ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
УХВАЛА

"13" листопада 2014 р.
Справа 918/52/13

Суддя Гудзенко Я. О., розглянувши
заяву закритого акціонерного
товариства монтажного управління № 12
"Електропідвенмонтаж" про зміну
способу виконання рішення у справі за
позовом закритого акціонерного
товариства монтажного управління № 12
"Електропідвенмонтаж" до державного
підприємства національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
в особі відокремленого підрозділу
"Рівненська атомна електростанція" про
визнання права власності та
витребування майна з чужого
незаконного володіння

За участю:

від позивача: Таборовець А.П. (дов. від
04.11.2014 р. б/н)

від відповідача: Кухарьов А.А. (дов. від
27.03.2014 р. № 572)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ЗАТ МУ № 12 "Електропівденмонтаж"
звернулося до Господарського суду
Рівненської області з позовом до ДП
НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Рівненська
атомна електростанція" про визнання
права власності та витребування майна
з чужого незаконного володіння.

Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 1 квітня 2013
року у справі № 918/52/13 у задоволенні
позову відмовлено. Постановою
Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.06.2013 року
рішення скасовано, прийнято нове, яким
позовні вимоги задоволено, визнано за
ЗАТ МУ №12 "Електропідвенмонтаж" право
власності на кран мостовий підвісний
керований з підлоги Q-2,0 m, зав. №1490 та
кран мостовий підвісний керований з
підлоги Q-2,0 m, зав. №1511; право власності
на шафи секційні - 15 штук; витребувано з
чужого незаконного володіння ВП
"Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом": -
кран мостовий підвісний керований з
підлоги Q-2,0 m, зав. №1490; - кран
мостовий підвісний керований з підлоги
Q-2,0 m, зав. №1511; - шафи секційні - 15
штук. та cтягнуто з ВП "Рівненська
атомна електростанція" ДП НАЕК
"Енергоатом" судовий збір.

24 липня 2013 року Господарським
судом Рівненської області видано
накази на примусове виконання
постанови апеляційного господарського
суду.

ЗАТ МУ № 12 "Електропівденмонтаж"
звернулося до суду із заявою про зміну
способу виконання рішення суду, в якому
просить змінити спосіб виконання
постанови апеляційного господарського
суду в частині витребування з чужого
незаконного володіння ВП "Рівненська
АЕС" ДП "Енергоатом" кранів мостових
підвісних керованих з підлоги Q-2,0 m, зав.
№1490, Q-2,0 m, зав. №1511, а також шаф
секційних - 6, шляхом стягнення з
відповідача вартості невитребуваного
майна в розмірі 51 300, 00 грн.

Ухвалою суду від 03.11.2014 року
розгляд заяви було призначено на 07.11.2014
року, у судовому засіданні оголошено
перерву на 12.11.2014 року.

У судовому засіданні 12.11.2014 року
оголошено перерву на 13.11.2014 року.

Позивач підтримав вимоги заяви,
відповідач - не заперечив та погодився
із частковим виконанням постанови суду
апеляційної інстанції шляхом передачі
позивачу шаф секційних у кількості 9
штук.

Розглянувши подану заяву про
зміну способу виконання постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду від 20.06.2014 року у
справі № 918/52/13 господарський суд
дійшов висновку про її задоволення з
огляду на наступне.

В обгрунтування заяви позивач
зазначає, що постановою відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Рівненській області від 25.09.2014 року
повернуто наказ господарського суду
від 24.07.2014 року з посиланням на п. 4 ч. 1
ст. 47 Закону України "Про виконавче
провадження".

Вказує, що оскільки демонтаж
вантажопідіймальних кранів і машин
можуть виконувати суб'єкти
господарювання, які отримали дозвіл на
монтаж та демонтаж відповідних кранів
і машин, ВДВС було направлено позивачу
лист про авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій. Оскільки позивач перебуває в стані
ліквідації і коштів на його рахунку
немає (у підтвердження чого надає
виписку банку), такі витрати ним не
можуть бути сплачені. Вважає, що
неповернення майна нанесе збитки як
державі так і кредиторам позивача 2
черги (державним органам).

Крім того, вказує, що демонтаж
кранів призведе до суттєвого
знецінення майна або пошкодження
такого, в обгрунтування чого
посилається на наказ відповідача від
15.03.2013 року № 499 про створення
тимчасової комісії, акт від 19.03.2013 року
№ 174/244 в якому вказано про
обстеження будівлі виробничого
корпусу № 1 та встановлено факт
наявності на території відповідача
двох вантажних кранів та встановлено,
що у разі демонтажу нижньої частини
металоконструкції буде порушено
цілісність будівлі, що може призвести
до руйнування її каркасу.

Судом встановлено, що згідно
вказаного вище акту, відповідно до
встановлених норм на виконання робіт з
монтажу і демонтажу, поточних цін на
ресурси та розцінки М3-1-3, "Правил
визначення вартості будівництва" - ДБН
Д.1.1-2000, вартість демонтажу і монтажу
одного вантажопідіймального крану
складає орієнтовно 10 000 грн., двох
кранів - 20 000 грн.

Також встановлено, що згідно акту
комісії позивача від 11.02.2014 року № 1 про
огляд витребуваного майна, в
приміщенні виробничого корпусу № 1
будівлі відокремленого підрозділу
виявлено наявність лише 9 шаф (3-х
секційних). Копія акту додана до заяви
позивача. Державним виконавцем про
частковість виконання рішення суду,
повернення 9 шаф, зазначено в наказі
суду від 24.07.2013 року, копія якого з
надписом додана до заяви.

З матеріалів справи та
встановленого судом апеляційної
інстанції вбачається, що вартість
одного крана мостового підвісного,
керованого з підлоги становить 24 225
грн., вартість однієї шафи - 475 грн., що
підтверджується висновками про
вартість майна ТОВ "Оціночна компанія
"Україна-Захід" і встановлено судом
апеляційної інстанції (т. 1 а.с. 24-25, т. 2
а.с. 55).

За таких обставин позивач вказує,
що проведення робіт з демонтажу із
залученням суб'єкта господарювання для
підприємства банкрута (позивача) є
економічно недоцільним, оскільки
вартість таких робіт, без врахування
додаткових витрат, становитиме майже
половину вартості витребуваного майна.

Суд, згідно приписів ст. 43 ГПК України,
має встановити наявність або
відсутність, обставин на які
посилається у заяві позивач, щодо
неможливості виконати ухвалене у
справі судове рішення, оцінити додані
до заяви матеріали, у підтвердження
існування цих обставин, зробити
висновки чи гарантує обраний позивачем
спосіб виконання судового рішення
ефективне та без зволікання його
виконання.

Порядок вирішення судом питання про
зміну способу та порядку виконання
судового рішення встановлюється
статтею 121 ГПК України, відповідно до
приписів якої, суд може змінити спосіб
та порядок виконання судового рішення
лише при наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим.

Особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд. Нездійснення
особою своїх цивільних прав не є
підставою для їх припинення, крім
випадків, встановлених законом (ч.ч. 1, 2
ст.12 ЦК України).

Кожна особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК
України).

Відповідно до вищенаведених норм
цивільне право використовується в
розумінні суб'єктивного цивільного
права, тобто юридичної можливості
визначеного суб'єкта впливати на
конкретне благо (майнове чи немайнове),
із закріпленням права кожної особи на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання органами, які здійснюють
захист цивільних прав, зокрема, судом.

Таким чином, існування у позивача права
на звернення до суду з окремим позовом
про захист права на відшкодування
вартості майна не може бути підставою
для відмови у задоволенні його заяви
про зміну способу виконання рішення,
якщо доведено існування обставин, які
підтверджують неможливість виконання
цього рішення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист
прав людини та основоположних свобод
кожен має право на справедливий і
публічний розгляд його справи упродовж
розумного строку незалежним і
неупередженим судом. У рішенні
Європейського суду з прав людини від 20
липня 2004 року по справі "Шмалько проти
України" (заява N 60750/00) зазначено, що для
цілей статті 6 виконання рішення,
ухваленого будь - яким судом, має
розцінюватися як невід'ємна частина
"судового розгляду". У рішенні від 17
травня 2005 року по справі "Чіжов проти
України" (заява N6962/02) Європейський суд з
прав людини зазначив, що позитивним
обов'язком держави є організація
системи виконання рішень таким чином,
щоб переконатися, що неналежне
зволікання відсутнє та що система
ефективна і законодавчо, і практично, а
нездатність державних органів ужити
необхідних заходів для виконання
рішення позбавляє гарантії параграф 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод.

З приписів ст. 121 ГПК України
вбачається, що суд має право змінити
спосіб виконання рішення суду лише в
тому випадку, коли виконання рішення у
порядку і способом, раніше
встановленими, є ускладненим або
неможливим, що повинно бути засвідчено
державним виконавцем, та з врахуванням
матеріальних інтересів сторін,
наявності інфляційних процесів у
економіці держави та інших обставин
справи.

Підставою для зміни способу та порядку
виконання рішення суду можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у строк або встановленим
господарським судом способом.

Судом прийнято до уваги матеріальний
стан позивача, відсутність коштів на
рахунку, тобто неплатоспроможність
суб'єкта господарювання, відкриття
щодо товариства ліквідаційної
процедури у справі Господарського суду
Рівненської області про банкрутство №
19/55, а також те, що виконання
зобов'язання з повернення кранів та шаф
секційних (відсутність яких
підтверджується матеріалами справи) в
натурі неможливе і стягувач не може
забезпечити виконання постанови суду в
порядку, визначеному положеннями ст. 124
Конституції України. Крім того, суд
враховує, що саме відповідач має
зобов'язання з виконання постанови -
повернути позивачу майно.

В силу ч. 5 ст. 124 Конституції України
судові рішення ухвалюються судами
іменем України і є обов'язковими до
виконання на всій території України.

З матеріалів справи вбачається, що ВДВС
було, згідно приписів Закону України
"Про виконавче провадження", надано
відповідачу строк для добровільного
виконання судового рішення, яке
останнім не виконано, у зв'язку з чим в
силу норми ст. 115 ГПК України наказ суду
про витребування від відповідача
вказаного майна виконувався у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно ст. 30 вказаного Закону державний
виконавець зобов'язаний провести
виконавчі дії з виконання рішення
протягом шести місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, а з виконання рішення
немайнового характеру - у двомісячний
строк.

За вказаних обставин суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення заяви позивача та зміни
способу і порядку виконання постанови
Рівненського апеляційного
господарського суду шляхом стягнення з
ВП "Рівненська атомна електростанція"
ДП НАЕК "Енергоатом" вартості
неповернутого майна.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву закритого акціонерного
товариства монтажного управління № 12
"Електропідвенмонтаж" задовольнити.

Змінити спосіб виконання
постанови Рівненського апеляційного
господарського суду від 20 червня 2013
року у справі № 918/52/13-г.

Стягнути з Державного
підприємства національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
(01032, м. Київ, вул. Вєтрова, б. 3, код 24584661) в
особі відокремленого підрозділу
"Рівненська атомна електростанція" (34400,
м. Кузнецовськ, Рівненська область, код
05425046) на користь закритого
акціонерного товариства монтажного
управління № 12 "Електропідвенмонтаж"
(4400, Промзона, м. Кузнецовськ,
Рівненська область, код 04723250) 51 300 грн.
вартості невитребуваного майна -
кранів мостових підвісних керованих з
підлоги Q-2,0 m, зав. №1490, Q-2,0 m, зав. № 1511 та
6 шаф секційних.

Визнати таким, що втратив
чинність наказ господарського суду
Рівненської області від 24.07.2013 року про
витребування від відокремленого
підрозділу "Рівненська атомна
електростанція" ДП НАЕК "Енергоатом"
крану мостового підвісного керованого
з підлоги Q-2,0 m, зав. №1490; крану
мостового підвісного керованого з
підлоги Q-2,0 m, зав. №1511, шаф секційних - 15
штук.

Суддя
Гудзенко Я.О.