ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2014 р.
Справа № 926/969/14

Львівський апеляційний господарський
суд, в складі колегії:

головуючого-судді:
Якімець Г.Г.,

суддів:
Кордюк Г.Т.,

Кравчук Н.М.,

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від позивача (скаржника) - Кислий А.С.

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Мегаполіс-Україна", вих.№1162/ГО від
28.08.2014 року

на рішення господарського суду
Чернівецької області від 23.07.2014 року,
суддя Гурин М.О.

у справі № 926/969/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Мегаполіс-Україна", м. Тернопіль

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дефіс", м. Чернівці

про стягнення штрафних санкцій за
договором поставки - 67191,14 грн.

в с т а н о в и в :

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 23.07.2014 року по
справі №926/969/14 позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова компанія
"Мегаполіс-Україна" задоволено
частково: присуджено до стягнення на
користь останнього з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Дефіс" 176,70
грн. - 3 % річних, 765,69 грн. - пені та 10000 грн.
- штрафу. В задоволенні решти позовних
вимог про стягнення 56248,76 грн. - штрафу
відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що сума
штрафних санкцій (пені та 3% річних) за
несвоєчасне виконання відповідачем
зобов'язання, підтверджена матеріалами
справи, підставна і підлягає до
стягнення. Поряд з цим, суд,
скориставшись правом, передбаченим
статтею 83 ГПК України, зменшив розмір
штрафу, передбаченого п.6.3 укладеного
між сторонами договору, з 66248,76 грн. до
10000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ТзОВ «Торгова компанія
«Мегаполіс-Україна» подало апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Чернівецької області від 23.07.2014 року по
справі №926/969/14 в частині стягнення 10000
грн. - штрафу та прийняти в цій частині
нове рішення, яким позовні вимоги про
стягнення 66248,76 грн. - штрафу задоволити
в повному обсязі. Зокрема, скаржник
зазначає, що зменшення судом в даному
випадку розміру неустойки
необґрунтоване та безпідставне,
оскільки, судом взято до уваги лише
незначні строки прострочення оплати
товару, повне виконання зобов'язань за
договором та значну кількість
працівників у відповідача, а також
відсутність у позивача будь-якої шкоди
або прямих збитків внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором. Поряд з
цим, скаржник вказує, що відповідач не
надав суду жодного доказу, який б
підтверджував скрутне фінансове
становище останнього, у тому числі і
відсутність на рахунках грошових
коштів на момент прострочення
виконання зобов'язання.

Представник позивача (скаржника) в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги підтримав, просив задоволити в
повному обсязі: скасувати рішення
господарського суду Чернівецької
області від 23.07.2014 року по справі
№926/969/14 в частині стягнення 10000 грн. -
штрафу та прийняти в цій частині нове
рішення, яким позовні вимоги про
стягнення 66248,76 грн. - штрафу задоволити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, проте, надіслав
до суду клопотання за вих.№335 від 10.11.2014
року (телеграма вх.№01-14/513/14 від 10.11.2014
року), в якому просить розглянути
справу без участі його представника.

У відзиві на апеляційну скаргу за
вих.№428/14 від 27.10.2014 року (телеграма
вх.№01-14/490/14 від 27.10.2014 року) відповідач
просить оскаржуване рішення залишити
без змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення. На думку відповідача,
місцевим господарським судом прийнято
об'єктивне рішення та правомірно
зменшено розмір штрафу, беручи до уваги
фінансовий стан ТзОВ «Дефіс» та
незначний строк прострочення ним
оплати товару.

Оскільки, явка представника
відповідача не визнавалась
обов'язковою та, враховуючи клопотання
останнього, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу за його
відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника
позивача (скаржника), розглянувши
доводи апеляційної скарги та
дослідивши наявні докази по справі,
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи: 16 грудня 2013 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Мегаполіс-Україна» (в тексті договору
- продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Дефіс» (в тексті
договору - покупець) укладено договір
поставки №3-СЕ/13/КК, відповідно до умов
якого, а саме п.1.1, позивач зобов'язався
передавати тютюнові або інші вироби у
власність відповідача відповідно до
його замовлення, а відповідач
зобов'язався приймати та оплачувати
товар на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п.4.8 Договору
максимальний строк відтермінування
оплати за тютюнові вироби становить
шість календарних днів і обраховується
з дати виписки накладної. День,
наступний за днем виписки накладної є
першим днем при підрахунку строку, на
який надано відстрочку. Останнім днем
розрахунку є шостий календарний день.

28 лютого 2014 року сторони уклали
додаткову угоду до договору поставки
№3-СЕ/13/КК від 16.12.2013 року, погодивши
викласти п.4.8 Договору у наступній
редакції: максимальний строк
відтермінування оплати за тютюнові
вироби становить вісім календарних
днів і обраховується з дати виписки
накладної. День, наступний за днем
виписки накладної є першим днем при
підрахунку строку, на який надано
відстрочку. Останнім днем розрахунку є
восьмий календарний день.

На виконання умов Договору позивач у
лютому-березні 2014 року поставив
відповідачу товар на загальну суму
414054,74 грн., що підтверджується наявними
в матеріалах справи копіями видаткових
накладних №CE14-000015677 від 28.02.2014 pоку на
суму 50439,51 грн., №CE14-000015678 від 28.02.2014 року
на суму 28889,12 грн., №CE14-000016028 від 01.03.2014
року на суму 19004,81 грн., №CE14-000016451 від
03.03.2014 року на суму 26390,05 грн., №СЕ14-000016452
від 03.03.2014 року на суму 32157,90 грн.,
№CE14-000016453 від 03.03.2014 року на суму 10018,18
грн., №CE14-000016454 від 03.03.2014 року на суму
8471,70 грн., №CE14-000016455 від 03.03.2014 року на
суму 38310,96 грн., №CE14-000016456 від 03.03.2014 року
на суму 27391,44 грн., №CE14-000016457 від 03.03.2014
року на суму 11641,20 грн., №CE14-000016458 від
03.03.2014 року на суму 8439,12 грн., №CE14-000016459
від 04.03.2014 року на суму 28966,86 грн.,
№CE14-000016654 від 05.03.2014 року на суму 52983,78
грн., №CE14-000016655 від 05.03.2014 року на суму
16043,58 грн. та №CE14-000016656 від 05.03.2014 року на
суму 65793,90 грн.

В матеріалах справи міститься виписка
по особовому рахунку позивача за 17.03.2014
року, на яку посилається позивач та
місцевий господарський суд. Як
вбачається з даної виписки, 17.03.2014 року
відповідач переказав позивачу грошові
кошти в розмірі 595114,13 грн.

Як вбачається з відзиву на позовну
заяву, ТзОВ «Дефіс» не заперечує проти
факту виконання ним зобов'язання з
порушенням п.4.8 Договору з
простроченням оплати вартості товарів
на 4-8 днів. Відтак, відповідач визнав
неналежне виконання ним зобов'язання
та не заперечував проти стягнення з
нього суми пені та 3% річних, одночасно,
просив суд зменшити розмір штрафу,
передбаченого п.6.3 Договору, до 1000 грн.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.35
ГПК України (із змінами та
доповненнями) обставини, які
визнаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо в суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

У зв'язку з виникненням у відповідача
заборгованості по оплаті штрафних
санкцій за неналежне виконання
зобов'язань за договором поставки
№3-СЕ/13/КК від 16.12.2013 року, позивач
звернувся до відповідача з претензією
(вих.№211/ГО від 01.04.2014 року) щодо сплати
765,69 грн. - пені, 176,70 грн. - 3% річних та
66248,76 грн. - штрафу. Однак, вимоги
останньої відповідачем не виконано.

Задовольняючи частково позовні вимоги
ТзОВ «Торгова компанія
«Мегаполіс-Україна», місцевий
господарський суд дійшов висновку, що
сума штрафних санкцій (пені та 3% річних)
за несвоєчасне виконання відповідачем
зобов'язання, підтверджена матеріалами
справи, підставна і підлягає до
стягнення. Поряд з цим, суд,
скориставшись правом, передбаченим
статтею 83 ГПК України, зменшив розмір
штрафу, передбаченого п.6.3 Договору, з
66248,76 грн. до 10000 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції
в частині зменшення суми штрафу до 10000
грн., враховуючи нижченаведене:

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Відповідно до вимог ст. ст. 525, 526, 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами, а зобов'язання
мають виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Згідно із ст.712 ЦК України, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Вимогами ст.530 ЦК України передбачено
строк (термін) виконання зобов'язання
та зазначено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В силу ст.610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення зобов'язання. Штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежно
виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно п.п.6.2 та 6.3 Договору у разі
прострочення покупцем строків оплати
вартості отриманого товару, він
зобов'язаний сплатити пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми простроченого платежу, за кожен
день прострочення. У випадку
прострочення платежу понад 3 (три)
календарні дні, покупець сплачує на
користь продавця одноразовий штраф у
розмірі 16 % від суми неоплаченого в
строк товару за користування коштами.

Пунктом 3 ч.1 ст.83 ГПК України
передбачено право господарського суду
зменшувати у виняткових випадках
розмір неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання.

З аналізу ч.3 ст.551 ЦК України та ст.233 ГК
України, вбачається, що розмір
неустойки (в даному випадку штрафу)
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків (є надмірно великим порівняно
із збитками кредитора), та за наявності
інших обставин, які мають істотне
значення.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (ч.2 ст.22 ЦК
України).

З наведеного вище та з матеріалів
справи вбачається, що відповідач
зобов'язався сплатити позивачу 414054,74
грн. за поставлений в лютому-березні
товар на виконання умов укладеного між
сторонами договору поставки.

Заявлений до стягнення штраф в розмірі
66248,76 грн. не можна вважати надмірно
великим у порівнянні з сумою коштів,
які позивач очікував отримати в строки,
передбачені договором, за поставлений
відповідачу товар.

Відповідно до п.3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011 року «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Зменшуючи розмір штрафу до 10000 грн.,
місцевий господарський суд взяв до
уваги фінансовий стан відповідача, що
на думку суду, підтверджується
довідкою №206 від 21.07.2014 року, значну
кількість працівників (довідка №2905/212
від 21.07.2014 року), повне виконання
відповідачем зобов'язань за Договором,
незначність строку прострочення
оплати вартості товару, а також
відсутність у позивача будь-якої шкоди
або прямих збитків, внаслідок
неналежного виконання відповідачем
своїх зобов'язань за Договором, проте,
слід зазначити, що відповідачем не
надано належного і допустимого доказу,
який б свідчив про фінансовий стан
останнього, а довідка від 21.07.2014 року
№206, на яку посилається суд, видана
самим відповідачем та не може бути в
даному випадку належним доказом
фінансового стану. Так, фінансова
звітність - бухгалтерська звітність, що
містить інформацію про фінансове
становище, результати діяльності та
рух грошових коштів підприємства за
звітний період (ст.1 ЗУ «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні»), проте,
відповідачем такі докази суду не
надано.

Так само суд не бере до уваги і довідку
відповідача за вих.№2905/212 від 21.07.2014
року, оскільки, така лише засвідчує
спискову чисельність працюючих у ТзОВ
«Дефіс» станом на 21.07.2014 року.

Відтак, сам лише факт незначного
терміну прострочення оплати вартості
товару та виконання відповідачем
зобов'язань за договором не може
слугувати підставою для зменшення
розміру пред'явленого до стягнення
штрафу за неналежне виконання
відповідачем зобов'язання щодо оплати
вартості товару.

Відповідно до вимог ст.526 зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства. В силу ст.629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Особа, яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Поряд з тим, не вважається
випадком, зокрема, відсутність у
боржника необхідних коштів (ст.617 ЦК
України).

Враховуючи наведене вище, місцевим
господарським судом безпідставно
зменшено розмір штрафу за неналежне
виконання відповідачем обов'язку щодо
оплати вартості поставленого товару,
відтак, колегія суддів дійшла висновку
про скасування рішення господарського
суду Чернівецької області від 23.07.2014
року по справі №926/969/14 в частині
зменшення штрафу до 10000 грн. та
прийняття в цій частині нового рішення
про задоволення позовної вимоги про
стягнення 66248,76 грн. - штрафу, а в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення 176,70 грн. - 3 % річних та 765,69 грн.
- пені, рішення місцевого
господарського суду слід залишити без
змін.

У зв'язку із частковим скасуванням
рішення місцевого господарського суду,
з урахуванням ст.ст. 44, 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача слід
стягнути 913,50 грн. у відшкодування
витрат по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 104, 105 ГПК
України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
компанія "Мегаполіс-Україна"
задоволити.

Рішення господарського суду
Чернівецької області від 23.07.2014 року по
справі №926/969/14 скасувати в частині
зменшення штрафу до 10000 грн. та в цій
частині прийняти нове рішення, яким
позовну вимогу ТзОВ «Торгова компанія
«Мегаполіс-Україна» про стягнення
штрафу в розмірі 66248,76 грн. - задоволити.

В частині задоволення позовних вимог
про стягнення 176,70 грн. - 3 % річних та 765,69
грн. - пені, рішення місцевого
господарського суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дефіс» (58003, м.
Чернівці, вул. Жасминна, 3А, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Мегаполіс-Україна» (46020, м. Тернопіль,
вул. Д. Лук'яновича, 1, )
66248,76 грн. - штрафу.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Дефіс» (58003, м.
Чернівці, вул. Жасминна, 3А, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торгова компанія
«Мегаполіс-Україна» (46020, м. Тернопіль,
вул. Д. Лук'яновича, 1, )
913,50 грн. - витрат по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги.

На виконання постанови місцевому
господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Матеріали справи №926/969/14 повернути до
господарського суду Чернівецької
області.

Повну постанову складено 17.11.2014 року

Головуючий-суддя
Якімець Г.Г.

Судді
Кордюк Г.Т.

Кравчук Н.М.