ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 жовтня 2014 року Справа № 922/361/14

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіСтратієнко
Л.В.,суддів:Вовка І.В., Грека Б.М.,
Селіваненка В.П., Черкащенка
М.М.,розглянувши заявуНаціонального
технічного університету "Харківський
політехнічний інститут"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 21.08.2014у
справі№922/361/14за позовомЗаступника
прокурора Київського району м. Харкова
в інтересах держави в особі
Харківської міської радидоПриватного
підприємства фірми "Антей"за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача 1) Державна
інспекція сільського господарства в
Харківській області 2)
Національний технічний університет
"Харківський політехнічний
інститут"простягнення 9435, 84 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Заступник прокурора Київського району
міста Харкова звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом в інтересах держави в
особі Харківської міської ради до
Приватного підприємства фірми "Антей"
про стягнення шкоди, заподіяної
самовільним зайняттям земельних
ділянок, у розмірі 9435, 84 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 02.04.2014 у справі
№ 922/361/14 в задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 у даній
справі рішення господарського суду
Харківської області від 02.04.2014 залишено
без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 21.08.2014 у справі №922/361/14
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 23.06.2014 залишено
без змін.

Національний технічний університет
"Харківський політехнічний інститут"
звернувся із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
21.08.2014 у справі №922/361/14, в якій заявник
просить зазначену постанову скасувати,
а справу направити на новий розгляд до
Вищого господарського суду України,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанови Вищого
господарського суду України від 15.04.2013
у справі №5023/4160/12 та від 17.12.2013 у справі
№921/513/13-г/13.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце тоді, коли суд касаційної
інстанції при розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета і підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
21.08.2014 у справі №922/361/14, про перегляд
якої подано заяву, суд касаційної
інстанції, визнав обґрунтованими
висновки судів попередніх інстанцій
щодо відмови в позові про стягнення
шкоди, заподіяної самовільним
зайняттям земельних ділянок. Даного
висновку суд касаційної інстанції
дійшов виходячи із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про те, що позивачем не доведено факт
самовільного зайняття спірних ділянок
відповідачем, оскільки акти обстеження
земельної ділянки від 31.01.2013 оформлені
не в межах строку здійснення
позапланової перевірки відповідача та
підписані посадовими особами, які не
направлялись для здійснення цієї
позапланової перевірки, а тому не
можуть вважатися належними та
допустимими доказами у справі; крім
того у вказаних актах не зазначено чому
саме цієї дати здійснювалось
обстеження спірних ділянок та правові
підстави такого обстеження з огляду на
те, що строк проведення позапланової
перевірки відповідача, згідно наказу
Державної інспекції сільського
господарства в Харківській області №198
від 22.02.2013, встановлено з 22.02.2013 по 07.03.2013,
що свідчить про відсутність підстав
для стягнення з відповідача спірної
суми.

У постанові Вищого господарського суду
України від 15.04.2013 у справі №5023/4160/12, на
яку посилається заявник, суд
касаційної інстанції визнав
обґрунтованими висновки суду першої
інстанції щодо задоволення позову про
стягнення шкоди, заподіяної державі
внаслідок самовільного зайняття
відповідачем земельної ділянки,
виходячи з встановлених судом першої
інстанції обставин справи стосовно
наявності всіх елементів складу
цивільного правопорушення
(неправомірність поведінки особи, яка
полягає у самовільному зайнятті
земельної ділянки (без відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про
передачу у власність/користування та
без правовстановлюючих документів);
вина заподіювача шкоди (відповідачем
не доведено відсутність своєї вини);
наявність шкоди у сумі 48203,36 грн.,
розрахунок якої здійснено на підставі
Методики визначення розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання земельних ділянок не за
цільовим призначенням, зняття
ґрунтового покриву (родючого шару
ґрунту) без спеціального дозволу,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 25.07.2007 №963;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та заподіяною державі
шкодою), що є обов'язковою умовою для
застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків.
Стосовно позовних вимог про
зобов'язання відповідача звільнити
спірну земельну ділянку та повернути
її Харківській міській раді, суд
касаційної інстанції також визнав
обґрунтованими висновки місцевого
господарського суду щодо їх
задоволення, оскільки судом першої
інстанції встановлено факт
самовільного зайняття відповідачем
спірної земельної ділянки.

У постанові від 17.12.2013 у справі
№921/513/13-г/13, на яку посилається заявник,
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову про звільнення самовільно
зайнятої земельної ділянки та
стягнення шкоди, заподіяної її
використанням, з огляду на наявність
належних доказів на підтвердження
самовільного зайняття земельної
ділянки та правомірності нарахування
збитків, спричинених таким
використанням, що підтверджується
чинними актом перевірки дотримання
вимог земельного законодавства, актом
обстеження земельної ділянки,
приписом, протоколом про
адміністративне правопорушення та
постановою про адміністративне
правопорушення.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов різних
правових висновків та застосував
відповідні норми матеріального права.

Відтак, відсутні підстави, визначені
статтею 11116 ГПК України, для допуску до
провадження даної справи.

Керуючись статями 86, 11114-11121 ГПК України,
Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Національному технічному
університету "Харківський
політехнічний інститут" у допуску
справи №922/361/14 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий
суддяЛ.СтратієнкоСуддіІ.Вовк Б.Грек
В.Селіваненко М.Черкащенко