014 року представник позивача
надав заперечення на клопотання про
зменшення пені, в яких звернув увагу на
те, що відповідач не надав суду
належних доказів, якими б підтвердив
виняткові обставини для зменшення суми
боргу, також не довів
неплатоспроможність підприємства,
зокрема, що на момент винесення рішення
у справі у підприємства відсутні кошти
та грошові кошти не будуть надходити в
майбутньому.

06 жовтня 2014 року відповідача надав
клопотання про призначення
колегіального розгляду справи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08 жовтня 2014
року відмовлено відповідачу в
задоволенні клопотання про
призначення колегіального розгляду
справи.

08 жовтня 2014 року представник
відповідача звернувся до суду з заявою
про продовження строку розгляду справи
на 15 днів..

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 08 жовтня 2014
року заяву представника відповідача
про продовження строку розгляду спору
задоволено, продовжено строк розгляду
спору за межі, передбачені ч. 1 ст. 69 ГПК
України, на 15-ть календарних днів по 25
жовтня 2014 року, та відкладено розгляд
справи на 17 жовтня 2014 року.

17 жовтня 2014 року представник
відповідача надав додаткові документи,
які долучені судом до матеріалів
справи та доповнення до відзиву на
позовну заяву, в яких зазначив, що
розрахунок за електричну енергію
відбувся у порядку та строки,
передбачені у договорі про організацію
взаєморозрахунків, з огляду на що
вимоги позивача про стягнення 3 %
річних, інфляційних витрат та пені є
необґрунтованими.

17 жовтня 2014 року представник позивача у
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги.

Представник відповідача проти позову
заперечував з мотивів, наведених у
відзиві на позовну заяву.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи з
урахуванням фактичних та правових
підстав, суд виходить з наступного.

03 січня 2008 року між Акціонерної
компанії "Харківобленерго" (позивач) та
Комунальним підприємством КП "ВТП"Вода"
(відповідач) укладено договір
постачання електричної енергії № 1.01
(далі -Договір), який відповідно до п. 9.11
пролонгований на 2011 р.

У зв'язку з реорганізацією
Комунального підприємства "Виробничо -
технологічне підприємство "Вода"
шляхом приєднання до Комунального
підприємства каналізаційного
господарства "Харківкомуночиствод"
(яке є повним правонаступником), згідно
Рішення Харківської міської ради
Харківської області від 12.01.2011 р. № 132/11
"Про реорганізацію шляхом приєднання
комунального підприємства "Виробничо -
технологічне підприємство" Вода",
сторони 29.02.2012 р. уклали Додаткову угоду
до Договору. Згідно п. 3 Додаткової
Угоди новий споживач - КП
"Харківводоканал" приймає на себе всі
обов'язки споживача, що передбачені
Договором про постачання електричної
енергії № 1,01 від 03.01.2008 року. Додаткова
угода набрала чинності з 29.02.2012 р. та діє
до 31 травня 2012 року.

Відповідно до Закону України "Про
електроенергетику" від 08.06.2000 року №
1812-ІІІ та "Правил користування
електричною енергією", затвердженими
Постановою НКРЕ України від 31.07.1996 р. №
28 (зі змінами та доповненнями від 25.12.2008
року), договір на користування
електричною енергією є основним
документом, який регламентує відносини
між постачальником електричної
енергії за регульованим тарифом і
споживачем та визначає зміст правових
відносин, прав та обов'язків сторін.

За приписами ст. ст. 174, 179 ГК України, ст.
11 ЦК України договір є підставою
виникнення господарських прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до
вказівок закону, договору (ст. 193 ГК
України та ст.526 ЦК України).

Умовами Договору позивач
(постачальник) зобов'язався постачати
відповідачеві (споживачу) електричну
енергію, як різновид товару в обсягах,
визначених відповідно до п.2.1.2.
Договору. Відповідач, в свою чергу,
зобов'язався відповідно до "Правил
користування електричною енергією"
(надалі Правила) та п. 2.3.3 Договору,
проводити своєчасну оплату
використаної електричної енергії
відповідно до чинних тарифів.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач виконав свої зобов'язання за
Договором у повному обсязі, здійснив
відпуск електричної енергії споживачу
у повному обсязі, а відповідач, в
порушення умов договору своєчасно не
розрахувався.

Своїми діями відповідач порушив умови
Договору, внаслідок чого у нього
виникла заборгованість в розмірі 2033579,82
грн., яка складається з 514198,05 грн. 3%
річних, 1144760,63 грн. пені, 374621,14 грн.
інфляційних витрат.

Відповідач просить суд відмовити в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на укладений між сторонами
договір № 26/21 про організацію
взаєморозрахунків від 21.08.2012 р., яким, на
його думку, змінений порядок та строк
виконання зобов'язання за Договором.

Відповідно до приписів ст. 604
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється за
домовленістю сторін про заміну
первісного зобов'язання новим
зобов'язанням між тими ж сторонами
(новація). Новація припиняє додаткові
зобов'язання, пов'язані з первісним
зобов'язанням, якщо інше не встановлено
договором.

Тобто, новація є угодою тих самих
сторін про те, що первісне зобов'язання
припиняється, а між його учасниками
виникає нове зобов'язальне
правовідношення, якому властиві такі
ознаки, як наявність взаємної згоди
сторін щодо припинення дії
попереднього зобов'язання та щодо умов
нового зобов'язання; наявність умови
про припинення попереднього
зобов'язання, припинення всіх
додаткових зобов'язань; виникнення між
тими ж особами нового зобов'язання, яке,
як правило, містить умову про інший
предмет чи спосіб виконання.

Однак, предметом договору про
організацію взаєморозрахунків, є саме
організація проведення сторонами
взаєморозрахунків відповідно Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік" і Порядку та умов надання у 2012
році субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на погашення
заборгованості з різниці в тарифах на
теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
підтверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування".

Вказаний договір про організацію
взаєморозрахунків не змінює предмет та
умови Договору та не містить вказівки
на припинення зобов'язання споживача
за Договором та всіх додаткових
зобов'язань і виникнення нового
зобов'язання. Суб'єктний склад за
вказаними договорами не є тотожним, як
того вимагає ст. 604 Цивільного кодексу
України. А тому, за вказаних обставин
суд вважає необґрунтованими доводи
відповідача про припинення
зобов'язання за Договором новим
зобов'язанням за договором про
організацію взаєморозрахунків від
21.08.2012 року.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
домовленість сторін за договором № 26/21
про організацію взаєморозрахунків від
21.08.2012 р. не вчиняти до проведення
взаєморозрахунків дій з погашення
заборгованості (пп. 2 п. 10), яку
передбачається погасити відповідно до
Договору, не звільняють підприємство
від відповідальності за несвоєчасну
оплату вартості отриманої електричної
енергії у вигляді пені, передбаченої
Договором та обов'язку по сплаті суми
боргу з урахуванням трьох відсотків
річних, встановленого ст. 625 Цивільного
кодексу України.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, оцінивши надані сторонами
докази та надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам справи, суд
вважає позов задовольнити частково з
наступних підстав.

Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 ЦК України встановлює, що
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

В розумінні ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином, а у відповідності до
ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції та 3% річних з простроченої
суми боргу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивач має право на стягнення з
відповідача 3% річних та інфляційних,
тому вимоги про стягнення з
відповідача інфляційних в сумі 374621,14
грн. та 3% річних в сумі 514198,05 грн. є
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст.193,198 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених законом або договором.

Пунктом 6 додатку № 2 від 02.06.2008 року до
договору передбачено, що у разі
несвоєчасної оплати нарахувань,
відповідач зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла за період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідачу нарахована пеня, яка
складає 1144760,63 грн.

Відповідач надав заяву про зменшення
суми нарахованої позивачем пені,
посилаючись на те, що такими
обставинами, які можуть бути підставою
для зменшення пені є важке фінансове
становище відповідача, відсутність
вини відповідача у виникненні
заборгованості, що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України,
господарський суд має право зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу пені), яка підлягає зі сторони,
що порушила зобов'язання.

Згідно з п. 1 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
від 21.11.2011 № 01-06/1623/2011 "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм процесуального права" відповідно
до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський
суд, приймаючи рішення, має право
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

Крім того, зазначена норма ГПК України
може застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
матеріального права, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме ч. 3 ст. 551
ЦК України і ст. 233 ГК України.

З наведених норм випливає, що при
вирішенні питання про можливість
зменшення неустойки суд приймає до
уваги майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора.

Вирішуючи питання про зменшення
розміру пені та штрафу, яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), суд,
об'єктивно оцінивши даний випадок,
приймає до уваги причини неналежного
виконання зобов'язання, враховуючи
фактичні обставини справи, а саме:

- відповідач надає послуги
водопостачання та водовідведення по
тарифах, які на державному рівні
визнані такими, що не відповідають
фактичним витратам підприємства, у
зв'язку з чим у державному бюджеті на
кожний рік передбачаються кошти на
покриття різниці в тарифах;

- кошти на покриття різниці в тарифах у
державному бюджеті передбачаються на
кожний рік в кінці року і не
передбачають погашення пені, яка
нараховується за період прострочення
платежів;

- згідно Звіту про фінансові результати
за 1 півріччя 2014 року прямі збитки
відповідача у зв'язку з
невідповідністю тарифів собівартості
послуг склали більше 161 млн.грн. (копія
звіту додана до матеріалів справи);

- тарифи для населення на послуги з
централізованого водопостачання і
водовідведення, які надавав
відповідач, відшкодовані лише на 48,1 % та
43,7 % мінімально необхідних витрат
відповідно;

- станом на 01.08.2014 р. сума
невідшкодованої підприємству різниці
в тарифах, яка виникла внаслідок
невідповідності тарифів на послуги
водопостачання і водовідведення ля
населення фактичним витратам на їх
надання, склала 249,1 млн. грн.

- постійне зростання тарифів на
енергоносії, цін на хімічні реагенти,
матеріали, послуги та поливна -
мастильні матеріали, недофінансування
бюджетних установ всіх рівнів, дія
мораторію на примусове стягнення
дебіторської заборгованості
теплопостачальних підприємств, в
результаті чого підприємством
недоотримано 168,5 млн. грн. негативним
чином впливає на фінансовий стан
відповідача.

Таким чином, суд враховує той факт, що
заборгованість відповідача об'єктивно
виникла не з його вини, а внаслідок
неузгодженості в сфері виділення
бюджетних коштів та не покриття
тарифами собівартості енергоносіїв,
частково задовольняє клопотання
відповідача та зменшує розмір пені на 50
% (відповідно пеня до стягнення
становить 572380,31 грн.) В решті заявленої
позовної вимоги про стягнення з
відповідача 572380,31 грн. пені слід
відмовити).

Стосовно заявленого відповідачем
клопотання про відстрочку виконання
рішення, суд враховує наступне.

З приписів, визначених у ч.1 ст.121
Господарського процесуального кодексу
України, вбачається, що відстрочка або
розстрочка виконання рішення
допускається у виняткових випадках і
залежно від обставин справи.

При розгляді заяви про відстрочку
судом враховано приписи постанови
ПЛЕНУМУ ВИЩОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
УКРАЇНИ від 17 жовтня 2012 року м. Київ № 9
«Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України».

Відстрочка або розстрочка виконання
рішення означає зміну строків
виконання рішення, що суттєво зачіпає
інтереси стягувача, віддаляючи реальне
виконання рішення на більш пізній
строк, ніж це визначено рішенням суду.
Відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом. Вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси
сторін, їх фінансовий стан, ступінь
вини відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Відстрочка або розстрочка виконання
рішення надається лише в тих випадках,
коли є достатньо доказів того, що у
сторін з поважних причин немає
можливості виконати рішення у
встановлений строк. При цьому,
господарський суд повинен враховувати
можливі негативні наслідки для
стягувача при затримці виконання
рішення та не допускати їх настання.

Заявник (відповідач) в обґрунтування
наданої заяви про відстрочку виконання
рішення суду вказав, що відповідач
вимушений надавати послуги
водопостачання та водовідведення по
тарифах, які на державному рівні
визнані такими, що не відповідають
фактичним витратам підприємства, у
зв'язку з чим, у державному бюджеті на
кожний рік передбачаються кошти на
покриття різниці в тарифах, в тому
числі, у державному бюджеті на 2014 рік,
але вказані суми з Державного бюджету
фактично виділяються у кінці року і не
передбачають погашення пені, яка
нараховується за період прострочки
платежів. Крім того, відповідач
зазначає, що прямі збитки підприємства
від результатів діяльності, у зв'язку з
невідповідністю тарифів собівартості
послуг, склали більше 161 млн. грн.
Відповідач зазначає, що головною
причиною виникнення вказаної ситуації
стала визнана на законодавчому рівні,
але своєчасно не компенсована Державою
різниця в тарифах, та станом на 01.08.2014 р.
сума невідшкодованої підприємству
різниці в тарифах, яка виникла
внаслідок невідповідності тарифів на
послуги водопостачання та
водовідведення для населення
фактичним витратам на їх надання,
склала 249,1 млн. грн.

Суд, розглянувши клопотання заявника
(відповідача) про відстрочку виконання
рішення суду, враховуючи те, що при
наданні відстрочки суд повинен
врахувати можливі негативні наслідки
для боржника при виконанні рішення у
встановлений строк, але перш за все
повинен врахувати такі ж наслідки і для
стягувача при затримці виконання
рішення суду та не допустити їх
настання, суд дійшов висновку про
задоволення клопотання про відстрочку
виконання рішення суду частково
строком до 17 квітня 2015 року.

Відповідно до п. 3.16.5 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р., судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю
без урахування зменшення неустойки.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судовий
збір у даній справі покладається на
відповідача.

На підставі ст. 11, 525, ч. 1 ст. 530, 526, 599, 610,
611, 612, 625 ЦК України, 193, 198 ГК України,
керуючись ст.ст.1, 12, 47, 49, п. 3 ст. 83, 82-84 ГПК
України, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерної компанії
"Харківобленерго" до Комунального
підприємства "Харківводоканал" про
стягнення 2033579,82 грн. задовольнити
частково.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківводоканал" (61013, м. Харків, вул.
Шевченко, 2, р/р № 260006932 в ПАТ "Мегабанк"
м. Харкова, МФО 351629, код 37878391) на користь
Акціонерної компанії "Харківобленерго"
(61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, на
п/р 0912 АТ "Банк Золоті Ворота", МФО
351931, код 00131954) 514198,05 грн. 3% річних, 572380,31
грн. пені, 374621,14 грн. інфляційних витрат
та 40671,60 грн. судового збору.

В стягненні 572380,31 грн. пені відмовити.

Відстрочити виконання рішення суду до
17 квітня 2015 року.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 17.10.2014 р.

Суддя О.В. Смірнова