ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2014 р.
Справа № 914/3127/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Львівський завод
залізобетонних виробів-2», м. Львів

До відповідача : Львівське комунальне
підприємство «За Замком», м. Львів

Про стягнення 20410,86 грн.

В судове засідання з'явились:

від позивача: Зигмунд Р.С. - представник

від відповідача: не з'явився

Суддя
Березяк Н.Є.

Секретар судового засідання
Кравець О.І.

Представникам сторін роз'яснено права
та обов'язки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК
України.

Суть спору: Подано позов Публічним
акціонерним товариством «Львівський
завод залізобетонних виробів-2» до
Львівського комунального підприємства
«За Замком» про стягнення 20410,86 грн.

Ухвалою суду від 02.09.2014 р. порушено
провадження по справі та призначено
розгляд справи на 15.09.2014 р.

Судовий розгляд справи відкладався з
підстав зазначених в ухвалах суду.

27.10.2014 року в судове засідання
позивачем подано заяву про зменшення
позовних вимог в зв'язку з проведенням
взаємозаліку зустрічних вимог та
частковим погашенням суми боргу
відповідачем, в якій він просить
стягнути з відповідача 18044,71 грн.
основного боргу, 1035,85 грн. пені та 239,06
грн. три відсотки річних.

В зв'язку з неявкою представників
відповідача в судове засідання розгляд
справи було відкладено на 17.11.2014 року.

Представник позивача у судовому
засіданні 17.11.2014 року позов підтримав з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, просив задоволити
позовні вимоги з мотивів наведених в
позовній заяві, матеріалах справи та
поясненнях наданих в судовому
засіданні.

В судове засідання 17.11.2014 року
відповідач участь свого представника
не забезпечив, хоча належним чином був
повідомлений про дату час та місце
розгляду справи.

В судовому засіданні 17.11.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, та оцінивши докази в
їх сукупності, встановив наступне:

03.10.2013 року між Публічним акціонерним
товариством «Львівський завод
залізобетонних виробів-2» (надалі
Постачальник) та Львівським
комунальним підприємством «За Замком»
(надалі Споживач) було укладено договір
про постачання теплової енергії
№25-ТЕ/13, у відповідності до умов якого
постачальник постачає теплову енергію
Споживачу для опалення житлового фонду
2-х будинків, а Споживач зобов'язується
оплачувати Постачальнику вартість
використаної теплової енергії за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені цим договором.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що
Споживач зобов'язаний оплачувати
Постачальнику вартість теплової
енергії до 25 числа місяця, наступного
за звітним.

Як стверджує позивач, заборгованість
за спожиту в період березень -квітень
2014 року теплову енергію станом на день
подання позову складала 19135,85 грн.

27.10.2014 р. Позивачем на адресу суду
подано заяву про зменшення позовних
вимог в порядку ст. 22 ГПК України у
зв'язку з частковою сплатою
заборгованості Відповідачем та
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог. Станом на день розгляду справи
сума основного боргу, яку просить
стягнути позивач, становить 18044,71 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
позивачем нараховані три відсотки
річних в сумі 239,06 грн. Крім цього,
відповідно до 7.2.3 Договору позивачем
нарахована пеня у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості, за кожен день
прострочення, що становить 1035,95 грн.,
які просить стягнути з відповідача.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд прийшов до
висновку, що зменшені позовні вимоги
підлягають до задоволення повністю.

При прийнятті рішення, суд виходив з
наступного:

Згідно зі статтею 509 ЦК України
зобов'язання це правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне положення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, на
виконання умов Договору № 25-ТЕ/13
позивач постачав відповідачу в період
березня-квітня 2014 року теплову енергію
електроенергію в обсязі передбаченому
Договором в передбачених договором
обсягах, за які відповідач
зобов'язувався оплатити.

Відповідно до Пунктом 6.4 Договору
Споживач зобов'язувався здійснити
оплату вартість фактично спожитої
теплової енергії до 25 числа місяця,
наступного за звітним, однак свої
договірні зобов'язання не виконав.

Як вбачається із позовних вимог та з
урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог, розрахунку боргу та
матеріалів справи, станом на день
винесення рішення заборгованість за
спожиту теплову енергію складає 18044,71
грн., яка підлягає до стягнення з
відповідача в повному обсязі.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена
відповідальність за порушення
грошового зобов'язання, а саме: сплата
суми боргу з урахуванням індексу
інфляції за весь час прострочення та
трьох відсотків річних від
простроченої суми. За несвоєчасне
виконання договірних зобов'язань
нараховані позивачем 3 % річних з
простроченої суми - в розмірі 239,06 грн.
підлягають до стягнення в повному
обсязі.

Статтею 611 ЦК України передбачено
правові наслідки порушення
зобов'язання, зокрема: сплата
неустойки.

Пунктом 7.2.3 Договору передбачено, що за
несвоєчасне виконання розрахунків за
спожиту теплову енергію Споживач
сплачує Постачальнику пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочення платежу.

Відповідно до Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Враховуючи викладене, нарахована
позивачем пеня у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості, за кожен день
прострочення і яка нарахована в межах
шестимісячного строку складає 1035,95 грн.
та підлягає до стягнення.

Відповідно до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Статтею 33 ГПК України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідач доказів оплати боргу з
пред'явленням платіжних доручень
станом на день розгляду справи не
подав, а відтак суд вважає, що позовні
вимоги з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог обґрунтовані
та підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати слід віднести на
відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.
3,4,41,42,43,44;45,46,12,32,33,34,35,36,43,49,75,82-85,121 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Зменшені позовні вимоги задоволити.

2. Стягнути з Львівського комунального
підприємства «За Замком» (79024, м. Львів,
вул. Зустрічна,1 ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Львівський завод
залізобетонних виробів-2» (79024, м. Львів,
вул. Полоьова,44, ) - 18044,71
грн. заборгованості за спожиту теплову
енергію, 1035,95 грн. пені, три відсотки
річних з простроченої суми - 239,06 грн. та
1 827,00 грн. - судового збору.

3. Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів до Львівського
апеляційного господарського суду.

Наказ видати у відповідності до ст. 116
ГПК України.

Повний текст рішення
виготовлений та підписаний 20.11.2014 року.

Суддя
Березяк Н.Є.