РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року
Справа №
906/800/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя
Павлюк І. Ю. , суддя Крейбух О.Г.

при секретарі Новоселецький І.А.

за участю представників сторін:

прокурор: Шпинта С.М.;

позивача: представник Загородня О.А;
Стасюк О.Г.;

відповідача: представник Камінська
Т.А.;

третьої особи 1 на стороні відповідача:
представник Вернидуб Д.В.;

третьої особи 2 на стороні відповідача:
представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
відповідача Коростенської міської
ради та апеляційної скарги третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача, Приватного підприємства
"Сім-Сіті" на рішення господарського
суду Житомирської області від 29.07.14р. у
справі № 906/800/14 (суддя Терлецька-Байдюк
Н.Я.)

за позовом Коростенського прокурора з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері в інтересах держави
в особі Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця"

до відповідача Коростенської міської
ради

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Приватне підприємство
"Сім-Сіті"

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача, Фізична
особа-підприємець ОСОБА_7

про визнання недійсним та скасування
рішення від 16.11.2006р.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням керівника апарату
Рівненського апеляційного
господарського суду від 22.09.200147р. №
01-07/155 у зв'язку із тимчасовою
непрацездатністю головуючого судді
(судді-доповідача) по справі № 906/800/14 -
Миханюк М.В., проведено повторний
автоматичний розподіл справи №906/80014,
яким визначено колегію у складі суддів:
головуючий суддя - Юрчук М.І., суддя
Павлюк І.Ю, суддя Крейбух О.Г.

Рішенням господарського суду
Житомирської області у справі №906/800/14
від 29.07.14р. позовні вимоги задоволено
частково.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що в супереч нормам
чинного законодавства відповідачем
прийнято рішення, яким позбавлено
позивача права землекористування
земельною ділянкою площею 0,3931га.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, Коростенська
міська рада звернулася до Рівненського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції від 29.07.14р. у справі 906/800/14 та
прийняти нове рішення, яким залишити
позов без розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню. Крім того,
апелянт, як на підставу скасування
рішення суду першої інстанції,
посилається на те, що Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" є
неналежним позивачем по справі, тому що
ними не надано доказів, що
підтверджують право користування
спірною земельною ділянкою.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду першої інстанції, третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
Приватне підприємство "Сім-Сіті"
звернулося до Рівненського
апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення суду першої
інстанції від 29.07.14р. у справі 906/800/14 та
прийняти нове рішення, яким відмовити
за безпідставністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню. Крім того,
апелянт, як на підставу скасування
рішення суду першої інстанції,
посилається на те, що жодних належних
доказів на підтвердження підстав
позову ні Коростенським прокурором з
нагляду за додержанням законів у
транспортній сфері в інтересах
держави, ні Державним
територіально-галузевим об'єднанням
"Південно-Західна залізниця" суду не
надано. Судом під час розгляду справи
матеріали вилучення вказаної
земельної ділянки не витребовувалися,
не досліджувалася, яка площа земельної
ділянки фактично була вилучена та на
підставі якого саме погодження
здійснено вилучення земельної ділянки
із землекористування
Південно-західної залізниці.

Представниками органу прокуратури та
позивача подано відзиви на апеляційні
скарги, відповідно до яких вони просять
суд рішення господарського суду
Житомирської області від 29.07.14р.
залишити без змін, а апеляційні скарги -
без задоволення з підстав, викладених у
відзивах.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, фізичної
особа-підприємця ОСОБА_7 у судові
засідання не з'являвся, про дату, час і
місце розгляду апеляційної скарги був
повідомлений належним чином, про що
свідчать рекомендовані повідомлення
про вручення поштового відправлення
(ухвали суду, а. с.212). Поряд з цим, на
адресу Рівненського апеляційного
господарського суду повернулася
поштова кореспонденція, надіслана на
адресу Фізичної особа-підприємця
ОСОБА_7 (АДРЕСА_1) з підстав: за
закінченням встановленого строку
зберігання. (а. с. 20-23, 87-90).

Відповідно до абз. 1,3 п.3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України №18 від 26.12.2011 року особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України (ГПК). За змістом
зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки явка сторін в судове
засідання обов'язковою не визнавалася,
представники належним чином були
повідомлені про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення її розгляду до суду не
надходило, колегія суддів прийшла до
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
представників третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, фізичної
особи-підприємця ОСОБА_7.

У судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримала доводи апеляційної скарги
та надала пояснення в обґрунтування
своєї позиції. Вважає рішення суду
першої інстанції від 29.11.2014р.
незаконним та необґрунтованим, у
зв'язку з чим просить його скасувати та
прийняти новий судовий акт, яким
залишити позов без розгляду.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача Приватне
підприємство "Сім-Сіті" доводи
апеляційної скарги підтримав,
деталізувавши додатковими поясненнями
та обґрунтуваннями.

Представник органу прокуратури
заперечив проти доводів апеляційної
скарги та надав пояснення в
обґрунтування своєї позиції. Вважає, що
рішення суду першої інстанції від
29.11.2014р. є законним та обґрунтованим,
таким, що прийняте з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представники позивача підтримали
позицію представника органу
прокуратури у повному обсязі.

Рівненський апеляційний господарський
суд, заслухавши пояснення
представників сторін, органу
прокуратури та третіх осіб у судових
засіданнях, розглянувши доводи
апеляційної скарги, заперечення на
апеляційну скаргу, дослідивши наявні
матеріали справи, перевіривши повноту
встановлення обставин справи та їх
юридичну оцінку, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає, що
рішення господарського суду
Житомирської області від 29.07.14р. у даній
справі слід залишити без змін, а
апеляційні скарги скаржників - без
задоволення, виходячи з наступного.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у
сукупності, колегією суддів
апеляційної інстанції взято до уваги
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно державного акту на право
постійного користування землею серії
ЖТ 27- 00071 від 01.04.1998, зареєстрованого в
книзі записів державних актів на право
постійного користування землею за №82,
у користуванні Коростенського
відділку Південно-Західної залізниці,
для обслуговування Будинку культури
залізничників (у подальшому
перейменований у Будинок науки і
техніки) по вул. Кірова, 38 у м. Коростені,
перебувала земельна ділянка площею
0,8252га (а.с.23).

Пунктом 2 рішення сьомої сесії V
скликання Коростенської міської ради
від 16.11.2006р. "Про внесення змін до п. 1.5
рішення Коростенського виконкому
міської ради № 259 від 24.09.1997р. "Про
встановлення фактичних границь, площ
та надання в постійне користування
земельних ділянок" припинено
Коростенській дирекції залізничних
перевезень Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" право
постійного користування земельною
ділянкою площею 0,3931га по вулиці Кірова,
38 міста Коростеня та вирішено
виготовити державний акт на право
постійного користування землею нового
зразку, а державний акт за № 82 від 01.04.1998
Коростенського відділку
Південно-Західної залізниці визнано
недійсним (а.с.20).

Прийняттю оспорюваного рішення
передувало клопотання Коростенської
дирекції залізничних перевезень ДТГО
"Південно-Західна залізниця" до
Коростенської міської ради стосовно
відчуження земельної ділянки під
Будинком науки і техніки площею 0,3931га
по вулиці Кірова, 38 в м. Коростені та акт
обстеження земельної ділянки комісії
цієї ж дирекції.

Позовні вимоги прокурора підлягають до
задоволення частково, з огляду на таке.

Щодо відсутності у Коростенської
дирекції залізничних перевезень
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
обсягу цивільно-правової дієздатності
для надання згоди на припинення права
землекористування.

Згідно інформації Коростенської
дирекції залізничних перевезень
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
від 11.07.2013р. за вихідним номером №
ДН-4/01-4/25 клопотання стосовно
відчуження земельної ділянки під
Будинком науки і техніки площею 0,3931га
по вулиці Кірова, 38 в м. Коростені не
складались та до Коростенської міської
ради не направлялись.

З цією метою проведено перевірку Книги
обліку вихідної кореспонденції
Коростенської дирекції залізничних
перевезень Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця", за
результатами якої з'ясовано, що
будь-які клопотання та акти обстеження
земельної ділянки 0,3931га по вулиці
Кірова, 38 міста Коростень в Книзі не
значаться.

Як прокурор, так і позивач у судових
засіданнях суду апеляційної інстанції
стверджують, що Коростенська дирекція
залізничних перевезень Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" на час
прийняття оскаржуваного рішення не
мала статусу юридичної особи, а отже, не
володіла необхідним обсягом
цивільно-правової дієздатності для
надання згоди на припинення права
землекористування.

Із матеріалів справи прослідковується,
що на виконання наказу Міністра
транспорту України від 05.06.2000р. №289
наказом начальника Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" №137 від
03.07.2000р. Коростенський відділок
Південно-Західної залізниці
реорганізовано в Коростенську
дирекцію залізничних перевезень.
Відповідно до зазначеного наказу
правонаступником реорганізованого
відділку стало Державне
територіально-галузеве об'єднання
"Південно-Західна залізниця".

Майно відділку, що залишилось після
реорганізації, передано актом в
установленому порядку на баланс
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна
залізниця".

Згідно з витягом №31-591 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України Коростенська
дирекція залізничних перевезень
Державного територіально-галузевого
об'єднання "Південно-Західна залізниця"
не має статусу юридичної особи, а є
відокремленим підрозділом Державного
територіально-галузевого об'єднання
(ДТГО) "Південно-Західна залізниця".

Відповідно до Статуту ДТГО
"Південно-Західна залізниця",
затвердженого наказом Міністерства
транспорту України № 847 від 25.11.2002р.,
Південно-Західна залізниця - це
статутне територіально-галузеве
об'єднання, засноване на державній
власності, яке належить до сфери
управління Міністерства транспорту
України (орган управління майном) та
підпорядковане державній
адміністрації залізничного транспорту
України.

Відповідно до п. 4.2 Статуту майно
Залізниці є державною власністю і
належить їй на праві повного
господарського відання. Здійснюючи
право повного господарського відання,
Залізниця володіє, користується та
розпоряджається зазначеним майном на
свій розсуд за погодженням з органом
управління. Отже, землекористувачем
спірної земельної ділянки є ДТГО
"Південно-Західна залізниця".

Пунктом а) частини 1 статті 141
Земельного кодексу України
передбачено, що підставами припинення
права користування земельною ділянкою
є, зокрема, добровільна відмова від
права користування земельною ділянкою.

За змістом ст. 142 Земельного кодексу
України припинення права постійного
користування земельною ділянкою у разі
добровільної відмови землекористувача
здійснюється за його заявою до
власника земельної ділянки. Власник
земельної ділянки на підставі заяви
землекористувача приймає рішення про
припинення права користування
земельною ділянкою, про що повідомляє
органи державної реєстрації (частини 3,
4 ст.142 ЗК).

Згідно Порядку набуття і реалізації
прав на землі залізниці, затвердженого
наказом Південно-Західної залізниці
від 12.04.2006р. №191-Н (а.с.143), листи до
органів місцевого самоврядування про
вилучення земель або відмову від права
землекористування залізниці підписує
начальник залізниці.

Як стверджують представники позивача,
лист про відмову від земельної ділянки
площею 0,3931га по вулиці Кірова, 38 міста
Коростень до Коростенської міської
ради начальником Південно-Західної
залізниці не складався, не
підписувався та не подавався до
Коростенської міської ради.

Ні ДТГО «Південно-Західна залізниці»,
ні її начальник жодних повноважень для
Коростенської дирекції залізничних
перевезень Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця" з приводу
надання згоди на припинення права
землекористування повністю чи у
відповідній частині землекористувачу
не надавали.

Відповідачем - Коростенською міською
радою - доводи позивача у встановленому
порядку належними та допустимими
доказами не спростовані.

Щодо повноважень Коростенської
міської ради на визнання недійсним
державного акту серії ЖТ 27-00071 від
01.04.1998р. на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 0,8252 га.

Пунктом 2 оскаржуваного рішення сьомої
сесії V скликання Коростенської
міської ради від 16.11.2006р. визнано
недійсним державний акт серії ЖТ 27-00071
від 01.04.1998р. на право постійного
користування земельною ділянкою
площею 0,8252 га, що не входить до
повноважень міської ради.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Це означає, що діяльність зазначених
органів, посадових осіб повинна
здійснюватися на основі правових
актів, у їх межах і за процедурою,
встановленою цими актами, зокрема
Земельним кодексом України та Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні».

За приписами статті 16 ЦК України,
способами захисту цивільних прав та
інтересів зокрема, можуть бути:
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Відповідно до п.2 роз'яснень Президії
Вищого арбітражного Суду України від
26.01.2000р. №02-5/35 "Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів", підставами для
визнання акту недійсним є
невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначено законом
компетенції органу, який видав цей акт.

Всупереч вказаним вище нормам
відповідачем прийнято рішення, яким
позбавлено позивача права
землекористування земельною ділянкою
площею 0,3931га

Щодо правомірності вимог прокурора про
визнання недійсним рішення у повному
обсязі.

Як з'ясовано у суді першої інстанції
так і у суді другої інстанції, ухвалою
господарського суду Житомирської
області від 09.10.2007 по справі №12/1883-НМ за
позовом Коростенського транспортного
прокурора в інтересах держави в особі
Міністерства транспорту та зв'язку
України в особі Державного
територіально-галузевого об'єднання
Південно-Західна залізниця, в особі
Коростенської дирекції залізничних
перевезень, до Коростенської міської
ради Житомирської області та ОСОБА_7
про визнання незаконним та скасування
рішення Коростенської міської ради від
13.01.2006р., затверджено мирову угоду,
укладену між сторонами цього спору.

Умовами мирової угоди сторони зокрема
визначили, що 16 серпня 2007 року на
засіданні комісії з розгляду питань
щодо вилучення земельної ділянки
площею 806кв.м. території Будинку науки і
техніки ст. Коростень
Південно-західної залізниці погоджено
передачу до земель запасу
Коростенської міської ради земельної
ділянки площею 806 кв.м. території
Будинку науки і техніки ст. Коростень,
необхідної для проведення
реконструкції та благоустрою
вул.Кірова у м.Коростені. Вищезазначена
комісія також піднімає клопотання про
надання дозволу Міністерству
транспорту і зв'язку України на
вилучення вищезгаданої ділянки із
землекористування Південно-Західної
залізниці.

Ухвала господарського суду
Житомирської області не оскаржена і є
чинною.

Саме ця земельна ділянка і виділена
рішенням Коростенської міської ради
від 13.01.2006 року в короткострокову
оренду ОСОБА_7 (а.с. 17).

Відтак правомірним є висновок
господарського суду Житомирської
області, з яким погоджується і суд
апеляційної інстанції, про часткове
задоволення позову прокурора в частині
площі земельної ділянки, право на яку
припинено оскаржуваним рішенням, а
саме, за мінусом земельної ділянки
площею 806 кв.м. на яку землекористувачем
надано згоду на передачу до земель
запасу Коростенської міської ради.

Щодо заяв відповідача та представника
третьої особи про застосування до
спірних відносин строку позовної
давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного
кодексу України позовна давність - це
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 Цивільного кодексу України
встановлено загальний строк позовної
давності, який складає три роки.

Разом з тим, статтею 268 Цивільного
кодексу України передбачені випадки,
на які позовна давність не поширюється.
Зокрема, позовна давність не
поширювалась на вимоги про визнання
незаконним правового акта органу
державної влади, органу влади
Автономної Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, яким
порушено право власності або інше
речове право особи (п.4 ч.1 ст.268 ЦК).

Однак, Законом України "Про внесення
змін до деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" від 20 грудня 2011 року №4176-VI
пункт 4 частини 1 статті 268 Цивільного
кодексу України виключено. Проте,
згідно з пунктом 5 розділу 11
"Прикінцеві та перехідні положення"
вищевказаного Закону передбачено, що з
відповідним позовом особа має право
звернутися протягом трьох років з дня
набрання чинності цим Законом.

Закон України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо
вдосконалення порядку здійснення
судочинства" №4176-VI набрав чинності
15.01.2012р. , а отже право на звернення до
суду з вимогою про визнання незаконним
правового акта органу державної влади,
органу влади Автономної республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, яким порушено право
власності або інше речове право особи,
особа вправі реалізувати до 15.01.2015р.

Відповідач не спростував доводи
прокурора та позивача, належних
доказів на підтвердження своїх
заперечень не надав.

Оцінюючи правильність прийнятого
судового рішення, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду звертає увагу на
наступне.

Під час з'ясування обставин справи
представник Коростенської міської
ради надала пояснення щодо
розбіжностей у даних, адреси,
присвоєної спірній земельній ділянці,
на якій знаходиться нежитлова будівля
Будинку культури Коростенського
будівельно-монтажного
експлуатаційного управління №4
галузевої служби будівельно-монтажних
робіт і цивільних споруд
Південно-Західної Залізниці, оскільки
матеріали справи містять чотири різні
адреси у м. Коростень: вул. Кірова, 38/2
(копія свідоцтва про право власності на
нерухоме майно - а.с.136, т.1, а.с.36, т.2); вул.
Кірова, 38; АДРЕСА_2 (лист Управління
Держземагентства у Коростенському
районі Житомирській області - а.с.124-125,
т.1); вул. Кірова, 38В (акт вибору
земельної ділянки для будівництва
об'єкта - а.с.110, т.1). Судом встановлено,
що за адресою вул. Кірова, 38/2
знаходиться Будинок науки і техніки
Коростенського будівельно-монтажного
експлуатаційного управління №4;
АДРЕСА_2 - фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_7; вул. Кірова, 38В - Приватному
підприємству "Сім-Сіті".

Окрім того, під час огляду примірника
Державного акту на право постійного
користування землею серія ЖТ 27-000071, що
наявний у позивача встановлено
розбіжності із примірником Державного
акту на право постійного користування
землею серія ЖТ 27-000071, що знаходиться у
Коростенській міській раді в частині
заповнення граф щодо зміни
землекористування. У повному обсязі
копія Державного акту на право
постійного користування землею серія
ЖТ 27-000071 (примірник позивача) у
матеріалах справи відсутня.

Як визначає ст.32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

З огляду на зазначені правові
положення та встановлені обставини
справи апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що доводи,
викладені відповідачем в апеляційній
скарзі, є необґрунтованими, оскільки
вони спростовуються зібраними по
справі доказами і не відповідають
вимогам закону. А вимога у прохальній
частині апелянта - Коростенської
міської ради - щодо залишення позову
без розгляду спростовується,
обставинами, наведеними у даній
постанові та не кореспондується із
нормами статей 81, 99, 101, 104 ГПК України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - приватного
підприємства "Сім-Сіті", свого
підтвердження під час розгляду
апеляційним господарським судом не
знайшли.

Враховуючи наведене, Рівненський
апеляційний господарський суд вважає,
що рішення господарського суду першої
інстанції прийняте з врахуванням всіх
обставин справи та з дотриманням норм
чинного законодавства, а тому не вбачає
підстав для його зміни чи скасування.

Витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційних скарг
покладаються на апелянтів, відповідно
Коростенську міську раду та приватне
підприємство "Сім-Сіті".

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Коростенської
міської ради від 07.08.14р. залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Сім-Сіті" від 06.08.2014р.
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Рівненської області від 29 липня 2014 року
у справі №906/800/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Справу №906/800/14 повернути
господарському суду Житомирської
області.

Головуючий суддя
Юрчук М.І.

Суддя
Павлюк І. Ю.

Суддя
Крейбух О.Г.